Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~До суду звернувся [PERSON] з позовом про скасування арешту майна, накладеного відповідно до постанови ВП №18770844 від 20.4.2010 року про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивував тим, що 01.12.2009 року Ковпаківським районним судом м. Суми виданий виконавчий лист №2-2937 про стягнення грошової суми (боргу) з нього на користь ВАТ «[PERSON] та кредит» в особі «Полтавське РУ» у розмірі 363 945,18 грн. На виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми за виконавчим листом №2-2937, [PERSON] МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області відкрите виконавче провадження № 18770844. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з накладенням арешту на майно, зареєстроване за ним на праві приватної власності, на підставі якої до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про обтяження № 9747414. Однак 14.04.2011 року відповідачем винесена постанова в рамках ВП №18770844 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий лист № 2-2937 повернуто стягувачу. У відповідь на його заяву щодо зняття арешту з нерухомого майна від відповідача надійшов лист № 35032 від 28.11.2018 р., в якому зазначено, що виконавче провадження завершено 14.04.2011 року відповідно до п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повторно не предявлявся до відділу ДВС. [PERSON] того, відповідачем повідомлено щодо неможливості зняття арешту та необхідності звернення до суду. При цьому зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу є закінченням виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися. Повторно відповідачу виконавчий документ не предявлявся, а строки на його предявлення закінчилися. Тому просить скасувати арешт майна. \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив про обставини, викладені в ньому. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] при винесенні рішення щодо скасування арешту на майно покладається на розсуд суду. Проти стягнення судового збору заперечувала, оскільки [PERSON] відділ ДВС не має відкритих рахунків, і вона, як державний виконавець, не може повернути сплачений судовий збір. [PERSON] того пояснила, що державний виконавець не може зняти самостійно арешт при поверненні виконавчого листа стягувачу, оскільки це не передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 18 грудня 2018 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання. 21 лютого 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить: земельна ділянка площею (га) 0.2089 (кадастровий номер 5924183200:02:002:0198), земельна ділянка площею (га) 0.3945 (кадастровий номер 5924183200:03:002:0256); земельна ділянка площею (га) 2.6075 (кадастровий номер 5924183200:03:004:0114) (а.с.9-11). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 147223316 від 28.11.2018 року вбачається, що земельна ділянка площею (га) 0.2089 (кадастровий номер 5924183200:02:002:0198), земельна ділянка площею (га) 0.3945 (кадастровий номер 5924183200:03:002:0256); земельна ділянка площею (га) 2.6075 (кадастровий номер 5924183200:03:004:0114), що належать [PERSON], перебувають під арештом, накладеним на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 18770844 від 20.04.2010 року (а.с. 6-8). З виписки по виконавчому провадженню № 18770844 від 06.12.2018 року вбачається, що 14.04.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15). Вказане стверджується листом [PERSON] МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області від 28.11.2018 року. Даний виконавчий документ повторно не предявлявся до відділу ДВС. [PERSON] того зазначено, що при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ст. 37 (47) Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна не знімається (а.с.5). \~ \~ \~ \~Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. \~ \~ \~ \~Норми права, застосовані судом: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» від 02 червня 2016 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі задоволення позову - на відповідача. Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Мотиви суду. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Підстави, що викликали накладення обтяження на майно, позивач усунути не має можливості, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом звільнення майна з-під арешту. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як позивач позбавлений змоги\~\~реалізувати своє законне право на оформлення спадщини, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Суд

Outcome: approved