Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , Коломийського району належав батьку позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності. [INFO] останній помер. Спадщину після смерті батька прийняв позивач, проживаючи разом зі спадкодавцем на час його смерті в спадковому будинку та ведучи спільне господарство. Інших спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1266 ЦК України немає, оскільки його дружина та мати позивача [PERSON] померла [INFO] . 18.01.2017 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 89 та № 91. Згідно з цими свідоцтвами позивачу належить майно, власником якого був [PERSON]. Спадщина , на яку видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення підсобного сільського господарства площами відповідно 0,2500 га та 0,2206 га, що знаходяться в с. Рунгури Коломийського району. Однак, вказаний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на це майно, виданого на ім`я спадкодавця. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 08.04.2019 року він звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 31 ). Представник відповідача - Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району в судове засідання не з`явився. Селищний голова смт. Печеніжин звернувся до суду з письмовою заявою від 06.05.2019 року, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с.36). В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11.11.1963 року, 20.10.1950 року одружились [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). [INFO] народився позивач [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.1964 року (а.с. 12). Відповідно до даних свідоцтв про смерть серій [NUMBER] та [NUMBER] , виданих відповідно 17.08.1998 року та 24.01.2003 року, батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а мати [PERSON] - [INFO] в с. Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 10,11). Відповідно до довідок № №179, 180 та 182, виданих 07.02.2017 року в.о. старости с. Рунгури Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району, [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , з дня народження до дня смерті ( [INFO] ). Згідно з рішенням виконкому Рунгурської сільської ради від 15.11.1993 року № 10 вул . Перегудова перейменовано на вул. Дубівську. За [PERSON] значиться житловий будинок в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали: [PERSON] - його дружина, яка померла [INFO] ; [PERSON] - син (позивач); [PERSON] - невістка; [PERSON] - онук. На час смерті [PERSON] у вказаному будинку проживали всі перелічені особи. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Рунгурської сільської ради не посвідчувалися (а.с.7-9). Судом встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.06.1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 101 від 10.05.1989 року (а.с.6). Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ», спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 150,1 кв.м. житловою площею 76,3 кв.м. та господарських будівель і споруд. 18.01.2017 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук В.Є. видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі за № 89 та № 91, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Спадкове майно, на яке видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення підсобного сільського господарства площами відповідно 0,2500 га та 0,2206 га, що знаходяться в с. Рунгури Коломийського району. Вказані свідоцтва як підстави виникнення права власності зазначені у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 78455317 та № 78458980 від 19.01.2017 року (а.с. 13-16). Судом встановлено, що листом № 14/02-17 від 19.01.2017 року вказаним приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, виданого на ім`я спадкодавця (а.с.25). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно, а саме відсутності правовстановлюючого документу на спірне будинковолодіння, яке у встановленому законом порядку прийняв позивач як єдиний спадкоємець І-ї черги за законом. На підставі наведеного, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved