Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «РодовідБанк» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 77.1/АА-00263.07.2 (надалі за текстом - кредитний договір) за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 24 500 доларів США зі сплатою 12,5 % річних на строк до 13.12.2014 року. В свою чергу, відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками станом на 14.10.2013 року у розмірі 22 732 долари США 06 центів та 1 761 254,31 грн. загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та загальна сума 3 % річних від простроченої кредитної заборгованості. Відповідач свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплати процентів за користування ним, не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування та докази, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити повністю . Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 24 500 доларів США зі сплатою 12,5 % річних на строк до 13.12.2014 року, включно. В свою чергу, відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором (а.с. 16 - 23). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки № 1134_25 від 13.12.2007 року (а.с. 26). 27.11.2008 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду, відповідно до якої процентну ставку встановлено у розмірі 16 % річних (а.с. 24 - 25). У відповідності до п. 3.9. кредитного договору за порушення строків повернення критиків чи сплати процентів чи плати за проведення розрахунків, сплачувати банку за кожен день пеню у розміру подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5. цього Договору, від суми простроченого платежу. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та процентами станом на 14.10.2013 року у розмірі 22 732 долари США 06 центів та 1 761 254,31 грн. загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та загальна сума 3 % річних від простроченої кредитної заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 27 - 29). Відповідно до письмових заперечень відповідача вбачається, що відповідач не погоджується з розрахованою сумою заборгованості та вважає, що розрахунок заборгованості позичальника, здійснено невірно і він є абсолютно необґрунтованим, тому неправомірним буде винесене судове рішення, яке б ґрунтувалося на такому розрахунку. Також, розрахунок заборгованості з оплати пені ставить відповідача в скрутне, невигідне становище, а встановлення в договорі пені в розмірі 1,6 % від простроченої суми за кожен день прострочення суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства. Крім того, заборгованість по пені позивач починає нараховувати з 14.10.2012 року, однак, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені встановлено спеціальну позовну давність, зокрема, передбачається, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовну заяву, яка містить вимогу про стягнення заборгованості подано у лютому 2014 року, отже, всупереч вказаній вище нормі, позивачем було неправомірно нараховано пеню починаючи з 14.10.2012 року. Таким чином, відповідач вважає, що у даному випадку повинно бути застосовано строк позовної давності в частині нарахування пені. Відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Розрахунки позивача в частині наявності заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, 3 (три) проценти річних від суми простроченої кредитної заборгованості, представником відповідачем спростовані не були. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, розмір нарахованої позивачем неустойки за несвоєчасне погашення заборгованості та процентами в межах річного строку у розмірі 90 138 доларів США 66 центів, в той час, як заборгованість за процентами, як плата за користування кредитними коштами становить 7 577 доларів 92 центи, а позивачем також ставиться питання про стягнення 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі 9 008 грн. 63 коп., з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає за доцільне на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості до 30 285 грн. 15 коп. На основі з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 15 154 доларів США 14 центів, заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 7 577 доларів США 92 центи, 3 (три) проценти річних від суми простроченого кредиту та процентів у розмірі 9 008 гривень 63 копійки, пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 30 285 гривень 15 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 209 гривень 91 копійка Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial