Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. 05.01.2021 ТОВ «Улісс-Тур» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» про відшкодування шкоди, завданої знищенням майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.08.2006, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркадія Л» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Улісс-Тур», позивачем придбано у приватну власність 79/100 частин нежитлового приміщення [NUMBER], підвалу літера А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у тому числі: димохід висотою 18 метрів, виготовлений із сталевої труби діаметром 1200 мм, товщиною 6 мм, вартістю 42 800,00 грн., а також тельфер електричний, Т1,0/1,2, рік виготовлення 1986, вартістю 4 750,00 грн., про що того ж дня складено відповідний акт приймання передачі. 17.10.2019 працівниками ТОВ «Улісс-Тур» при огляді вищевказаного нежитлового приміщення виявлено, що частина майна, а саме: труба котельної (димохід) та тельфер на монорельсі, зникли. У зв`язку з цим, ТОВ «Улісс-Тур» 18.10.2019 звернулось до Вознесенівського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення - крадіжки. На підставі зазначеної заяви, 27.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019080060003038 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні, 23.12.2019 директора ТОВ «Улісс-Тур» [PERSON] визнано представником потерпілого. У подальшому, при ознайомленні з матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що димохід та тельфер електричний, які належали ТОВ «Улісс-Тур» на праві власності, були демонтовані за вказівкою голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» [PERSON] , що підтверджується актом демонтажу труби демонтованої котельної та конструкції підйомника у під`їздів №6 та 8 по [ADDRESS] , який складений ОСББ «Вознесіння» та ТОВ «Дніпро Лідер». Позивач зазначає, що на його думку [PERSON] , будучи головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» та діючи від імені останнього, без законних підстав, всупереч установленому законом порядку, самовільно, розпорядилась власністю ТОВ «Улісс-Тур», шляхом надання дозволу та демонтування димоходу та тельферу електричного, чим спричинила майнову шкоду товариству на загальну суму 47 550,00 грн., у зв`язку з чим з посиланням на вимоги ст. ст. 1166, 1172, 1190 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та ОСББ «Вознесіння» суму завданої протиправними діями майнової шкоди у розмірі 47 550,00 грн., а також просить судові витрати покласти на відповідачів. 11.03.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] та ОСББ «Вознесіння» в особу представника Богач А.О. на позовну заяву, у якому зазначено, що 19.08.2006 ТОВ «Аркадія Л» в особі директора Свідіна С.В. продало на підставі договору купівлі - продажу покупцю ТОВ «Улісс-Тур» в особі директора Маловічко О.А., приміщення підвалу літ. А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме коридор №1 площею 2,9 кв.м., коридор №1 а, площею 4,9 кв.м., кімнату №2, площею 314, 8 кв.м., кімнату №3, площею 9,4 кв.м., кімнату №7, площею 139,5 кв. м., туалет №8, площею 1,5 кв.м., кладову №9, площею 2,0 кв.м., кімнату № 10 , площею 21,1 кв.м., загальною площею 496 кв. м. Відчужуване нерухоме майно належало продавцю на підставі договору №171 купівлі - продажу за реєстровим номером 4456. Багатоквартирний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] знаходився на балансі КП «ЗТМК», після чого його було передано у комунальну власність і належав територіальній громаді ЗМР, а 17 жовтня 2016 року було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння». Відповідно до роз`яснення Управління житлового господарства Запорізької міської ради від 11.09.2004, за згодою балансоутримувача будинку - КП «ЗТМК» орендар ТОВ «Аркадія Л» повинен був виконати демонтаж обладнання котельної і передати його КП «ЗТМК». Відповідачі посилаються на те, що димохід та електричний тельфер не були предметом договору купівлі-продажу від 19.08.2006, який зареєстровано у реєстрі за №1930, оскільки вони відсутні у переліку майна, що зазначено у договорі. Крім того, димохід був частиною обладнання котельної і підлягав демонтажу ще у 2004 році. 17 жовтня 2016 року з комунальної власності будинок передано ОСББ «Вознесіння» з усіма комунікаціями, у тому числі і вищезазначеною трубою, так як демонтаж до того часу виконаний не був. Отже, ОСББ «Вознесіння» є власниками вищезазначеної труби та електричного тельфера, так як це майно слугувало обладнанням теплопункту, а отже знаходилось на обслуговуванні всього будинку. 12.10.2018 мешканці під`їзду [ADDRESS] , звернулись до правління ОСББ «Вознесіння» з вимогою демонтажу витяжної труби від котельні. Так, у подальшому зборами ОСББ «Вознесіння», було прийнято рішення, що оформлене протоколом № 13 від 15.10.2018, відповідно до якого вирішено демонтувати трубу колишньої котельні за заявою власників ОСББ від 12.10.2018, з причин її руйнування й небезпеки. Посилаючись на те, що майно, яке є предметом розгляду, належало ОСББ «Вознесіння», відповідачі просять у задоволенні позову відмовити. Також просять, стягнути з позивача витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. Згідно відповіді на відзив, ТОВ «Улісс-Тур» не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві, посилаючись на те, що вони засновані на листуванні громадян у період 2002-2005 років, з приводу діяльності ТОВ «Аркадія Л», яке відбувалось до придбання товариством 07.08.2006 у приватну власність нежитлового приміщення [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, на момент придбання 19.08.2006 вказаного нежитлового приміщення у власність ТОВ «Улісс-Тур», зазначене приміщення та обладнання, яке у ньому перебувало, було власністю ТОВ «Аркадія Л», що не спростовано відповідачем. Не зазначення у нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу, який укладено між ТОВ «Аркадія Л» та ТОВ «Улісс-Тур», обладнання у вигляді лічильників, кабелів, труб та ін., пояснюється тим, що нотаріально посвідчувалось лише продаж нежитлового приміщення, а купівля-продаж іншого майна не потребувала обов`язкового нотаріального посвідчення. З приводу стягнення з позивача витрат на правову допомогу, позивач посилається на те, що представником позивача не надано підтверджень на здійснення представництва у суді. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить доводи викладені у відзиві визнати необґрунтованими та відхилити їх. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви. 26.01.2021 постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Улісс-Тур» до [PERSON] , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» про відшкодування шкоди, завданої знищенням майна, призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 18.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача. Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як представник ОСББ «Вознесіння», представник відповідачів - адвокат Богач А.О., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, що димохід та тельфер електричний не належали ТОВ «Улісс-Тур», а були власністю ОСББ «Вознесіння», а тому демонтаж цього обладнання здійснено правомірно та жодної шкоди майну позивача не завдано. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2006, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркадія Л» в особі директора Свідіна Сергія Володимировича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Улісс-Тур» в особі директора Маловічко Ольги Аркадіївни, ТОВ «Аркадія Л» продало, а ТОВ «Улісс-Тур» придбало 79/100 частин нежитлового приміщення [NUMBER], підвалу літера А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: коридор №1 площею 2,9 кв.м., коридор №1а, площею 4,9 кв.м., кімнату №2, площею 314,8 кв.м., кімнату №3, площею 9,4 кв.м., кімнату №7, площею 139,5 кв.м., туалет №8, площею 1,5 кв.м., кладову №9, площею 2,0 кв.м., кімнату №10, площею 21,1 кв.м., загальною площею 496 кв.м. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., та зареєстровано у реєстрі за №1930. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №187412853 від 04.11.2019 убачається, що нежиле приміщення підвалу літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] , належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Запоріжжя, частка власності 21/100, та на праві приватної власності ТОВ «Улісс-Тур», частка власності 79/100, підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу, 1930, від 19.08.2006, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І. Судом встановлено, що ОСББ «Вознесіння» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.10.2016, є юридичною особою, місцезнаходження: [ADDRESS] , керівник - [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, як на підставу відшкодування майнової шкоди, ТОВ «Улісс-Тур» посилалось на те, що позивачу завдано шкоду внаслідок демонтування ОСББ «Вознесіння» димоходу висотою 18 метрів, виготовленого із сталевої труби діаметром 1200 мм, товщиною 6 мм, а також тельферу електричного, ТІ,0/1,2, рік виготовлення 1986, які за твердженням позивача належали товариству на праві власності, та їх загальна вартість становить 47 550 грн. Відповідачі у відзиві на позовну заяву визнають факт демонтування ОСББ «Вознесіння» димоходу та тельферу електричного, а відтак на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи. На підтвердження належності ТОВ «Улісс-Тур» димоходу та тельферу електричного, позивачем до позовної заяви надано акт приймання-передачі від 19.08.2006, згідно з яким ТОВ «Аркадія Л» передало, а ТОВ «Улісс-Тур» прийняв та оплатив основні засоби, що знаходяться у 79/100 частини нежитлового приміщення [NUMBER] підвалу літ. А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема: димохід висотою 18 метрів, виготовлений із сталевої труби діаметром 1200 мм, товщиною 6 мм, вартістю 42800,00 грн., а також тельфер електричний, Т1,0/1,2, рік виготовлення 1986, вартістю 4750,00 грн. Також, суду надано акт прийому-передачі від 21.09.2006 до договору купівлі-продажу від 19.08.2006, згідно з яким ТОВ «Аркадія Л» передає ТОВ «Улісс-Тур» разом із майном наступне обладнання, зокрема: труба котельної зовнішня (сталева) діаметром 1,2 метра довжиною 18 метрів; тельфер на монорельсі (довжина 4 метри). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. З наведених вимог законодавства вбачається, що відшкодуванню підлягає шкода завдана майну, яке належить позивачу на праві власності та в цій частині тягар доведення покладається саме на позивача. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Положеннями ч. ч.1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відщповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. На підтвердження належності ТОВ «Улісс-Тур» димоходу та тельферу електричного, які були демонтовані ОСББ «Вознесіння», позивачем надано акт приймання-передачі від 19.08.2006 та акт прийому-передачі від 21.09.2006 до договору купівлі-продажу від 19.08.2006, які підписані ТОВ «Аркадія Л», у якості продавця, та ТОВ «Улісс-Тур», у якості покупця. З наданих позивачем документів та посилань у позовній заяві, слідує, що за твердженням ТОВ «Улісс-Тур», димохід та тельфер електричний попередньо належали ТОВ «Аркадія Л» та у зв`язку із укладенням 19.08.2006 між ТОВ «Аркадія Л» та ТОВ «Улісс-Тур» договору купівлі-продажу 79/100 частин нежитлового приміщення [NUMBER], підвалу літера А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на зазначене обладнання на підставі актів прийому-передачі від 19.06.2006 та 21.09.2006 перейшло до ТОВ «Улісс-Тур». Разом із тим, матеріалами справи не підтверджено факт набуття ТОВ «Аркадія Л» права власності на димохід та тельфер електричний, які у подальшому були передані вказаним товариством ТОВ «Улісс-Тур» на підставі актів приймання-передачі, а відтак позивачем не доведено як правомірності передання товариству вказаного майна у власність, так і завдання позивачу шкоди, внаслідок демонтування ОСББ «Вознесіння» димоходу та тельферу електричного. Так, предметом договору №171 купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності від 04.08.2006, який укладено між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради з однієї сторони та ТОВ «Аркадія Л» з іншої сторони, є передача права власності на комунальне майно м. Запоріжжя шляхом приватизації способом викупу, при цьому, об`єктом приватизації є 79/100 частин нежитлового приміщення [NUMBER], підвалу літера А-5, загальною площею за внутрішніми замірами 496,1 кв.м, а саме: коридор №1 площею 2,9 кв. м., коридор №1 а, площею 4,9 кв. м., кімната №2, площею 314, 8 кв. м., кімната №3, площею 9,4 кв. м., кімната №7, площею 139,5 кв. м., туалет №8, площею 1,5 кв.м., кладова №9, площею 2,0 кв. м., кімнату №10, площею 21,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір № 171 купівлі-продажу був посвідчений 07.08.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований у реєстрі за №4456. З акту прийому-передачі об`єкта приватизації - нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , від 08 серпня 2006 року убачається, що управління у справах приватизації Запорізької міської ради передало, а ТОВ «Аркадія Л» прийняло проданий способом викупу об`єкт приватизації: нежитлове приміщення № [NUMBER] напівпідвалу (літера А-5) загальною площею за внутрішніми замірами 496,1 кв.м, а саме: коридор № 1 площею 2,9 кв.м; коридор № 1а площею 4.9 кв.м; кімнату № 2 площею 314,8 кв.м; кімнату № 3 площею 9,4 кв.м; кімнату № 7 площею 139,5 кв.м; туалет № 8 площею 1,5 кв.м; кладову № 9 площею 2,0 кв.м; кімнату № 10 площею 21,1 кв.м, що складає 79/100 частин приміщення № [NUMBER] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, договір купівлі-продажу №171 від 04.08.2006 та акт приймання передачі від 08.08.2006 не підтверджують переходу до ТОВ «Аркадія Л» права власності на димохід та тельфер електричний, що знаходились за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказані споруди та обладнання не були об`єктом приватизації та не передавалися ТОВ «Аркадія Л» від управління у справах приватизації Запорізької міської ради. Згідно відповіді Департаменту комунальної власності та приватизації від 30.03.2021 № 1595/01/01-07/1771, яка надана на адвокатський запит, нежитлове приміщення № [NUMBER] підвалу (літ. А-5) площею 496,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передавалось у користування ТОВ «Аркадія Л» за договором оренди від 17.08.2014 № 1161/д без труби котельні. Вказана труба разом з нежитловим приміщенням № [NUMBER] до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, не включалась і приватизації не підлягала. Будь-які інші об`єкти за договором купівлі-продажу від 04.08.2006 № 171, ніж ті, що визначені п. 1.2 вказаного договору, не відчужувались. Отже зазначені вище обставини, спростовують твердження позивача про те, що димохід та тельфер електричний попередньо належали ТОВ «Аркадія Л» та у зв`язку з укладанням 19.08.2006 між ТОВ «Аркадія Л» та ТОВ «Улісс-Тур» договору купівлі-продажу 79/100 частин нежитлового приміщення [NUMBER], підвалу літера А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та підписанням актів прийому-передачі майна від 19.06.2006 та 21.09.2006, право власності на зазначене обладнання перейшло до ТОВ «Улісс-Тур». Інших, крім актів прийому-передачі від 19.06.2006 та 21.09.2006, належних та допустимих доказів належності позивачу на праві приватної власності димоходу та тельферу електричного, які були демонтовані ОСББ «Вознесіння», суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки ТОВ «Улісс-Тур» не доведено факту належності позивачу на праві власності демонтованого майна, а саме димоходу та тельферу електричного, а тому, у розумінні ст. 22, 1166 ЦК України, ТОВ «Улісс-Тур» не є особою, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, оскільки таке цивільне право (право власності на демонтоване майно) не підтверджено належними та допустимими доказами. Отже, приймаючи до уваги зазначене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Як передбачено ч.ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на позивача. Щодо вимог представника відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, про стягнення з позивача витрат з надання правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн., то враховуючи, що відповідачем не надано детального розрахунку зазначених витрат та підтвердження оплати витрат на правову допомогу, ці вимоги є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed