Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 14 липня 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх сина - [PERSON] , [INFO] та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі ј частини, також просила стягнути з відповідача аліменти у розмиру ј частини від прибутку відповідача на її у тримання , до досягнення дитиною 3 річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 липня 2020 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені. З травня 2021 року відповідач пішов з сім`ї та проживає окремо за іншою адресою. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, ніякої допомоги на утримання дитини не надає. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу на дитину в розмірі 860.00 грн. Вона перебуває у скрутному становищі. Відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату. Тому, звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на утримання їх сина: [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частини з усіх видів прибутків (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2021 року та до його повноліття, а також на її утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення позову стягнення з нього аліментів, на утримання сина [PERSON] , 2020 року народження в розмірі ј частини не заперечував, щодо стягнення з нього ј частини аліментів на утримання дружини до досягнення трирічного віку дитиною визнав частково. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 29 липня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено судове засідання на 26 серпня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення позову стягнення з нього аліментів, на утримання сина [PERSON] , 2020 року народження в розмірі ј частини не заперечував, щодо стягнення з нього ј частини аліментів на утримання дружини до досягнення трирічного віку дитиною визнав частково. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] , виданого Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 04 липня 2020 року) сторони перебувають у шлюбі (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження, (серія [NUMBER] , виданого Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 09 грудня 2020 року) вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] вказано відповідно: [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Малолітній син - [PERSON] , 2020 року народження, зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні (а.с.6, 9). Позивач, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює. Відповідач, на момент розгляду справи працює в ТОВ «Контакт - 2002» - робітником та отримує заробітну платню. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Визначаючи розмір аліментів, що має бути стягнутий з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступних норм чинного законодавства України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, позивач та відповідач зобов`язані утримувати сина до досягнення ним повноліття. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено , що Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 Сімейного кодексу України, позивач та відповідач зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17травня 2017 року ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини мають бути стягнуті з відповідача від дня пред`явлення позову. Таким чином враховуючи викладене, суд дійшов висновку що вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розміру ј частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд дійшов наступного. За приписами ст.75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. З урахування викладеного, суд вважає можливим позовні вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково, в розміру 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, ані в розміру ј частини як просить позивач, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, має заробітну платню, а також той факт, що він має бути сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в частки від доходу. Відтак, оцінивши надані докази у їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини підлягають стягненню аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини. На утримання дружини суд вважає можливим стягнути 1/6 частину заробітку до досягнення дитиною трьох річного віку, починаючи з дня звернення до суду. Судові витрати. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908.00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial