Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (далі ПАТ «Український бізнес банк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.07.2013р. між ПАТ «Український бізнес банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №КЭКСФ/1013653.1, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 9 450,00 грн. строком користування з 24.07.2013 року по 23.07.2015 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних, щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 207,90 грн. без ПДВ. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.12.2014 р. має заборгованість в загальній сумі 8 668,93 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5 578,35 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 639,02 грн., заборгованості за щомісячною комісією 1 128,56 грн., штрафні санкції 1 323,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредиту в загальному розмірі 8 668,93 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Український бізнес банк» присутній не був, надав заяву, у котрій просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні також присутній не був з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача чи про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «Український бізнес банк» підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 24.07.2013 р. між ПАТ «Український бізнес банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №КЭКСФ/1013653.1, згідно з яким відповідачу наданий кредит в сумі 6 9 450,00 грн. (а.с.8-14) Позичальником - відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тобто порушені вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови кредитного договору. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору, у разі виникнення простроченої заборгованості з оплати основного боргу, позичальник зобов'язаний сплатити банку 0,40 % річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості з оплати основного боргу від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за кожен випадок порушення умов, передбачених III Розділом цього договору, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 2% від суми виданого кредиту. Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Кредитного договору №КЭКСФ/1013653.1 від 24.07.2013 р. порушенні Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, Банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Згідно зі ст.ст. 212,611,651 Цивільного кодексу України, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати Інші зобов'язання за договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.29 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положень статті 651 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на адресу відповідача 07.08.2014 року було спрямоване повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитним договором (а.с.24) Згідно з п.п.5.1.Кредитного договору у разі невиконання або невчасного виконання зобов'язань, зазначених у п.3.4. цього договору, за відсутності додаткової угоди про відстрочення, вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за даним договором. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строку повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем сум заборгованості, які містяться в позовній заяві (а.с.7). При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ними судові витрати, оскільки вони підтверджені документально (а.с.1).

Outcome: approved