Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту автомобіля Opel Vectra, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], ідентифікаційний № [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS], згідно свідоцтва реєстрації транспортного засобу: [NUMBER] від 04.04.2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, за змістом якої заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника позивача та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачам копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд, тобто реалізації права на справедливий суд. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Судом встановлено, що згідно договору застави рухомого майна від 09 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», в заставу позивачу цим відповідачем було передано належний йому автомобіль Opel Vectra, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний № [NUMBER], для забезпечення виконання зобов'язань за договором № 113К від 09.04.2008 року (а.с. 5-10). Частиною першою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного, суд вважає, що за обставинами справи та поданими стороною позивача доказами публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вправі скористатись своїм правом на звернення до суду із позовними вимогами про звільнення майна з-під арешту та довело, що на вказаний автомобіль ним, як заставодержателем, може бути звернуто стягнення в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором № 113К від 09.04.2008 року, а перешкодою здійснити таке право є арешт майна боржника відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, що підтверджено листом ДВС від 27.08.2013 року (а.с. 15), а тому позов в частині, пред'явленій до цього відповідача, підлягає до задоволення. Вимога публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту до задоволення не підлягає, оскільки судом встановлено, що між цими сторонами відсутній предметний спір, тобто право позивача на звільнення майна з-під арешту цим відповідачем не порушене. За таких обставин,

Outcome: partial