Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку за кредитним договором №1112081600 від 21.02.2007р. в сумі 100171,13 дол. США, що еквівалентно 1162095,53 грн. та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], який діяв від свого імені та представляв інтереси відповідача [PERSON] за дорученням в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову покликаючись на те, що він втратив основне місце роботи, до 2013р. ними вчасно виконувались взяті на себе зобов'язання, також вказуючи на коливання валютного курсу в сторону знецінення національної грошової одиниці просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з договором №1112081600 від 21.02.2007р. (а.с. 5-11) АКІБ «УкрСиббанк» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 95000,00 дол. США, що еквівалентно 479750,00грн. з терміном повернення отриманих кредитних коштів до 20.02.2022р. та зі сплатою 12,8% річних, а відповідно до додаткових угод, укладених між банком та позичальником було змінено розмір ануїтетного платежу та термін повернення кредитних коштів до 21.02.2032р. (а.с.16-18) З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі вказаного вище договору між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №11120816000/1П від 21.02.2007р., за яким поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника в повному обсязі та нести солідарну з боржником відповідальність перед кредитором (а.с. 19-20). Крім того, 30.01.2009р. поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, забезпеченого його порукою, а саме щодо зміни розміру ануїтетного платежу та терміну повернення кредитних коштів до 21.02.2032р. (а.с.21). Однак, свої зобов'язання за кредитним договором №1112081600 від 21.02.2007р. відповідач належним чином не виконував, та станом на 07.04.2014р.. заборгованість становить 100171,13 дол. США, що еквівалентно 1162095,53грн., а саме : 85995,65 дол. США, що еквівалентно 997644,31 грн. заборгованості за кредитом; 13181,15 дол. США, що еквівалентно 152915,87 грн. заборгованості по процентам; 159,93 дол. США, що еквівалентно1855,38 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 834,40 дол. США, що еквівалентно 9679,97 грн. пені за прострочення сплати відсотків (а.с. 22-31). Зазначена обставина нічим не спростована. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт укладення угод із банківською установою, неналежне виконання зобов'язань за якими є предметом судового розгляду у вказаній цивільній справі, як підтвердив їх підписання сторонами, отримання кредитних грошових коштів за угодами, те що угоди не скасовані та діють. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору №1112081600 від 21.02.2007р. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою, так відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення, а оскільки, відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, то з відповідачів слід солідарно стягнути в користь позивача розмір заборгованості у гривневому еквіваленті, а саме - 1162095,53 грн. заборгованості за договором №1112081600 від 21.02.2007р. Наведене узгоджується із правовими позиціями, які висловлені у правовому висновку Верховного Суду України за результатами розгляду цивільної справи (Постанова № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року), де вказано, зокрема, що «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.». В той же час щодо покликань сторони відповідача на коливання валютного курсу в сторону знецінення національної грошової одиниці, як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд зауважує, що в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Витрати з відповідачів підлягають стягненню у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16,20, 526, 530,554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved