Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26 березня 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», Карлівського управління експлуатації газорозподільної системи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» в частині припинення газопостачання до квартири [ADDRESS] та зобов`язано Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», Карлівського управління експлуатації газорозподільної системи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» відновити за власний рахунок газопостачання до квартири [ADDRESS] . Дане рішення було оскаржено у апеляційному порядку. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.05.2021 року, дану справу було повернуто до Карлівського районного суду Полтавської області для вирішення питання ухвалення додаткового рішення, оскільки під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Суд не вбачає необхідності виклику сторін, що не суперечить вимогам ч.4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] , при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, посилаючись те, що звільнена від його сплати, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовна заява подана до суду 17.12.2020 року, тому судовий збір підлягає стягненню з розрахунку на час подачі позовної заяви до суду. Станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн. Враховуючи викладене, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню витрати щодо сплати судового збору у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved