Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 17 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - відділ опіки та піклування Київської районної в м.Донецьку ради про захист порушеного права, відшкодування завданої шкоди та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на придбання предметів побуту у розмірі 25331 грн. 03 коп., витрати на придбання предметів побутового користування у розмірі 1201 грн. 17коп., витрати на поліпшення орендованого будинку у розмірі 7903 грн.75коп., кошти на лікування у розмірі 4903грн.33коп., заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., судовий збір у розмірі 2715грн. 29коп., а всього - 52054грн. 57 коп. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог [PERSON], в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що в мотивувальній частині рішення не зазначене на підставі яких саме доказів судом було встановлено факт укладення договору найму (оренди) житлового будинку із правом викупу. Так, суд першої інстанції не врахував пояснення відповідачки та її заперечення щодо існування такого договору, оскільки вона ніколи не укладала ніяких договорів із позивачем, в тому числі і зазначений договір оренди. Позивачем не надано оригіналу договору оренди житлового будинку, посилаючись на те, що його начебто було викрадено відповідачкою, однак на підтвердження цього позивач не надав ніяких доказів, а також не вказав обставини, за яких такі дії могли бути вчинені. Отже, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували укладення ним з відповідачкою договору оренди житлового будинку із правом викупу на тих умовах, які були зазначені у позовній заяві, оскільки судом не було встановлено достовірність ксерокопії зазначеного договору. Судом першої інстанції не було враховано те, що навіть у випадку існування такого договору найму (оренди) житлового будинку із правом викупу, такий договір мав бути визнаний не укладеним через недотримання його сторонами не тільки умов щодо його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, але й щодо належного дотримання письмової форми його укладення. Судом першої інстанції проігноровані ті факти, що укладення такого договору між фізичними особами не передбачене законодавством України. Під час слухання справи нею було надано пояснення з приводу того, що [PERSON] відмовився сплачувати орендну плату та комунальні послуги, в будинку стали проживати інші невідомі особи, при зверненні до відповідача з вимогою при виселення [PERSON] пояснив, що будинок фактично належить їм, погрожував знищенням будинку, однак жоден з цих фактів не був врахований судом під час ухвалення рішення. Факт того, що все майно, яке належало позивачу, окрім холодильнику та антени було вивезено ним, підтвердили свідки, однак ці докази залишились поза увагою суду. Не зрозуміло, з яких саме підстав суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на придбання предметів побуту на суму 25331грн. 03 коп. Крім того, холодильником позивача вона вимушена користуватись на теперішній час, оскільки холодильник, який належав їй та знаходився в момент вселення позивача, без її дозволу був вивезений ним з будинку. До того ж вона ніколи не відмовлялась повернути антену та холодильник позивачу, однак суд безпідставно зобов'язав її виплати вартість цього майна на користь позивача. Такі дії суду суперечать нормам ст.1213 ЦК України, відповідно до якої вартість безпідставно набутого майна відшкодовується у разі неможливості повернути його в натурі. Суд першої інстанції не врахував, що доказів на підтвердження знаходження іншого майна позивача в будинку, що належить відповідачці, ним надано не було. Вказані позивачем у позовній заяві підстави, а також надані ним докази у вигляді чеків та квитанції не підтверджують його право власності на витребуване майно. Сам факт вибуття майна з його володіння та наявність цього майна у незаконному володінні відповідачки також нічним не підтверджений і спростований матеріалами відмовного провадження Київського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Посилання суду першої інстанції на положення договору найми (оренди) житлового будинку з правом викупу є необґрунтованим, оскільки такий договір між позивачем та відповідачем не укладався, а тому необхідно було керуватись вимогами ЦК України та тим, що відповідачка в жодному разі не давала згоди на поліпшення об'єкта оренди, необхідності в заміні сантехники не існувало. Таким чином, щодо поліпшень, на які посилається позивач, не надано документів щодо їх оформлення у встановленому законом порядку, не надано доказів на отримання згоди [PERSON] на їх проведення. Висновок суду про те, що через незаконне утримання відповідачем побутових речей позивача ним було придбано першочергові побутові речі, необґрунтований, оскільки факт наявності у відповідача майна, що належало позивачу, яким вона начебто незаконно заволоділа, не знайшов свого підтвердження, оскільки позивачем не було надано доказів, які б вказували на заволодіння відповідачкою цим майном. Більш того, цей факт спростовується поясненнями свідків та протоколом огляду місця подій, де відсутні відомості про наявність майна позивача в будинку крім холодильника та антени. Таким чином, позивачем не було доведено, що саме внаслідок незаконних дій відповідачки він вимушений був придбати першочергові побутові речі на суму 1201, 17грн. Крім того, зазначено, що є безпідставними висновки суду у частині стягнення з відповідачки грошових коштів в сумі 4687грн., які були витрачені позивачем на лікування. Оскільки позивачем не було доведено, що його лікування є наслідком саме виселення, крім того, стан здоров'я позивача погіршився ще 18.10.2012 року, майже за два тижні до того, як його було виселено з будинку. Крім того, надані позивачем докази не підтверджують той факт, що здійснення ним планового лікування своєї хвороби, що виникла в 2010 році, пов'язане із діями відповідачки щодо його виселення. Крім того, позивачем не було надано належного документу, який би свідчив про оплату гонорару адвокату, оскільки договір про надання правової допомоги та акт виконання зобов'язань не підтверджують факт оплати таких послуг. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким просив окрім задоволених позовних вимог додатково задовольнити вимоги про зобов'язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно або відшкодувати його вартість (25000дол.США та пістолет GAMO РХ-107 [NUMBER] вартістю 800грн.), стягнути з відповідача завдані збитки у вигляді необґрунтованих витрат на термінову оренду житла у сумі 6385грн, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення позовні вимоги про повернення в натурі або відшкодування вартості безпідставно набутого майна у вигляді 200000грн. (еквівалент 25000дол.США) та 800 грн. вартість пістолета GAMO РХ-107 [NUMBER], які відповідач відмовляється добровільно віддавати та утримує у себе, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Також поза увагою суду залишились позовні вимоги щодо компенсування відповідачем непередбачених витрат з термінового винаймайння іншого житла, а саме - послуги центра нерухомості «Донбас Ріелт» - 2000грн., оренда іншого будинку за листопад та грудень 2012 року - 4000грн, купівля замків у іншій орендований будинок - 285грн. Крім того, у мотивувальній частині рішення суду взагалі немає посилань та обґрунтувань щодо підстав залишення судом без задоволення позовних вимог в частині відшкодування вартості безпідставно набутого майна у розмірі 200800грн., та збитків, необґрунтованих витрат у розмірі 6385грн. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що 01.04.2011 року між сторонами був укладений договір найму (оренди) житлового будинку із правом викупу, в порушення умов якого відповідач, не розриваючи його, 31.10.2012 року потрапила до спірного будинку, винесла речі з нього на вулицю, а інші залишила в будинку та відмовилась їх повертати. За таких підстав, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з [PERSON] витрати на придбання предметів побуту у розмірі 25331,03грн. Крім того, позивач має право на відшкодування відповідачем у відповідності до п. 2.4 договору найму (оренди) з правом викупу, на капітальний ремонт будинку, заміну зношеного устаткування, сплату заборгованостей за житлово-комунальні послуги, утворених до укладання договору за рахунок поточних орендних платежів або рахунок поточних орендних платежів або за рахунок суми угоди, зазначеної в п.16 договору на загальну суму 7903,75грн., на відшкодування вартості побутових речей (швабра, щітка, відро, капці, сковорода, подушка) загальною вартістю 1201,17грн., які були придбані внаслідок незаконного утримання відповідачем побутових речей позивача. До того ж, внаслідок незаконного виселення родини позивача, утримання його майна, у позивача погіршився стан здоров'я, у зв'язку із чим позивачем було витрачено грошові кошти в сумі 4687,92грн. Також суд першої інстанції дійшов висновку про заподіяння позивачу внаслідок протиправних дій [PERSON], моральної шкоди та

Outcome: partial