Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2014 року позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», третя особа: філія «Шахтарський автодор» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди - задоволено. Змінено формулювання причин звільнення [PERSON] 23.10.2013 року з Філії «Шахтарський автодор» ДП «Донецький облавтодор» з «Звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви» на «звільнений за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника». Стягнуто з ДП «Донецький облавтодор» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2013 року в сумі 1182,61 грн., вихідну допомогу в сумі 6934,41 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 року по день прийняття судом рішення в сумі 13761,28 грн., у відшкодування моральної шкоди - 2000,00 грн., а всього стягнуто 23878,30 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначила, що стосовно виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, [PERSON] була надана медична довідка, яка повністю не відповідала чинному законодавству. А тому провини ДП «Донецький облавтодор» в тому факті, що [PERSON] не було допущено до роботи з 09.10.2013 року по 22.10.2013 року, немає. Коли 22.10.2013 року він надав медичну довідку, яка відповідала вимогам законодавства, філія «Шахтарський автодор» допустила його до роботи цього ж дня, але він до її виконання не приступив з відомих лише йому причин. Отже, покладати вину на ДП «Донецький облавтодор» за нібито вимушений прогул [PERSON] в період з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року, є незаконним. Стосовно виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки на рахунок філії «Шахтарський автодор» в період з 09.10.2013 року по 28.10.2013 року були відсутні будь-які грошові кошти, то і вини керівництва філії в затримці виплат позивачу, немає. Платежі були виплачені 28.10.2013 року, як тільки на рахунку підприємства з'явились грошові кошти. Стосовно відшкодування моральної шкоди, апелянт вважає, що нібито хвилювання позивача є надуманими та спростовуються його ж діями. В судовому засіданні Апеляційного суду представники відповідача просили рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила у задоволенні апеляції відмовити, рішення суду залишити без змін. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині задоволення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та у відшкодуванні моральної шкоди, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що з трудової книжки, розпочатої на ім'я позивача, вбачається, що 02.09.2011 року [PERSON] був прийнятий на підприємство відповідача водієм а/ м УАЗ 3-го класу Шахтарської дільниці на підставі наказу № 32-к від 02.09.2011 року. 15.05.2013 року звільнений за станом здоров'я п.2 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 40-к від 15.05.2013 року. Наказом № 68-к від 09.10.2013 року [PERSON] поновлено на роботі з 16.05.2013 року. 23.10.2013 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника» згідно поданої заяви на підставі наказу № 71-к від 23.10.2013 року. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року [PERSON] поновлено на роботі в Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» на посаду водія автотранспортних засобів а/ м УАЗ 3-го класу з 16 травня 2013 року, стягнуто з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2013 року по 23.08.2013 року у сумі 7599, 84 грн. без врахування обов'язкових платежів та зборів, моральну шкоду в сумі 1000 грн. Із заяви від 30.08 2013 року вбачається, що позивач звертався до директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з приводу невиконання рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі. На вказану заяву [PERSON] була надана відповідь № 167 від 04.09.2013 року, де вказано, що у позивача буде поновлено на посаді водія після рішення апеляційного суду. Наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 68-к від 09.10.2013 року [PERSON] поновлено на роботі з 16 травня 2013 року, наказано виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2013 року по 23.08.2013 року в сумі 7599, 84 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 1000, 00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року в сумі 3425, 28 грн, стягнути з [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. Листом Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 201 від 18.10.2013 року позивача повідомлено, що надана ним медична довідка сер. 12ЯЯШ № 501528, видана ТОВ «Український медичний експертний центр» м. Макіївки не може бути прийнятою, оскільки відповідно до Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів № 308/22840 від 22 лютого 2013 року, вказана довідка видається за місцем проживання, крім того, водії, які виконують роботи з перевезення пасажирів та вантажів, підлягають періодичному медичному огляду один раз на рік, а в наданій довідці термін дії довідки становить 2 роки. З медичної довідки № 501528 виданої 12.10.2013 року і дійсної 12.10.2015 року вбачається що позивач придатний до керування транспортним засобом. Із заяви від 17.10. 2013 року вбачається, що позивач звертався до директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з приводу виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року та недопущення до роботи. 23.10.2013 року позивач звернувся із заявою про звільнення на ім'я директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», де просив звільнити його за власним бажанням, за ч.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю, яке полягає в тому, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року [PERSON] поновлено на роботі в Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» 23.10.2013 року, тоді як рішення підлягало негайному виконанню. До роботи позивача не допускали, заробітну плату з 24.08.2013 року не виплатили. Наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 71-к від 23.10.2013 року звільнено [PERSON] з 23 жовтня 2013 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника» на підставі заяви [PERSON] від 23.10.2013 року. Згідно з довідкою Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 31 від 14.03.2014 року середньоденна заробітна плата робітника а/м УАЗ 3 класу за серпень 2013 року склала 113,27 грн. Відповідно до довідки Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 31 від 14.03.2014 року середня заробітна плата водія автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу за серпень-вересень 2013 року склала 2257,75 грн., середньоденна заробітна плата водія автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу за серпень-вересень 2013 року склала 107,51 грн, кількість робочих днів на тиждень за професією водій автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу Шахтарської дільниці в серпені, вересені та жовтні 2013 року склала 5 робочих днів на тиждень. З платіжного доручення № 519 від 29.10.2013 року та відомості про нарахування коштів № 244 вбачається, що 29.10.2013 року [PERSON] виплачено розрахункові кошти у розмірі 9904,86. У табелі обліку використання робочого часу робочих філії «Шахтарський автодор» за жовтень 2013 року записи відносно позивача відсутні. В порушення вказаних вимог закону рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі у встановлений законом строк виконано не було, до роботи позивача не допустили, що не оспорюється відповідачем по справі. [PERSON] поновлено на роботі наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» від 09.10.2013 року, але фактично до роботи позивача знов не допустили. Цей факт також не оспорюється сторонами по справі. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При таких обставинах, суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, однак дійшов до помилкового висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Тому, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом першої інстанції всі суми, щодо яких не було спору були виплачені позивачеві при звільненні. Спор був щодо виплати заробітної плати під час недопущення позивача до роботи з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року. Крім того, при зміні підстави звільнення з пункту 1 на пункт 3 ст.38 КЗпП України у позивача виникло право на отримання грошової допомоги при звільненні, але це право виникло з моменту винесення судового рішення, а не з моменту звільнення з підприємства. Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial