Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 816320,34 грн., що виникла з кредитного договору № 301 від 25.05.2007 року. Під час розгляду справи розмір позовних вимог зменшувався (т. 1 а.с. 64) та збільшувався (вх. № 6429 від 29.02.2016 року, т. 1 а.с. 89-90). З врахуванням останньої заяви (вх. № 6429 від 29.02.2016 року, т. 1 а.с. 89-90), остаточні позовні вимоги заявлені до стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 10438,31 дол. США, що виникла з кредитного договору № 301 від 25.05.2007 року, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту в сумі 2239,87 дол. США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 5938,86 дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом та сплати відсотків в сумі 2259,58 дол. США. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12.04.2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» 8178,73 дол. США та 61570,49 грн. заборгованості за кредитним договором № 301 від 25.05.2007 року, з яких: 2239,87 дол. США простроченої заборгованості по кредиту; 5938,86 дол. США простроченої заборгованості по сплаті відсотків, 61570,49 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом та сплати відсотків, а також 3654,00 грн. судового збору (т. 1 а.с. 112-115). До Кіровського районного суду міста Кіровограда надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення (вх. № 18101 від 06.06.2016 року, т. 1 а.с. 124-126), яка прийнята ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.07.2016 року (т. 1 а.с. 129), в звязку з чим, призначене судове засідання. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10.08.2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12.04.2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (т. 1 а.с. 139-140). Під час розгляду вказаної справи Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» позовні вимоги неодноразово зменшувались та збільшувались (т. 1 а.с. 151-152, 164, 212, 239-240). При цьому остаточно публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» заявлено до стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 61570,49 грн., що виникла з кредитного договору № 301 від 25.05.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні 08.09.2016 року, 03.10.2016 року, 28.11.2016 року, 20.01.2017 року та 25.01.2017 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з врахуванням заяви від 25.01.2017 року (т. 1 а.с. 239-240) та наполягала на їх задоволенні. В обґрунтування заяви від 25.01.2017 року зазначено, що в рамках першочергового позову поданого філією-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», відповідно до якого суд ухвалив заочне рішення від 12.04.2016 року. Вказане рішення суду ухвалено, зокрема, на підставі розрахунку заборгованості станом на 26.02.2016 року. Боржником [PERSON] 26.07.2016 року погашено заборгованість по простроченим відсоткам та простроченій заборгованості, але заборгованість по пені боржник відмовилася сплачувати, тому в рамках перегляду заочного рішення банком уточнено заявлені позовні вимоги з урахуванням наявності несплаченої заборгованості по пені станом на день винесення заочного рішення від 12.04.2016 року. Також зазначено, що нарахування пені за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів за ним здійснюється на умовах кредитного договору згідно Положення про облікову політику АТ «Ощадбанк» від 31.01.2013 року № 63. Положення про облікову політику АТ «Ощадбанк» від 31.01.2013 року № 63 розроблено та затверджено відповідно до вимог пункту 3 Постанови Правління Національного Банку України № 566 від 30.12.1998 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.02.1999 року за № 56/3349 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до пункту 4.32. Положення про облікову політику АТ «Ощадбанк» від 31.01.2013 року № 63 (зі змінами та доповненнями) штрафи та пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів за ним, що передбачені кредитним договором або законодавством України, сплачується в національній валюті та відображається в бухгалтерському обліку за касовим методом. Касовий метод це метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобовязань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку (п.п. 14.1.266, п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України). Відповідно до пункту 9.3. розділу ІХ Правил здійснення операцій за розрахунками, відкритими фізичним особам в АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694 пеня нараховується у валюті грошового зобовязання, за неналежне виконання якого вона застосовується, і сплачується в національній валюті за курсом, встановленим Національним Банком України на 15:00 год. за Київським часом банківського дня, в який сплачується пеня. Відповідно до абзацу 2 пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. Отже, валютна заборгованість за минулі періоди переводиться по курсу, для подальшого нарахування пені, станом на день фактичної сплати пені. В судове засідання 15.02.2017 року представник позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (т. 1 а.с. 246). Подав до суду заяву (вх. № 4813 від 15.02.2017 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з врахуванням заяви від 25.01.2017 року (т. 1 а.с. 249). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 03.10.2016 року, 28.11.2016 року, 20.01.2017 року та 25.01.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач в судове засідання, призначене на 15.02.2017 року не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 248). Представник [PERSON] подала до суду заяву (вх. № 4806 від 15.02.2017 року, т. 1 а.с. 250) про розгляд справи без її участі, з врахуванням заяви про застосування строків позовної давності (т. 1 а.с.167-168) та письмових заперечень (вх. № 4807 від 15.02.2017 року, т. 2 а.с. 1-5). В обґрунтування заперечень зазначено, що посилання позивна в обґрунтування розрахунку пені на Положення про облікову політику АТ «Ощадбанк» від 31.03.2013 року № 63 є безпідставним, так як вказаний документ є документом, що регламентує внутрішню діяльність банку і регулює правовідносини сторін, що виникли на підставі відповідного договору. З розрахунку наданого позивачем вбачається, що початком періоду нарахування пені є 24.07.2009 року. Таким чином, пеню нараховано за період, який перевищує 1 (один) рік та у валюті дол. США, що суперечить вимогам закону. При цьому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 01.04.2015 року в справі № 3-29гс15. Крім того, відповідно до пункту 1.3. кредитного договору облік кредитних ресурсів здійснюється на рахунку № 22030501917751, згідно пункту 1.5.1. кредитного договору облік процентів на рахунку № 2200501917751. До матеріалів справи долучені виписки по вищевказаним рахункам. Відповідно до обліку на рахунках не значиться заборгованість у гривневому еквіваленті у тому розмірі, який зазначений у розрахунку пені, наданому позивачем із заявою від 25.01.2017 року. Надавий суду «інший» розрахунок пені, розмір якої повністю співпав із розміром пені, обрахованому у доларах США згідно заяви від 26.02.2016 року, є на думку відповідача підміною правового обґрунтування щодо нарахування пені. За розрахунком пеня нібито обрахована в гривні, проте за курсом не на період нарахування. Фактично пеня обрахована в доларах США. Таким чином розрахунок пені є неналежним та недостовірним. Разом з тим, представник позивача заявив, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, застосувати до правовідносин статтю 551 Цивільного кодексу України та зменшити пеню до 1000,00 грн. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») та [PERSON], укладено кредитний договір № 301 від 25.05.2007 року (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 50000,00 дол. США, а відповідач зобовязувалася погасити кредит в строк до 25.05.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, що узгоджено сторонами в п. 1.2. цього Договору (т. 1 а.с. 18-20). Разом з тим, між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 11.08.2009 року (т. 1 а.с. 21) та додаткову угоду № 2 від 11.04.2014 року (т. 1 а.с. 22) до вищевказаного Договору, за умовами яких п. 1.2. Договору викладено в наступній редакції, а саме: кредит надається на 189 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.05.2025 року. Позичальник зобовязується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним , здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 515,63 дол. США, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з 25.04.2014 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» (п. 1.4.5. Договору зі змінами, т.1 а.с. 22). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 4.2.2. Договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою на видачу готівки № б/н від 25.05.2007 року (т. 1 а.с. 23). Відповідач належним чином не виконала умови Договору, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені Договором не забезпечила, внаслідок чого перед позивачем станом на 26.02.2016 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 8178,73 дол. США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 2239,87 дол. США та простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 5938,86 дол. США. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобовязання. З матеріалів справи (т. 1 а.с. 185-186, 202, 241-242) вбачається та не заперечується позивачем, що [PERSON] погашено прострочену заборгованість по сплаті кредиту та прострочену заборгованість по сплаті відсотків, в звязку з чим, відповідач виконує зобовязання за Договором у відповідності до визначеного графіка погашення кредиту. Проте, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 61570,49 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов'язань за Договором. Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). За порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (пеня стягується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, але не менше денної відсоткової ставки за користування кредитом, яка визначається як частка від ділення розміру річної відсоткової ставки, зазначеної в п.п. 1.1. цього Договору, на 365 днів). У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 Цивільного кодексу України). Представником відповідача зазначено, що розрахунок суми пені складений позивачем є неналежним та недостовірним, оскільки пеня за прострочення виконання зобовязання за Договором не була нарахована щоденно, з врахуванням курсу валют Національного банку України на момент нарахування. Для встановлення обставин справи, а саме: правильності обрахунку Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» розміру пені за несвоєчасне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 301 від 25.05.2007 року, судом розяснено сторонам право подати заяву про призначення судово-економічної експертизи. Однак, жодна із сторін наданим їй вищевказаним, передбаченим цивільно-процесуальним законодавством України, правом не скористалася. Разом з тим, судом встановлено факт несвоєчасного виконання [PERSON] зобовязань за Договором, за що у відповідності до норм цивільного законодавства України, а також пункту 5.1. Договору передбачена відповідальність у вигляді стягнення пені. Водночас, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності (а.с. 84). Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписом статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-1138цс15. З розрахунку пені за кредитним договором № 301 від 25.05.2007 року, наданого Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (т. 1 а.с. 241-244) вбачається, що [PERSON] за несвоєчасне виконання зобовязань нараховано 61570,49 грн. пені за період з 24.07.2009 року по 26.02.2016 року. Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» подано до суду позов 26.03.2015 року, про що свідчить штамп Кіровського районного суду м. Кіровограда (вх. № 10442 від 26.03.2015 року, т. 1 а.с. 2). В матеріалах справи відсутній письмовий договір про збільшення позовної давності між сторонами. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] пені за період з 24.07.2009 року по 26.03.2014 року заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, позовні вимоги про стягнення пені з [PERSON] за кредитним договором № 301 від 25.05.2007 року за період з 26.03.2014 року по 26.03.2015 року в сумі 63131,34 грн., а саме: 17277,90 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 45853,44 грн. пені за прострочення сплати відсотків заявлені обґрунтовано. Положення статті 616 Цивільного кодексу України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зважаючи на пояснення представника відповідача щодо матеріального стану [PERSON], з урахуванням одностороннього збільшення на позичальника обсягу фінансового навантаження по поверненню кредиту, який вона отримала та має повертати в іноземній валюті, зважаючи на значне падіння курсу гривні по відношенню до долару США, яке є загальновідомим фактом та має істотне значення, враховуючи позитивну кредитну історію [PERSON] саме у фінансовій установі позивача (довідка від 30.09.2016 року, т. 1 а.с. 203), виконання умов Договору щодо повної сплати простроченої заборгованості по кредиту та відсотків на день ухвалення рішення суду, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобов'язання, суд на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України вважає за можливе зменшити розмір пені до 31565,67 грн., що не завдасть фінансових збитків Публічному акціонерному «Державний ощадний банк України», проте може сприяти полегшенню майнового стану відповідача. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, нарахованої за період з 26.03.2014 року по 26.03.2015 року є обґрунтованими, проте в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме: в сумі 31565,67 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial