Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 20 лютого 2012 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якої банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8526,22 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого місця проживання. Повідомлення про виклик повернулись із зазначенням закінчення терміну зберігання. Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Суд вважає за можливим слухати справу за відсутності відповідача. При цьому суд враховує положення ч. 1 ст. 169 ЦПК України, згідно якої суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. При таких обставинах, суд вважає за неможливим перенести розгляд справи на іншу дату. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 20 лютого 2012 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якої банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. Станом на 30 червня 2015 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 8526,22 грн., з яких заборгованість за кредитом 2999,72 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4644,30 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 382,20 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідач взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, а тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved