Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної Дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та 20.12.2013 року збільшило розмір позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що 03.09.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Краматорського відділення Донецької обласної Дирекції та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/07-171/022 відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 15602, 85 доларів США, строком до 03.09.2014 року зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються, у зв'язку з чим станом на 10.12.2013 року заборгованість відповідачки (в перерахунку по курсу 7, 993 грн. за долар США) становить 604348, 33 грн., яка складається з наступного: 108947, 87 - заборгованість за кредитом; 58275, 36 грн. - заборгованість за відсотками; 437125, 10 грн. - пеня за прострочку кредиту та відсотків. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача вищевказану заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, відповідно до наданої заяви просить суд розглядати справу за його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що дійсно 03.09.2007 року вона отримала кредит на придбання квартири та спочатку виконувала зобов'язання, але потім стан її здоров'я погіршився, оскільки вона є інвалідом 2 групи, а також через фінансову кризу та важке матеріальне становище вона вже не мала можливості повністю виконувати умови договору. Вона неодноразово зверталася до банку з метою перегляду умов її кредитування, але банк відмовив їй. Просить врахувати стан її здоров'я та важке матеріальне становище і частково задовольнити позов лише в частині стягнення з неї тіла кредиту. Представник відповідача суду пояснив, що вони не заперечують факту отримання відповідачкою кредиту та несплатою його у зв'язку з важким станом здоров'я та незадовільним матеріальним становищем. У той же час він вважає, банк сам сприяв виникненню заборгованості по кредиту у відповідачки, оскільки остання багато разів бажала врегулювати це питання, однак банк ніяких дій їй на зустріч не принимав. Більш того, відповідачка передала працівникам банку довіреність з дозволом на реалізацію її квартири, але банк ніяких дій з продажу майна та відшкодуванню кредиту не приймає. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з кредитним договором №014/07-171/022 від 03.09.2007 року відповідачці надано кредит у сумі 16602, 85 долари США, строком до 03.09.2014 року, зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами. В порушення умов укладеного договору відповідачка свої зобов'язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту станом на 10.12.2013 року в розмірі 604348, 33 грн., яка складається з наступного: 108947, 87 грн. - заборгованість за кредитом; 58275, 36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 437125, 10 грн. - пеня за прострочку кредиту та відсотків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно зі ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом та відсоткам в сумі 167223, 33 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Поміж тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Враховуючи те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а також те, що відповідачка є інвалідом 2 групи та знаходиться у важкому матеріальному становищі суд вважає за можливе зменшити суму пені за прострочку кредиту та відсотків. Крім того, як встановлено в судовому засіданні вищевказаний кредитний договір забезпечений договором іпотеки №014/07-171/037 від 04.09.2007 року, однак банк, не зважаючи на те, що виплата кредиту припинилася ще у 2007 році, будь-яких заходів для звернення стягнення на предмет іпотеки з метою зменшення збитків до теперішнього часу не вжив, тобто позивач не вжив заходів для зменшення завданих йому збитків і сприяв їх збільшенню. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочку кредиту та відсотків підлягають зменшенню до 5000 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 10.12.2013 року у сумі 172223, 23 грн. Суд вважає неможливим застосування у даному випадку строку позовної давності, оскільки відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, що і було зроблено позивачем у межах строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: partial