Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між товариством та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідачка отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання не виконав, тому станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 21095,125гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав невідповідності кредитного договору вимогам законодавства, відсутність досягнення згоди по істотним умовам договору. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що за кредитним договором від 12.02.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка зобов'язалась сплачувати обов'язкові платежі за кредитом в період, визначений договором, які складаються із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання прийняти, належним чином використати та повернути кредитору кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Також, відповідно до доданої до позову копії кредитного договору, відповідачка ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом [PERSON] підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також про його місцезнаходження. Відповідачка висловила свою згоду з тим, що заява від 12.02.2010 року разом з Пам'яткою клієнта , Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг. В результаті невиконання відповідачкою умов кредитного договору станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість загальною сумою 21095,25 гривень, з них: заборгованість за кредитом - 15010,16 гривень; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4154,36 гривень; заборгованість за комісією за користування кредитом - 450, 00 гривень; штраф(фіксована частина) - 500 гривень; штраф(процентна складова) - 980,73 гривень. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідачці за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором нарахований штраф у розмірі 500 гривень та 980,73 гривень. Посилання представника відповідача на те, що договір є недійсним суд оцінює критично, оскільки договір [PERSON] визнавався та виконувався, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого відповідачка використовувала кредитні кошти, частково погашала заборгованість, Відповідно до пояснень сторін по справі, також вирішувалось питання про реструктарізацію боргу, що, в свою чергу, свідчить про визнання договору відповідачкою. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки кредитний договір не оспорювався, позовів про визнання договору недійсним не подавалось та рішення суду про визнання його недійсним відсутнє, недійсність договору прямо законом не визначена, суд приходить до висновку про безпідставність заперечень представника відповідача щодо невідповідності кредитного договору вимогам чинного законодавства. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у строки, передбачені договором. Таким чином, є усі підстави вважати відповідачку такою, що порушила умови договору та має сплатити суму боргу. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved