Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому спросить винести рішення про стягнення з останнього затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1000,00 грн., а також відшкодувати сплачений судовий збір 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.10.2013 року ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії ПКД № 1302281 майнових інтересів власника автомобіля «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER]. 08.11.2013 року в м. Києві на Московському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Фіат Лінеа», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та застрахований автомобіль «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту № 11214/90632 з оцінки транспортного засобу від 13.11.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER], становить 2739,84 грн., а відповідно до рахунку-фактури № АС-00003627 від 15 листопада 2013 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 2967,40 грн. 22 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 04.12.2013 року було складено страховий акт. Відповідно до розпорядження № 90632 від 04.12.2013 року та платіжного доручення № 36869 від 05.12.2013 року АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля в розмірі 2367,40 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 2367,40 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК Україна» відповідно до полісу № АС/3929074. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), становить 50 000,00 грн., при цьому франшиза складає 1 000,00 грн. Відповідно до ст. 3 Закона України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика (п.1 ст.9 Закону) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.1 ст.22 Закону). 26.12.2013 року ПрАТ «СК «Україна» відшкодувало АТ «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1367,40 грн. Однак суми грошових коштів у розмірі 1367,40 грн. недостатньо для покриття збитків, яких зазнало АТ «Просто-страхування» у зв'язку із даною подією. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п.6 ст.36 Закону) Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати АТ «Просто-страхування» франшизу в розмірі 1000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, і просив розглянути позов без його участі в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явився, і просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Суду ним подані письмові пояснення із запереченнями на доводи позивача, що ними обґрунтовується позов. Дослідивши письмові матеріали, що надані суду сторонами у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані сторонами у справі документи, оцінивши їх значення в якості доказів у вирішенні спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено що, 30.10.2013 року ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії ПКД № 1302281 майнових інтересів власника автомобіля «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER]. 08.11.2013 року в м. Києві на Московському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої зазнали пошкоджень автомобіль «Фіат Лінеа», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та застрахований автомобіль «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2013 року [PERSON] був визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху в частині п.15.13 Правил дорожнього руху і притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Під час ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника і, відповідно до звіту № 11214/90632 з оцінки транспортного засобу від 13.11.2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER], була визначена у розмірі 2739,84 грн. Згідно ж з даними рахунку-фактури № АС-00003627 від 15.11.2013 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля визначена у сумі 2967,40 грн. 22.11.2013 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 04.12.2013 року було складено страховий акт. Відповідно до розпорядження № 90632 від 04.12.2013 року та платіжного доручення № 36869 від 05.12.2013 року АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля в розмірі 2367,40 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії (позивача), пов'язані з цим страховим випадком, складають 2367,40 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК Україна», що підтверджено полісом № АС/3929074. Даним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), визначений в розмірі 50000,00 грн., а сума франшизи становить 1000,00 грн. 26.12.2013 року ПрАТ «СК «Україна» відшкодувало АТ «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1367,40 грн. Однак сума грошових коштів у розмірі 1367,40 грн. визнана позивачем недостатньою для покриття збитків, яких зазнало АТ «Просто-страхування» у зв'язку із даною подією, а тому правомірно звертається до відповідача [PERSON], як особи, відповідальної за завдані збитки, з вимогою про компенсацію суми франшизи в розмірі 1000,00 грн., яка, за його твердженням, була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.3 Закона України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.1 ст.22 Закону). Обов'язковий ліміт відповідальності страховика (п.1 ст.9 Закону) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону). З огляду на зазначене вимога позивача є правомірною і підлягає задоволенню. Згідно з ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на досліджені судом факти, що надані сторонами у справі на обґрунтування їх правових позицій, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved