Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 1. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини - інваліда. 2. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач не виконує свої обов`язки по його утриманню як дитини - інваліда, маючи таку можливість, і посилаючись на норми статей 1, 2, 3, 4, 5, 141, 150, ч.3 ст.181, ч.2 ст. 182, 183,ч.1 ст. 183, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу (далі - СК) України просить суд стягнути аліменти на його користь з відповідача в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. Стислий виклад позиції відповідача. 3. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Рух справи в суді. 4. Позов подано до суду 16 січня 2020 року. 5. Провадження у справі відкрито 11 лютого 2020 року. 6. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.02.2020. 7. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. 8. Відповідач була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, відзив на позов не надала. Інші процесуальні дії у справі. 9. Відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. 10. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 11. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01.02.1990 Білашківською сільською радою народних депутатів Погребищенського району Вінницької області. 12. На час подання позову позивач є повнолітньою непрацездатною особою з інвалідністю другої групи з діагнозом: розлади особистості вираженого ступеню та поведінки внаслідок епілепсії ідіопатичної з поліморфними нападами (рідкими тоніко - клонічними судомними нападами, комплексними парціальними) з психотичними симпотомами за анамнезом, що підтверджується довідкою до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 215904 від 03.05.2019, епікризом з історії хвороби № 2984/2019, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Інвалідність встановлена повторно з 01.04.2019 до 10.03.2021. 13. Захворювання позивача потребує постійного підтримуючого медикаментозного лікування, а він отримує щомісячну державну соціальну грошову допомогу особам з інвалідністю другої групи в розмірі 1564,00 грн на місяць, що є що є меншим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і недостатнім для забезпечення його мінімальних потреб. 14. Позивач з матір`ю не проживає. Мати проживає із співмешканцем у с. Коханівка. Батьки розлучені. Батько проживає окремо у іншому населеному пункті у Вінницькій області. Позивач винаймає кімнату площею 12 кв.м у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житлового приміщення від 01.01.2019 та актом депутата Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Бобокало Т . М. 15. Зазначені факти відповідачем не спростовані, відзив на позов із запереченнями проти позову та докази на їх підтвердження до суду не подані. Мотивована оцінка доводів учасників справи. 16. Отже, позивач є повнолітнім сином відповідача, який є непрацездатною особою з інвалідністю другої групи, що потребує постійного підтримуючого медикаментозного лікування. Відповідач не надає матеріальної підтримки позивачу. Не визнані права, за захистом яких мало місце звернення до суду. 17. Відповідач не виконує обов`язок по утримуванню свого повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги, маючи можливість таку матеріальну допомогу надавати. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 18. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. 19. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2). 20. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 21. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.Згідно із статтею 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що положення ст.182 СК України в повному обсязі застосовуються у випадках, передбачених ст.198 СК України, зважаючи на те, що позивач є непрацездатною повнолітньою особою, оскільки має 31 повний рік, у цьому випадку положення ч. 2 статті 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів мають застосовуватися таким чином, що цей розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 23.Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Висновок суду по суті позову. 24. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як мати непрацездатного повнолітнього сина, повинна утримувати його і має таку можливість, але матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, позов підлягає задоволенню частково з урахуванням викладеного у п.22. Розподіл судових витрат. 25. Згідно з ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. 26. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 1638 грн, для працездатних осіб - 2102 грн. 27. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 28. Позивача відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. 29. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн. 80 коп. Резолютивна частина рішення. 30. На підставі викладеного,

Outcome: partial