Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 2200 доларів США, що еквівалентно 49060 грн. за договором позики від 12.10.2012 року, 16400 грн. за договором позики від 27.02.2015 року та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що згідно з договором позики від 12 жовтня 2012 року відповідач позичив у нього кошти в сумі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США, що еквівалентно 49060 (сорок дев'ять тисяч сто) гривень, за офіційним курсом НБУ 2230 грн. за 100 доларів, і зобов'язувався повернути борг до 28 лютого 2013 року. Час повернення боргу був зазначений відповідачем у наданій ним борговій розписці. Починаючи з березня 2013 року позивач постійно в усній формі вимагав у відповідача повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. Запевнивши його у тому, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, однак, незабаром зможе суттєво його поправити, відповідач знову позичив у позивача кошти в сумі 16400 (шістнадцять тисяч чотириста) гривень відповідно до укладеного між ними договору позики від 27.02.2015 року, що підтверджується розпискою відповідача, і зобов'язався повернути даний борг до 01 травня 2015 року, за його словами разом із попереднім боргом за договором позики від 12 жовтня 2012 року. Однак, на даний час відповідач борги за укладеними між ними договорами позики від 12.10.2012 року та від 27.02.2015 року не повернув, і, як вбачається, повертати не збирається. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача наполягав на задоволенні своїх вимог і просив про постановлення заочного рішення. Дане клопотання позивача суд задовольнив. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики від 12 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 2200 доларів США і зобов'язувався повернути борг до 28 лютого 2013 року. 27 лютого 2015 року відповідач знову позичив у позивача кошти в сумі 16400 (шістнадцять тисяч чотириста) гривень, що підтверджується розпискою відповідача, і зобов'язався повернути даний борг разом із попереднім боргом за договором позики від 12.10. 2012 року до 01 травня 2015 року. Однак, на даний час відповідач борги за укладеними між ними договорами позики від 12.10.2012 року та від 27.02.2015 року не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Між сторонами були обумовлені всі потрібні для даної угоди умови договору, які позивач виконав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги та судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved