Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 04 березня 2014р. в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Горлівського міського управління Головного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби України в Донецькій області, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в Центрально-міському районі м.Горлівки Донецької області, про встановлення факту професійного захворювання та про зобов'язання створення комісії по розслідуванню причин виникнення професійного захворювання, проведення розслідування причин хронічного професійного захворювання, складення та видачу акту розслідування причин хронічного професійного захворювання форми П-4, - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, посилаючись на п.74 Постанови про проведення розслідування причин виникнення профзахворювання, не врахував, що постановою не передбачена альтернатива тому, на кого ще може бути покладено обов'язок з утворення комісії по проведенню розслідувань причин виникнення профзахворювання. Постановою передбачено, що тільки відповідач має право самостійно продовжувати термін розслідування не більше ніж на місяць. Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції фактично послався на пояснення відповідача, за якими відповідач фактично визнав законність позовних вимог, пояснивши, що роботодавець відмовився приймати участь в роботі комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання. Висновок суду першої інстанції, що належним відповідачем повинен бути ТОВ «Горшахтобуд», протирічить п.п.79 та 80 Постанови, відповідно до яких на роботодавця покладений обов'язок з забезпечення комісії всіма документами, необхідними для проведення розслідування, приміщенням, транспортом, засобами зв'язку, оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування, в тому числі й акту розслідування хронічного профзахворювання. Крім того, суд не врахував, що Постановою не передбачена можливість покладення обов'язку на ТОВ «Горшахтобуд» по створенню комісії з проведення розслідування причин виникнення профзахворювання, а потім затверджувати акт розслідування. При цьому, суд не прийняв до уваги, що поведінка відповідача свідче про небажання виконати покладені на нього обов'язки, оскільки протягом восьми місяців відповідач фактично ухилявся від виконання покладених на нього постановою обов'язків. Висновок суду про відмову позивача від притягнення в якості співвідповідача за позовом ТОВ «Горшахтобуд» протирічить фактичним обставинам справи, оскільки позивач не підтримав клопотання відповідача про залучення у якості співвідповідача ТОВ «Горшахтобуд» як необґрунтоване. Рішення суду протирічить і Постанові пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», оскільки суд мав право самостійно вирішити питання про притягнення ТОВ «Горшахтобуд» в якості співвідповідача та прийняти рішення про задоволення позовних вимог. Позивач [PERSON], звернувшись до суду із позовом до Горлівського міського управління Головного управління держсанепідслужби України у Донецькій області, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Центрально-Міського району м.Горлівки, зазначив, що в період з 30.08.2007 року по 22.03.2011 року він працював в ТОВ «Горшахтобуд» на посаді заст.начальника ділянки, начальника ділянки та головного інженеру, потім був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України. До цього він працював на інших шахтах, на підземних роботах та загальний стаж роботи зі шкідливими умовами складає 25,9років. У період з 14.02.2013р. по 28.02.2013р. позивач проходив обстеження в Державній установі «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України. Згідно медвисновку № 7/300 від 27.02.2013 року позивачу встановлено: «хронічний бронхіт 2ст. в фазі загасаючого загострення дифузний пневмосклероз ЛН 1-2ст.» які є професійними захворюваннями. Після закінчення обстеження ДУ «Інститут медицини праці» направило повідомлення про профзахворювання за формою П-3 за вих.№759/4 від 27.02.2013р. на адресу Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань, Донецького обласного фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві, Горлівський міський СЕС, ТОВ «Горшахтобуд». Однак комісія з проведення розслідування причин виникнення профзахворювання з вини відповідача до цього часу не створена, розслідування не проведено та акт розслідування хронічного профзахворювання за формою П-4 не складений. Таким чином, позивач просив встановити у нього факт наявності профзахворювання, відповідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державного підприємства «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України № 7/300 від 27.02.2013 року; зобов'язати Горлівську міську СЕС створити комісію з проведення розслідування причин виникнення профзахворювання у [PERSON], провести розслідування, скласти акт розслідування хронічного профзахворювання за формою П-4; видати йому акт розслідування хронічного профзахворювання за формою П-4 протягом 3-х днів після закінчення розслідування. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив: встановити у [PERSON] факт наявності профзахворювання відповідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України № 7/300 від 27.02.13р.; зобов'язати Горлівське міське управління Головного управління Держсанепідслужби в Донецькій області створити комісію з проведення розслідування причин виникнення профзахворювання у [PERSON], провести розслідування причин виникнення хронічного профзахворювання у [PERSON], скласти акт з розслідування причин хронічного профзахворювання за формою П-4 відносно [PERSON]; зобов'язати Горлівське міське управління Головного управління Держсанепідслужби в Донецькій області видати [PERSON] акт розслідування хронічного профзахворювання за формою П-4 протягом трьох днів після закінчення розслідування. (а.с. 50). Представник відповідача та третьої особи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с.74,76). Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Заслухавши доповідь судді, позивача та його представника [PERSON], які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про створення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання та складання і видачі акта розслідування причин хронічного професійного захворювання за формою П-4 з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено, що з 30.08.2007 року по 22.03.2011 року [PERSON] працював в ТОВ «Горшахтобуд» на посаді заст.начальника дільниці, начальника дільниці та головного інженера, а потім був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України. До цього часу позивач працював на інших шахтах на підземних роботах; загальний стаж роботи в шкідливих умовах складає 25,9 років (а.с.5-14). У період з 14.02.2013р. по 28.02.2013р. [PERSON] проходив обстеження в Державній установі «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України. На підставі виписки №240 Державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України» (а.с.15) Центральна лікарсько-експертна комісія цього закладу склала медичний висновок № 7/300 від 27.02.2013р., згідно якому у позивача виявлено «Хронічний бронхіт 2ст. у фазі затухаючого загострення дифузний пневмосклероз ЛН 1-2 ст.», які є професійними захворюваннями (а.с.16). Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» направлено повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 на адреси ОКЛ ПЗ Обл.профпатологу, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в Центрально-міському районі м.Горлівки Донецької області, Горлівської СЕС, ТОВ «Горшахтобуд» (а.с.17). Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011р. № 1232 був затверджений Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Пунктом 62 цього порядку встановлено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню. Згідно п. 74 діючого порядку головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів. Зазначені заклади, органи та організації протягом однієї доби з моменту одержання повідомлення за формою П-3 повинні надіслати закладові державної санітарно-епідеміологічної служби письмову інформацію про прізвище, ім'я, по батькові та посаду представника (представників), який пропонується до складу комісії з розслідування. Пунктом 76 вказаного порядку визначено, що розслідування випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів після утворення комісії з розслідування. Якщо з об'єктивних причин розслідування не може бути проведене у зазначений строк, він може бути продовжений керівником закладу, що утворив комісію, але не більш як на один місяць. Копія відповідного наказу надсилається всім членам комісії з розслідування. Роботодавець, у відповідності до п.79 порядку, зобов'язаний в установлений для проведення розслідування строк подати комісії з розслідування: 1) відомості про професійні обов'язки працівника; 2) документи і матеріали, які характеризують умови праці на робочому місці (дільниці, цеху); 3) необхідні результати експертизи, лабораторних досліджень для проведення оцінки умов праці; 4) матеріали, що підтверджують проведення інструктажів з охорони праці; 5) копії документів, що підтверджують видачу працівникові засобів індивідуального захисту; 6) приписи або інші документи, які раніше видані закладами державної санітарно-епідеміологічної служби і стосуються даного професійного захворювання; 7) результати медичних оглядів працівника (працівників); 8) інші матеріали. Крім того, роботодавець повинен забезпечити комісію з розслідування приміщенням, транспортними засобами і засобами зв'язку, організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування, у тому числі акта розслідування хронічного професійного захворювання (п.80 порядку). Пунктом 81 Порядку встановлено, що комісія з розслідування зобов'язана: 1) розробити програму розслідування причин виникнення професійного захворювання; 2) розподілити функції між членами комісії; 3) розглянути питання щодо необхідності залучення до її роботи експертів; 4) провести розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання; 5) скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання. Отже, Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві передбачає обов'язок створити комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання саме державного санітарного лікаря області, а не роботодавця, про що помилково зазначив суд першої інстанції. Крім того, відповідачем - Горлівським міським управлінням Головного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби України в Донецькій області - не надано ніяких відомостей щодо виконання дій, направлених на утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, повідомлення про це роботодавця позивача та висунення вимоги про надання необхідних документів. Отже, апеляційний суд вважає позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Горлівського міського управління Головного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби України в Донецькій області створити комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у [PERSON], провести розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача та скласти акт розслідування причин виникнення професійного захворювання у [PERSON] та надати вказаний акт позивачеві, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому рішення суду в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню. Відповідно ч.5.ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави понесені витрати по сплаті суми судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 114грн. 70коп. В іншій частині рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Outcome: partial