Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 21 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовлено. На вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договором передбачається надання відповідачам послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» віднесено до комунальних послуг. В той же час, послуги з поливу до категорії житлово-комунальних послуг вказаним Законом не віднесено, тому даним договором, який укладено на підставі саме цього Закону надання послуг з поливу не врегульовано. Проте, судом першої інстанції без будь-яких правових підстав та без посилання на норми законодавства ототожнено поняття «послуги з постачання холодної води», які віднесені до комунальних послуг з поняттям «послуги з поливу», які до комунальних послуг не належать, що призвело до помилкового висновку суду про звільнення відповідачів від оплати послуг з поливу у зв'язку з відсутністю в договорі оплати за послуги за постачання холодної води. Вказує, що відкриття особового рахунку та надання послуг відповідачам слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, визначених ЦК України, тому відсутність договору на надання послуг з поливу як окремого документа не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати цих послуг. Представник позивача Чмирьова Л.С. підтримала доводи апеляційної скарги. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. 19 березня 2006 року між квартиронаймачем [PERSON] та Миронівською ТЕС був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 2.2 договору суб'єктом користування послугами є власник будинку садибного типу та члени його сім'ї - 2 особи. Відповідно до п. 8 договору споживач має пільгу з оплати послуг як інвалід 2-ї групи в розмірі 100%. Пункт 6 Договору, який передбачає: «Розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення договору», - не містить розміру щомісячної оплати, в тому числі й за централізоване постачання холодної води. Зазначені графи мають прочерки. Пункт 3.2 Договору не містить даних про наявність площі зелених насаджень, саду, огороду (в кв. м). Відповідно до нарахувань позивача, за особовим рахунком [NUMBER], відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], станом на 01.08.2012 року має заборгованість в сумі 287,64 грн., з яких 287,64 грн. - оплата нарахована в періоди 06-08.2009 р., 06-08.2010 р., 05-07.2011 р., 05-07.2012 р. - за полив. На зазначений розмір заборгованості позивач нарахував інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.01.2009 р. по 17.09.2012 р. в сумі 79,39 грн. та 3% річних за період з 01.01.2009 р. по 17.09.2012 р. в сумі 32,06 грн. (а. с. 6) Суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 284,67 грн., приріст інфляції в сумі 79,39 грн., 3% річних в сумі 32,06 грн., не підлягають задоволенню, оскільки вказаним вище договором, який укладений між сторонами, не передбачена оплата відповідачем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, не зазначено чи мають відповідачі зелені насадження, сад чи город, не зазначена площа зелених насаджень, саду чи городу, як підставу для нарахування оплати за їх полив. Суд також не прийняв до уваги наданий розрахунок про нарахування комунальних послуг з поливу. Оскільки позивач не довів в судовому засіданні, належними та допустимими доказами обґрунтованість нарахування та наявність у відповідачів зелених насаджень, саду чи городу, як підставу для нарахування оплати за їх полив. З висновками суду першої інстанції не можливо погодитися, виходячи з наступного. Згідно п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 3.12 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України плата за воду, яка використовується на поливання дворів, вулиць, зелених насаджень, газонів, прибирання громадських і дворових туалетів тощо, сплачується споживачами (субспоживачами) відповідно до показів засобів обліку води або норм водоспоживання. Тобто такий вид оплати з водокористування передбачений законодавством, а розмір оплати розраховується, зокрема, відповідно до норм водоспоживання. Статтею 29 Закону України від 10 січня 2002 року 3 2918-III «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено встановлення, зокрема, нормативів питного водопостачання споживачів питної води. Відповідно до п. 4 Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1107, нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються та науково обґрунтовуються згідно з Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення спеціалізованими науково-дослідними організаціями на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними після погодження з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоров'я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Згідно п. 1.2 Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27 вересня 2005 р. № 148, дана Методика призначена для визначення науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання населення (далі - нормативи водопостачання) у конкретних населених пунктах з метою встановлення необхідних обсягів постачання питної води, а також для планування господарської діяльності підприємств питного водопостачання. У даному випадку, розмір оплати за полив нарахований виходячи з площі земельної ділянки та тарифів, затверджених органів місцевого самоврядування. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Дебальцевської міської ради від 17.01.2014 року [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі категорії громадян як інвалід війни 2 групи з 02.06.2003 року та відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» користується пільгами зі знижкою 100% з оплати за користування комунальними послугами. Проте йому не надається пільга на додатковий обсяг води (полив присадибних ділянок, миття автомашин, утримання тварин тощо), які безпосередньо не використовуються для задоволення господарських питних потреб населення, оскільки це чинним законодавство не передбачено. Як встановлено у п. 5 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, інвалідам війни, зокрема, надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 21 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно п. 22 цих Правил, у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником. Як вбачається з п. 2 та п. 8 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеного 19 березня 2006 року між Миронівською ТЕС та відповідачем [PERSON], суб'єктами користування послуг є дві особи та наявна відмітка про пільгу - інвалід 2 групи зі 100% знижкою. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, а з відповідачів у солідарному порядку слід заборгованість за полив з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а заборгованість у розмірі 287,64 грн., інфляційні виплати - 79,39 грн., 3% річних 32,06 грн., а всього 399, 09 грн. З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму. Окрім того, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача, витрати по оплаті судового збору у розмірі 122,10 грн., оскільки відповідач [PERSON] за законом звільнений від оплати судового збору. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Outcome: approved