Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку на час навчання або до досягнення 23-х річного віку. Вказала, що його батьки - [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який на даний час розірвано. В даний час він продовжує навчання в Національному фармацевтичному університеті, який знаходиться в м. Харків на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 2007 від 21.03.2017 року. Оскільки позивач в даний час навчається, не працює, тому фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на його утримання не надає, так як він в даний час досяг повноліття. В своїй заяві до суду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду надіслав заяву, в якій позов визнав частково, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку, на стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму не згоден, оскільки має мінливий заробіток, просив справу розглянути в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, як такий що доведений свідоцтвом про народження позивача (а.с. 7), довідкою навчального закладу (а.с. 8), обґрунтований вимогами ст.ст. 180-184, 191, 198, 199, 200 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Повнолітній позивач є студентом Національного фармацевтичного університету, що підтверджується довідкою № 2007 від 21.03.2017 року (а.с. 8).В зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно та повноцінно утримувати сина, батько після досягнення сином повноліття добровільно матеріальну допомогу не надає. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved