Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволені. Наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» № SR-ОС-2І82 від 21.06.2013 про звільнення [PERSON] визнано незаконним і скасовано, поновлено [PERSON] на посаді начальника АЗС R5501, R5502, R5503 ТОВ «Альянс Холдинг» з 21.06.2013р., стягнуто з ТОВ «Альянс Холдинг» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за 130 робочих днів у сумі 51036,70грн., стягнуто з ТОВ «Альянс Холдинг» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника АЗС R5501, R5502, R5503 ТОВ «Альянс Холдинг» і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Додатковим рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 06.03.2014 року стягнуто з відповідача ТОВ «Альянс Холдинг» на користь держави судовий збір у розмірі 229грн.40коп. В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Альянс Холдинг» просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно посадової інструкції [PERSON] є особою, яка безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності, несе відповідальність за їх збереження та облік. Згідно наказу №53/2 від 14.06.2013 року було проведено службове розслідування, під час якого виявлено, що за вказівкою [PERSON] інші матеріально відповідальні особи не брали участі в оформленні результатів щомісячної інвентаризації у вигляді актів інвентаризації, з метою приховування даних про наявність нестач на АЗС, [PERSON] щомісячно складала і підписувала акти про інвентаризацію з незначними сумами нестач, що за словами працівників АЗС не відповідало дійсності. Судом першої інстанції проігноровані доводи щодо одностайної думки членів комісії, що проводили службове розслідування, стосовного того, що такі дії співробітників компанії суперечать кодексу ділової етики компанії, який є обов'язковим для всіх співробітників компанії в усьому світі, дії співробітників АЗС 5501 дискредитують ТОВ «Альянс Холдинг» в очах інших співробітників компанії а також третіх осіб. Крім того, зазначив, що позивач не намагається довести той факт, що у роботодавця не було підстав для втрати до неї довіри, що вона діяла в рамках посадових обов'язків і належним чином їх виконувала. Суд першої інстанції не проаналізував посадові обов'язки начальника АЗС, не надав оцінку тому факту, що з працівником укладено договір про повну матеріальну відповідальність, не проаналізовано результати розслідування, яке проводилось відповідачем. [PERSON], звернувшись до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зазначила, що працювала в ТОВ «Альянс Холдинг» на посаді начальника АЗС R5501, R5502, R5503. 25.06.2013 року їй було вручено наказ № SR-ОС-2182 від 21.06.2013 року, яким її було звільнено з роботи з 21 червня 2013 року у зв'язку із втратою довіри, ст.41 п.2. звільнення обґрунтоване виявленою на АЗС R5501 нестачею супутніх товарів, а також зловживання начальника АЗС R5501 з метою приховування нестачі; підстава: порівняльні відомості результатів інвентаризації супутніх товарів на АЗС R5501 від 12.06.2013р. №5501_00506; №5501_00507; №5501_00509; № 5501_00510; №5501_00514; №5501_00514; з виявленою нестачею понад норми загальною сумою 26944,35грн., службова записка управляючого територією [PERSON] Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем з порушенням чинного законодавства у червні 2013 року було проведено інвентаризацію супутніх товарів без участі позивача, яка у цей час знаходилась на лікарняному. Після виходу з лікарняного, позивач ініціювала проведення повторної інвентаризації у присутності представників Державної фінансової інспекції у м.Донецьку, за результатами якої виявлено, що нестача супутніх товарів у більшій сумі має місце на іншій АЗС, ніж зазначено в актах інвентаризації відповідача - на АЗС R5502. Після цього позивач, втративши довіру до відповідача, змушена була написати заяву про звільнення за власним бажанням та дана заява була подана відповідачеві 13.06.2013 року. Відповідач погодив звільнення за власним бажанням з відпрацюванням 14 днів, але 25.06.2013 року позивач дізналась про своє звільнення з 21.06.2013 року за ст.41 п.2 КЗпП України. Крім того позивач, займаючи посаду начальника АЗС, безпосередньо не обслуговувала грошові та інші цінності, вона керувала касирами торгівельної зали. Було порушено процедуру звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України, оскільки не було отримано згоди на розірвання трудового договору згідно до ст.43 КЗпП України. Таким чином, [PERSON] просила постановити судове рішення, яким: наказ ТОВ «Альянс Холдинг» про звільнення [PERSON] визнати незаконним і скасувати; поновити [PERSON] на посаді начальника АЗС R5501, R5502, R5503 ТОВ «Альянс Холдинг» з 21.06.2013р.; стягнути з ТОВ «Альянс Холдинг» на користь [PERSON] середній заробіток на час вимушеного прогулу; стягнути з ТОВ «Альянс Холдинг» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з порушенням вимог чинного законодавства провів інвентаризацію, внаслідок якої була начебто встановлена нестача грошових коштів на АЗС R5501. Акт інвентаризації відповідач не надав для ознайомлення, так само, як не було надано акту повторної інвентаризації, який виявив нестачу грошових коштів на іншій АЗС R5502. Позивач, займаючи посаду начальника АЗС, безпосередньо не обслуговувала грошові кошти та інші цінності, вона керувала касирами торгівельної зали, що свідчить про відсутність законних підстав для звільнення позивача за ч.2 ст.41 КЗпП України. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта Дем’яненко О.В., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON], які заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що наказом ТОВ «Альянс Холдинг» № SR-ОС-1019 від 30 травня 2008 року прийнято [PERSON] на роботу з 30 травня 2008 року на посаду оператора заправних станції (R5501 ул.Первомайская) до структурного підрозділу R5501 ул.Первомайская (а.с. 211 т.1). Наказом ТОВ «Альянс Холдинг» № SR-ОС-2324 від 22 липня 2010 року переведено [PERSON] з посади касира торгівельної зали АЗС R5501 на посаду начальника АЗС R5501, R5502, R5503 на роботу з 22 липня 2010 року, з повною матеріальною відповідальністю (а.с. 212 т.1). 22 липня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким позивач, виконуючи роботу, безпосередньо пов'язану з прийомом, здачею, зберіганням та продажем (відпуском) матеріальних цінностей приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 61 т.1). 07 грудня 2012 року між ТОВ «Альянс Холдинг» та позивачем [PERSON] укладений договір про колективну матеріальну відповідальність (а.с. 59-60 т.1). Службовою запискою керуючий територією Запорізького, Донецького регіонів [PERSON] повідомив, що 12.06.2013 року було проведено інвентаризацію за супутніми товарами на АЗС 5501, за результатами якої було виявлено нестачу в розмірі 26944,35грн. (а.с. 64 т.1). Наказом відповідача № 53/2 від 14 червня 2013 року створено комісію з розслідування ситуації на АЗС 5501 та 55-02 в складі працівників ТОВ «Альні Холдинг» (а.с. 208 т.1). З порівняльної відомості результатів інвентаризації супутніх товарів на АЗС № 5501 від 12 червня 2013 року вбачається, що інвентаризація проведена в присутності матеріально-відповідальної особи [PERSON], про що свідчить її особистий підпис на всіх відомостях (а.с. 65 - 86, 87-109, 110-116, 117-130, 131-159, 160-179 т.1). Інвентаризація супутніх товарів на АЗС №5502 також проводилась у присутності позивача [PERSON] (а.с 196 т.1). З висновку комісії за результатами дослідження причин виникнення нестач товарно-матеріальних цінностей на АЗС 5501 та 5502 від 19.06.2013 року вбачається, що за вказівкою начальника АЗС [PERSON], інші матеріально відповідальні особи не приймали участі в оформленні результатів щомісячної інвентаризації у вигляді актів інвентаризації. Про суми нестач [PERSON] персонал не інформувала, інвентаризації проводились вибірково по окремим групах товарів, а не по всіх; з метою приховування даних про наявність нестач на АЗС [PERSON] щомісячно складала та підписувала Акти про інвентаризації з незначними сумами нестач, що за словами працівників АЗС не відповідало дійсності (а.с. 209-210 т.1). Наказом ТОВ «Альянс Холдинг» № SR-ОС-2182 від 21 червня 2013 року в зв'язку із виявленою на АЗС R5501 нестачею супутніх товарів, а також зловживанням начальника АЗС R5501 з метою приховати дану нестачу, звільнено [PERSON], начальника АЗС R5501, R5502, R5503 з роботи 21 червня 2013 року у зв'язку із втратою довіри, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Підстава: порівняльні відомості результатів інвентаризації супутніх товарів на АЗС 5501 від 12.06.2013р. з виявленою нестачею загальною сумою 26944,35грн., службова записка управляючого територією [PERSON] (а.с. 7 т. 1). Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Пунктом 28 Постанови Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що звільнення з підстав втрати довір'я» визначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Посилання суду першої інстанції про проведення інвентаризації з порушенням вимог чинного законодавства не ґрунтується на вимогах закону, з кожною із порівняльних відомостей результатів інвентаризації супутніх товарів позивач була ознайомлена, про що свідчать її особисті підписи, відібрання письмових пояснень відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України в випадку звільнення з підстав втрати довіри не вимагається. Відповідно до частини 3 ст.41 КЗпП України розірвання договору за п.2 частини 1 ст.41 КЗпП України провадиться з додержанням вимог ст.43 цього Кодексу, тобто за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Сторони визнають, що на підприємстві відповідача немає первинної профспілкової організації та [PERSON] не є членом профспілкової організації. Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу проводиться без попередньої згоди виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем при звільненні позивача вимог чинного законодавства. Звільнення позивача здійснено з дотриманням вимог ст.41 КЗпП України, в зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Outcome: dismissed