Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2021 в задоволенні позову Головного управління Національної поліції у м. Києві до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням було відмовлено. У квітні 2021 року представник відповідача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу. Вказану заяву було передано головуючому судді на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.06.2021. У вказаній заяві представник відповідача просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених [PERSON] та [PERSON] , пов`язаних з розглядом справи. При цьому, під час розгляду справи, представником відповідачів було подано заяву про те, що остаточний розрахунок судових витрат буде надано після ухвалення рішення. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися судом належним чином. Суд вважає за можливе розглядати зазначене питання у відсутність сторін, оскільки їхня неявка, згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при ухваленні рішення від 31.03.2021 у справі №759/23915/19 не було вирішено питання щодо розподілу понесених відповідачем витрат на правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесення судових витрат представником було надано договори про надання правової допомоги з відповідачами від 20.01.2020. При цьому п.5 вказаних договорів зазначено, що розрахунок вартості послуг правничої (правової) допомоги здійснюється відповідно до фактично витраченого часу адвокатом на здійснення кожної окремої процесуальної дії, виходячи з розрахунку 1000,00 грн з погодинної сплати за кожну годину роботи. Визначено, що за результатами надання правової допомоги та її оплати складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами договору. До кожного договору також додано прайс-лист з підписами відповідачів. Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг [PERSON] , [PERSON] та адвокат Татунець В.В. погодили послуги на загальну суму 14 000,00 грн. Згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів №98 та №99 відповідачами було сплачено адвокату за договорами по 7000,00 грн кожна. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, розмір витрат на правничу правову допомогу має бути доведеним не залежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги, розрахунок вартості послуг правничої (правової) допомоги здійснюється відповідно до фактично витраченого часу адвокатом на здійснення кожної окремої процесуальної дії, виходячи з розрахунку 1000,00 грн з погодинної сплати за кожну годину роботи. Разом з цим, доданий до заяви акт здачі-прийняття наданих послуг не містить інформації про фактично витрачений адвокатом час за яким, згідно з договором має бути проведено фактичний розрахунок вартості. Окрім того, окремі послуги, про які йде мова в акті були очевидно надані іншим адвокатом, який також здійснював представництво інтересів відповідачів, брав участь у судовому засіданні, заявляв клопотання тощо (а.с.78-81). З урахуванням наведеного, надані представником відповідача докази понесення судових витрат не відповідають вимогам, визначеним в договорах про надання правової допомоги у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed