Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» про захист прав споживача, стягнення не виплаченого страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» на користь [PERSON] суму у розмірі 624 372,08 (шістсот двадцять чотири тисячі триста сімдесят дві гривень 08 коп.) грн., яка складається з: 582 575,81 (п`ятсот вісімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень 81 коп.) грн. - сума невиплаченого страхового відшкодування; 40 796,27 (сорок тисяч сімсот дев`яносто шість гривень 27 коп.) грн. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; 1 000,00 (одна тисяча гривень 00 коп.) грн. - витрати за транспортування пошкодженого транспортного засобу. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» на користь держави судовий збір у розмірі 6 243,72 (шість тисяч двісті сорок три гривні 72 коп.) грн. При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за правничу допомогу, про попередній розрахунок якого було повідомлено суд. За заявою представника позивача судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача 6 548,72 грн. Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, уразі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом вирішено розглянути заяву без повідомлення та виклику сторін у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представництво у суді адвокат Іваниця О.О. здійснювала на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2019. В актах про надання правничої допомоги №1,2,3,4,5,6,7 від 29.01.2019, 26.02.2019, 20.03.2019, 26.03.2019, 01.04.2019, 07.06.2019, 15.07.2019 за договором про надання правової допомоги укладеного 22.01.2019 між [PERSON] та адвокатом Іваниця О.О., зазначені та розписані вид правової послуги, що надавалася позивачу, кількість витраченого часу, загальна вартість послуги, що складає 6 548,72 грн., також надано чеки про прийняття адвокатом суми коштів за вказаним договором у вказаному розмірі. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, їх кількість та час, підстави відкладення судових засідань та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 548,72 грн. Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 548,72 грн., що підлягає стягненню з відповідача, відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг. Враховуючи те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, тому суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення вказаних судових витрат з відповідача в розмірі 6 548,72 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved