Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося в Краматорський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № KTXRRC09765008 від 25.05.2007 р. отримав кредит у розмірі 2697,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Строк дії договору 24 місяці з 25 травня 2007 року по 25 травня 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував. Станом на 06.09.2015 року виникла заборгованість в розмірі 26261,62 грн., яка складається з: 2697,20 грн. - заборгованість за кредитом; 8694,41 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1424,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13445,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 21324,02 грн., яка була задоволена рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2013 року, різниця становить 4937,60 грн.; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 246,88 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи, що рішенням Краматорського міського суду від 7 жовтня 2013 року з відповідача на користь Банку стягнуто 21324.02 грн. заборгованість до стягнення Банк визначив у 5684,48 грн., яку і просив стягнути з відповідача в примусовому порядку та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 січня 2016 року в задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено. В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду скасувати, ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог. Рішення суду не відповідає нормам матеріального права. Після ухвалення рішення про стягнення суми боргу, Банк має право на отримання штрафних санкцій і процентів за користування кредитом. Тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволені позовних вимог. В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника банку надійшло клопотання розглядати справу у його відсутність. Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в засідання апеляційного суду сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині спору про стягнення пені за період з 17 червня 2013 року по 6 вересня 2015 року та суми штрафів, виходячи з наступного. Розглядаючи справу, суд встановив, що Банк надав кредит відповідачу в сумі 2697,19 грн. на строк 24 місяця з 25.05.2007 року по 25.05.2009 року включно, за умови сплати відсотків за його користування у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 59,34 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строки. (а.с.7). Відповідач порушував свої грошові зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 6 вересня 2015 року дорівнює 26 261.62 грн. і яка складається з: 2697,20 грн. - заборгованість за кредитом; 8694,41 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1424,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13 445,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 7 жовтня 2013 року з відповідача на користь Банку стягнуто у погашення зазначеного вище кредиту 21324,02 грн. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області в частині спору про стягнення тіла кредиту в сумі 2 697.20 грн., процентів за користування кредитом 8 694.41 грн., комісії за користування кредитом в сумі 1 424.16 грн., пені за період з липня 2007 року по 17 червня 2013 року в сумі 10 826.88 грн. - скасовано і провадження закрито. Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині спору про стягнення пені за період з 18 червня 2013 року і по 5 вересня 2015 року суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка), (Стандарт) нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої пунктами 5.1,5.2,5.3 Умов здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане Позичальником. Тому пеня та штрафні санкції нараховані безпідставно та необгрунтованно. Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можливо. У відповідності зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі статтею 549 ЦК Україна неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки . Відповідно до пункту 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.5.1.,5.2, 5.3 Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане Позичальником (а.с.8-12). Виходячи з системного аналізу статей 525, 526,599,611 ЦП України, змісту кредитного договору слід зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. У зв'язку з цим Банк вправі вимагати сплати відповідачем пені за невиконання грошового зобов'язання за період з 17 червня 2013 року по 6 вересня 2015 року. Висновки суду про те, що за кредитним договором сторонами встановлений строк позовної давності у три роки і він закінчився 25 травня 2012 року не можуть бути підставою для відмови позивачу у задоволені позовних вимог в наведеній частині через те, що не ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 3 статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування наслідків закінчення строків позовної давності у спорі про стягнення пені. Тому застосування судом першої інстанції таких наслідків не ґрунтується на законі. Разом з тим, у відповідності до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 2 березня 2015 року N 222-VIII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи видно, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р внесено у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тому з урахуванням вищевказаного закону з відповідача на користь позивача має бути стягнуто пеню за період невиконання грошового зобов'язання з 17 червня 2013 року по 14 квітня 2014 року, яка за розрахунком банку дорівнює 768.95 грн. Вказану суму апеляційний суд стягує з відповідача на користь банку. На підставі статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у задоволенні позовних вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити.

Outcome: partial