Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 17 червня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] треті особи Савранська селищна рада Савранського району Одеської області, землевпорядник Савранської селищної ради [PERSON], відділ Держземагенства в Савранському районі Одеської області, стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.04.2016 р. матеріали вказаної цивільної справи направлені до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 27.04.2016 р. цивільна справа направлена до Балтського районного суду Одеської області для ухвалення додаткового рішення, так як у Савранському районному суді неможливо утворити склад суду. 14.06.2016 р. справа надійшла до Балтського районного суду Одеської області. Як вбачається з матеріалів цивільної справи та запису фіксування судового засідання технічними засобами, в позовній заяві та неодноразових уточненнях позовних вимог були заявлені вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, встановлення меж земельної ділянки в натурі, знесення самовільно збудованих споруд, стягнення матеріальної і моральної шкоди. Позовні вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, встановлення меж земельної ділянки в натурі, знесення самовільно збудованих споруд були предметом розгляду в судовому засіданні, однак судове рішення з приводу цих вимог судом не ухвалено, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 17.06.2013 р. вирішені тільки вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення у справі. Сторони та треті особи, які були повідомлені належним чином про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, до судового засідання не зявилися, що відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду вказаного питання. При розгляді справи Савранським районним судом Одеської області позивачка посилалася на те, що державний акт на право приватної власності на землю відповідача є недійсним, так як вона, як сусідка, не погоджувала межі земельних ділянок при проведенні кадастрових зйомок, відповідач самовільно приєднав собі частину земельної ділянки з боку земельної ділянки, що перебуває у її користуванні; на межі їхніх земельних ділянок самовільно побудував господарську споруду, яка знаходиться на відстані менше 4 м від вікна її житлового будинку. Тому вона просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON], встановити межі земельних ділянок, а також знести самовільно збудовану відповідачем споруду. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що державний акт на право власності на земельну ділянку йому був виданий у відповідності до чинного законодавства, дійсно позивачка не підписувала погодження меж земельних ділянок, так як відмовилася це робити, що засвідчено відповідним комісійним актом, який затверджений селищною радою, він не приєднував самовільно частини чужої земельної ділянки, на своїй земельній ділянці біля межі з позивачкою він збудував тимчасову господарську споруду, яка складається із деревяного каркаcу та огороджена шифером, для зберігання дров та тимчасового утримання домашньої птиці, ця споруда не є капітальною, ніяким чином не зашкоджує позивачці. Представники третіх осіб заперечували проти позову, посилаючись на дотримання норм земельного законодавства при виготовленні державного акта на право власності на земельну ділянку відповідача, відмову позивачки від підписання погодження меж, що засвідчено відповідним актом, який був затверджений селищною радою, а також відсутністю порушень прав позивачки з боку відповідача зведенням тимчасової господарської споруди на належній йому на праві власності земельній ділянці. Відповідно до ст..152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Ст. 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст..198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Як визначено ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 22.12.2010 р. відповідачеві [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0797 га за адресою смт Саврань Савранського району Одеської області вул..Бочковича,15 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) серії ЯЛ №456873. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні [PERSON] При виготовленні технічної документації на виготовлення державного акта відповідача дійсно позивачкою не підписано погодження меж земельної ділянки, однак як вбачається з комісійного акту від 24.02.2010 року вона безпідставно не підписувала таке погодження, про що був складений відповідний акт та затверджений сесією Савранської селищної ради (а.с.181). Факт самовільного приєднання відповідачем частини земельної ділянки позивачкою в судовому засіданні не доведено. Також нею не доведено, що тимчасова господарська споруда, зведена відповідачем на належній йому земельній ділянці, порушує права позивачки, так як такі її доводи спростовуються комісійним актом Савранської селищної ради від 17.06.2016 р. Будь-яких інших обєктивних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог [PERSON], нею не надано, отже підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed