Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - позивач), як представник органу опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] знаходиться у Служби у справах дітей Дарницької РДА у м. Києві на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, з серпня 2018 року. Мати дитиною не цікавиться, вихованням не займається, відвідувати дитину відмовляється, посилаючись на завантаженість на роботі. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, розгляд даної справи проводити за її відсутністю та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Як встановлено судом, з серпня 2018 року на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, перебуває [PERSON] , [INFO] . Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15 грудня 2018 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , відомості про батька дитини внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Згідно акту від 07 серпня 2018 року органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, встановлено, що 07 серпня 2018 року по вул. Мілютенка в м. Києві, була виявлена [PERSON] , [INFO] , без супроводу матері та доставлена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 в м. Києві. 08 серпня 2018 року [PERSON] було поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно актів обстеження умов проживання дитини від 14.08.2018 року та 11.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , де проживає на теперішній час відповідач, за результатами яких встановлено, що у квартирі сворені всі умови для проживання дитини, санітарно-гігієнічне становище помешкання задовільне. При цьому, [PERSON] неодноразово запрошували до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 в м. Києві, але відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, а тому організувати відповідну роботу з матір`ю не вдається можливим. Відповідно до повідомлення з Дарницького управління поліції від № 28131/125/48-2017 [PERSON] за 2017 рік неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за чч. 2, 3 ст. 184 КУпАП. Згідно висновку Дарницької РДА у м. Києві від 12 червня 2019 року №101-5266/03 (протокол від 13.06.2019 року № 12), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Викладені факти свідчать, що відповідач цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для розвитку дитини, нехтує потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 цієї постанови йде мова про те , що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на неї, як матері, обов`язків, ухиляється від їх виконання, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з огляду на наступне. На час звернення з цим позовом до суду неповнолітня [PERSON] перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 в м. Києві. На даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у даній частині. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: partial