Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2016 року позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. 22.04.2016 року з Апеляційного суду Сумської області до суду надійшла вищевказана цивільна справа з ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.04.2016 року для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що в резолютивній частині ухваленого судового рішення суд не визначився стосовно заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] і відсутній висновок суду про розвязання вимоги до цього відповідача, хоча позивач про неї заявляв, надавав докази для підтвердження цієї вимоги і давав пояснення. В судове засідання сторони не зявились. В звязку з чим справа розглядається відповідно до Ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно п.п. 8, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено : висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити кому, відносно кого та в чому відмовлено). Встановлено, що судовим рішенням від 04.03.2016 року не ухвалено рішення стосовно заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] і відсутній висновок суду про розвязання вимоги до цього відповідача в резолютивній частині рішення, хоча в мотивувальній частині рішення суду судом встановлено, що в матеріалах справи мається договір поруки, укладений [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк». З даного договору поруки від 18 травня 2007 року, підписаного [PERSON] вбачається, що предметом договору є надання поруки поручителем [PERSON] перед Кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 18.05.2007 року № SUA0GA00000159. Доказів поруки [PERSON] за виконання зобовязань [PERSON] позивач не надав. А тому, суд дійшов висновку, що [PERSON] не може відповідати перед кредитором за виконання зобовязань [PERSON] та не може нести відповідальність перед кредитором, як солідарний боржник. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Беручи до уваги, що в резолютивній частині рішення суду не вирішено позов стосовно відповідача [PERSON], а відповідно до ч 1. п. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, а тому вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити.

Outcome: dismissed