Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, які стягувати з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття та з урахуванням індексації відповідно до закону, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними зареєстровано 08 листопада 2013 року. За час спільного сімейного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з сином проживають окремо від відповідача. Умови проживання є комфортними та прийнятними для дитини. Вона піклується про сина, прагне забезпечити його усім необхідним. [PERSON] працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, безпосередньо зайнятий на об`єктах видобування нафти, газу та газового конденсату «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», отримує постійний дохід. На момент звернення до суду між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання батьком свого обов`язку щодо утримання дитини. Відповідач є дієздатним, працює, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує, а відтак має змогу сплачувати аліменти у розмірі ј частки від доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Надала пояснення, аналогічні викладеному у позові обґрунтуванню. Додатково зазначила, що необхідність у стягненні аліментів зумовлена тим, що добровільно кошти на утримання дитини відповідачем надавалися з приниженням її та з використанням нецензурної лайки. Аліменти просила стягнути відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та вказав, що згідний сплачувати аліменти у такому розмірі. Також підтвердив, що він працює, інших утриманців не має. Має у власності будинок. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 21.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, проте в судовому засіданні позов визнав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 08 листопада 2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 223 (а.с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 136, за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.7), який відповідно до витягу № 5219 Долинської міської ради від 20.05.2021, зареєстрований з батьками по [ADDRESS] (а.с. 8). Однак, як ствердили сторони в судовому засіданні, позивачка, хоч і зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично проживає разом з дитиною у своїх батьків. Таким чином встановлено, що відповідач хоч і надає кошти на утримання дитини, однак під час такої передачі між сторонами загострюється конфліктна ситуація, неприязне ставлення один до одного, тому обидві сторони погодились, що таке стягнення повинно проводитись у примусовому порядку з його заробітної плати. Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітньої дитини. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1\~ст. 182 СК України\~зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхній спільний син [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дитини бере нерегулярно, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачка просить стягнути аліменти в частці від доходу та одночасно стягувати їх з врахуванням індексації, однак така, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає до застосування при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, а також не зазначає про те, що розмір стягнутих аліментів має бути не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як цього вимагає ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1\~ст. 182 СК України, зокрема, наявність у відповідача постійного місця роботи та стабільного доходу, власності у вигляді будинку, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог\~ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: Згідно з положеннями\~ст. 141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини,\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.\~180,\~181,\~182,183,\~191 СК,\~ст. 141 ЦПК України, та

Outcome: partial