Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Позов мотивований тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач є одинокою матір`ю, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України відповідно до клопотання Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Мати дитини [PERSON] відмовилася забрати дитину з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», про що 04.01.2019 року було складено акт закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законні представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. [PERSON] 04.01.2019 року написала заяву про відмову забрати дитину з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» у зв`язку з відсутністю бажання та неспроможності виховувати дитину. Громадянка [PERSON] (мати [PERSON] ) 04.01.2019 року написала заяву про відмову забрати онука з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» у зв`язку з відсутністю фінансової можливості та неналежними умовами проживання. Вінницьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді даній сім`ї надавалися послуги психолога з метою зміни намірів матері та родичів щодо дитини. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.02.2019 року №316 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 07.03.2019 року по 16.05.2019 року дитина перебувала у ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». Дитина [PERSON] з 24.01.2019 року перебуває на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у Службі у справах дітей Вінницької міської ради. З метою забезпечення дитині права на сімейне виховання 16.05.2019 року [PERSON] було влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, яка функціонує на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади. [PERSON] відмовилася забрати дитину з пологового будинку і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. За час перебування дитини у дитячих закладах та прийомній сім`ї мати не цікавилася долею та здоров`ям дитини, не спілкувалася з нею, не брала участі у її вихованні, не надавала їй матеріальної допомоги, не звернулася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, КЗ «Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» з метою отримання консультації щодо повернення їй дитини чи налагодження спілкування з нею. 18.02.2020 року комісією з питань захисту прав дитини при ВК ВМР було прийнято рішення про підготовку висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , та необхідності звернення Служби у справах дітей ВМР до суду з відповідним позовом. [PERSON] на засідання комісії не з`являлася, 03.02.2020 року подала до комісії заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 19.06.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 15.07.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила його задовольнити; підтримала висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.04.2020 року № 01-00-011-18040 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Пояснила суду, що як на момент народження дитини так і досі ні у неї ні у її сім`ї немає матеріальної можливості виховувати дитину та належним чином її утримувати, в шлюбі вона не перебуває. Її сім`я має несприятливі умови існування, рішення залишити дитину в пологовому будинку та в подальшому не приймати участі в її вихованні, не цікавитися її життям є усвідомленим та виваженим. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.01.2019 року (а.с. 9). [PERSON] та її мати як бабуся дитини відмовилися забрати новонародженого з КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», про що заклад охорони здоров`я повідомив Службу у справах дітей ВМР (а.с.15-16, 18-19, 21). Виконавчий комітет Вінницької міської ради в рішенні №17 від 17.01.2019 року надав дозвіл Вінницькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Вінницькій області на реєстрацію дитини [PERSON] (а.с.10,12). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00021943956 від 23.01.2020 року, державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.02.2019 року №316 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.20). З 07.03.2019 року по 16.05.2019 року дитина перебувала у ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» (а.с.17). Згідно доводів позовної заяви з метою забезпечення дитині права на сімейне виховання 16.05.2019 року [PERSON] було влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, яка функціонує на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади. За час перебування дитини у дитячих закладах та прийомній сім`ї мати не цікавилася долею та здоров`ям дитини, не спілкувалася з нею, не брала участі у її вихованні, не надавала їй матеріальної допомоги, не звернулася до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, КЗ «Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» з метою отримання консультації щодо повернення їй дитини чи налагодження спілкування з нею. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. 28.12.2019 року та 17.01.2020 року [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради, однак в визначенні дні на засідання комісії не з`явилася (а.с.13-14). 03.02.2020 року начальнику Служби у справах дітей написала заяву, в якій не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , правові наслідки позбавлення батьківських прав їй роз`яснено, просила засідання комісії провести у її відсутність (а.с.11). Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.04.2020 року № 01-00-011-18040, позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним (а.с. 4-6). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; а також у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт тривалого ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не забрала дитину з пологового будинку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Про відсутність можливості та бажання приймати участь у житті дитини відповідач прямо заявила в судовому засіданні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне ухвали рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь та на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 12.06.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь дитини аліментів в частині суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Також суд роз`яснює, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь держави 1 681,60 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved