Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01 грудня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 02 червня 2020 року в розмірі 30\~000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що 02 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 30\~000 грн. на строк до 02 серпня 2020 року із наступним графіком повернення: в сумі 15\~000 грн. в строк до 02 липня 2020 року, в сумі 15\~000 грн. в строк до 02 серпня 2020 року. В порушення умов договору позичальник не повернув суми боргу, а тому позивач був вимушений звернутися до суду (а.с.2-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.9). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.75). До суду 24 грудня 2020 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.11). Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики (а.с.12-13). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.21). Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02 червня 2020 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О., відповідно до якого остання отримала від позивача у борг грошові кошти у розмірі 30 000 грн., зобов`язавшись повернути суму боргу в строк до 02 серпня 2020 року з наступним графіком повернення: перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15\~000 грн. у строк до 02 липня 2020 року: перерахування грошових коштів розрахунковий рахунок позивача в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15\~000 грн. у строк до 02 серпня 2020 року (а.с.5). На час розгляду справи грошові кошти відповідачем [PERSON] не повернуті, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Судом встановлено, що у даній цивільній справі спір виник у зв`язку із неповерненням відповідачем [PERSON] суми боргу та невиконанням ним зобов`язання щодо повернення коштів в обумовленому сторонами розмірі та строки. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) борг, сплатити проценти згідно умов договору. Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу за договором позики, приймаючи до уваги, що форма договору укладеного між сторонами відповідає вимогам\~ЦК України, а також те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконала, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики від 02 червня 2020 року у сумі 30 000 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved