Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 580-3/1-35. 14 червня 2010 року на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є його правонаступником. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 25 000, 00 доларів США зі сплатою 12,35 % річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 15.03.2022 року, а позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Пунктом 3.3.7 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, встановленому п.п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Пунктом 3.3.8 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, встановленому п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків погашення процентів, зазначених у п.п. 2.4, 2.10 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Однак позичальником не було виконано свої зобовязання за кредитним договором перед банком. В результаті порушення умов кредитного договору № 580-3/1-35 від 20.03.2007 року, станом на 24.11.2015 року, згідно з розрахунком заборгованості по кредиту, заборгованість складає 94 501, 21 грн., з яких: заборгованість за кредитом 64 000, 00 грн.; заборгованість за відсотками 19 448, 44 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 092, 05 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 5 846, 89 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 223, 36 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 3 890, 47 грн. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 94 501, 21 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором кредиту № 580-3/1-35 від 20.03.2007 року (далі кредитний договір) укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого, згідно з витягом зі статуту, змінено на Приватне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 25 000, 00 доларів США зі сплатою 12,35 % річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 15.03.2022 року, а позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно з п. 3.3.7 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, встановленому п.п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Згідно з п. 3.3.8 кредитного договору позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, встановленому п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору. Згідно з п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення процентів, зазначених у п.п. 2.4, 2.10 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 580-3/1-35 від 20.03.2007 року, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 24.11.2015 року складає 94 501, 21 грн., з яких: заборгованість за кредитом 64 000, 00 грн.; заборгованість за відсотками 19 448, 44 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 092, 05 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 5 846, 89 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 223, 36 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 3 890, 47 грн. Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав належним чином та надав [PERSON] кредит у сумі 25 000, 00 доларів США. Однак, відповідач [PERSON] порушила зобовязання взяті на себе згідно з умовами кредитного договору щодо строків повернення кредиту та відсотків за його користування, у звязку з чим за нею утворилась заборгованість. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості по кредиту та відсоткам, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 64 000, 00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 19 448, 44 грн. знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 092, 05 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 5846,89 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція, до якого належить м. Алчевськ Луганської області. Згідно з адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та кредитному договорі, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], у звязку з чим суд доходить висновку про те, що на дані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Так, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 580-3/1-35 від 20.03.2007 року, сума заборгованості по пені [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 24.11.2015 року складає: пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 092, 05 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 5 846, 89 грн. Таким чином, враховуючи, що з 14.04.2014 року на нарахування пені та штрафів накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 092, 05 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 5846,89 грн. не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначені суми згідно з розрахунком заборгованості нараховані: 1 092, 05 грн. за період з 11.03.2015 по 11.11.2015 року; 5846, 89 грн. за період з 23.11.2014 по 25.09.2015 року, тобто всупереч вищезазначеному Закону у період дії мораторію на їх нарахування. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 092, 05 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 5 846, 89 грн. слід відмовити за необгрунтованістю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат за кредитом у сумі 223, 36 грн. та інфляційних витрат за відсотками у сумі 3 890, 47 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі № 6-771цс15. Таким чином, враховуючи, що у відповідача [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» зобовязання виникло на підставі кредитного договору № 580-3/1-35 від 20.03.2007 року, за яким відповідач отримала кредит в іноземній валюті, тобто у сумі 25 000, 00 доларів США, суд вважає, що в даному випадку норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції на дані правовідносини не поширюються, навіть у тому разі, коли позивачем при поданні позовної заяви заборгованість, яка виникла в іноземній валюті, зазначена у гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № [NUMBER] від 19.04.2016 року про сплату судового збору у сумі 1 417, 52 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 251, 73 грн.

Outcome: partial