Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Рахівська міська рада звернулася у суд із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу металевої конструкції. Позовні вимоги мотивують тим, що рішенням Рахівської міської ради VII скликання № 5 від 27 листопада 2015 року, було утворено Постійну комісію з питань регулювання земельних відносин та містобудування, яка 04 серпня 2016 року провела обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та склала акт про те, що відповідачка [PERSON] , впритул до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , самовільно, без будь-яких дозвільних документів, встановила металеву конструкцію (сходи) шириною 3,6 метра, довжиною 1,5 метра. Металеву конструкцію (сходи) споруджено шляхом закріплення її огороджувальної конструкції до зовнішніх стін будинку з переобладнанням балкону квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач по справі. Конструкція у вигляді широкого сходового маршу (шириною близько 4 м) з 8-ми підйомами, виготовлена на рівні балконів та вище цоколя будинку. У травні 2016 року відповідачка зверталася до виконавчого комітету Рахівської міської ради з клопотанням (заявою) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди, однак 25 травня 2016 року їй відмовлено у наданні земельної ділянки у оренду. Зазначена металева конструкція (сходи) споруджена без розробленої, погодженої та затвердженої проектної документації, яка б пройшла комплексну державну експертизу, без згоди і дозволу співвласників (користувачів) інших квартир, без дозволу виконавчого комітету Рахівської міської ради. Окрім цього, спорудження сходів до будинку [ADDRESS] порушує умови проживання громадян, обмежує інтереси інших громадян, власників квартир, які проживають у цьому будинку, порушує нормальні умови проживання громадян і призвело до погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасаду будинку [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи, що металева конструкція (каркас зовнішніх сходів) встановлена самовільно на землі комунальної власності, яку [PERSON] у власність або в оренду не передавалося і встановленням такої конструкції чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою, просили задовольнити позов, зобов`язавши відповідачку [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності біля будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу металевої конструкції каркасу зовнішніх сходів та стягнути з відповідачки судові витрати. Ухвалою суду від 15.09.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.10.2016 судом задоволено клопотання позивача про заміну неналежного відповідача. У вказаній цивільній справі замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 19.10.2016 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 08.06.2017 провадження у справі зупинено до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області про визнання протиправними актів перевірки, припису та протоколу про адміністративне правопорушення та про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. На підставі ухвали суду від 12.08.2019 провадження у справі відновлено. У судове засідання представник позивача Рахівської міської ради не з`явився. Натомість від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бабич Р.В. у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином про що свідчить розписка адвоката Бабича Р.В. про вручення судового виклику. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів вважає, позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] ), складеного 04.08.2016 членами постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування виявлено самовільне захоплення земельної ділянки, належної міській раді. Зокрема, комісією встановлено, що впритул до багатоквартирного будинку [ADDRESS] [PERSON] , яка є власницею даної квартири встановила металеву конструкції (сходи), шириною 3,60 м, довжиною 1,5 м. Також, встановлено, що [PERSON] зверталася до Рахівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди по [ADDRESS] . Проте, на засіданні восьмої сесії сьомого скликання, яка відбулася 25.06.2016, вказане рішення не було прийняте. Наведене підтверджується копією витягу із протоколу засідання восьмої сесії Рахівської міської ради сьомого скликання від 26.05.2016. Однак, незважаючи на вищевикладене, [PERSON] самовільно встановила металеву конструкцію (сходи) в притул багатоквартирного будинку [ADDRESS] , що підтверджується як наведеним вище актом від 04.08.2016, так і фотосвітлинами, наявними у матеріалах справи. Окрім цього встановлено, що 29.08.2016 [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 29.08.2016 № 2-1281 відчужила належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 02.09.2019 за № 67145922. З висновку експертного дослідження № 22 від 16.12.2016, проведеного ПП «Юридично-експертна компанія «Юрекс-Закарпаття» на підставі заяви [PERSON] вбачається, що будівельні роботи з реконструкції квартири [ADDRESS] під магазин продовольчих та промислових товарів відповідають вимогам ДБН; в результаті проведення будівельних робіт по реконструкції надійність та безпечність квартири не порушена; металеві сходи, наявні перед входом в магазин відповідають проекту реконструкції. Встановлено також, що на підставі звернення голови Рахівської міської ради від 07.11.2016, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Управління ДАБІ у Закарпатській області [PERSON], 05.12.2016, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил про що складено відповідний акт № 736/1007 від 05.12.2016. Як вбачається з вказаного акту, у ході перевірки встановлено, що [PERSON] , без належно затвердженої проектної документації та зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, здійснив будівельні роботи з реконструкції житлової квартири під магазин по [ADDRESS] , а саме: влаштовано додаткові віконні отвори, додатковий зовнішній вхід та встановлено зовнішні металеві сходи, що є порушенням ч. 2 п. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466. Також встановлено експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту (магазину) по [ADDRESS] , не прийнятого в експлуатацію, що є порушенням ч. 87 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Не погодившись із вказаним актом, [PERSON] оскаржив його у судовому порядку. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 у справі № 305/2110/16-к у задоволенні позову відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 у частині визнання протиправними та скасування акта перевірки та протоколу скасовано та закрито провадження у справі у цій частині. В решті рішення залишено без змін. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскаржувані акт та протокол не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 19 КАСУ, а тому не можуть розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України, та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15). У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно вимог ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Так, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , шляхом встановлення металевої конструкції (сходів) самовільно захопив земельну ділянку, належну Рахівській міській раді. Наведене підтверджується актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] ), складеного 04.08.2016 членами постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування, а також актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 736/1007 від 05.12.2016, які суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування уданій справі та у суду не виникає сумнівів у їх достовірності. При цьому, суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок експертного дослідження № 22 від 16.12.2016, проведеного ПП «Юридично-експертна компанія «Юрекс-Закарпаття» на підставі заяви [PERSON] з огляду на наступне. Зокрема, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку експертного дослідження № 22 від 16.12.2016 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку експертного дослідження (16.12.2016) передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, Рахівською міською радою надано обґрунтовані та правові докази того, що відповідач, шляхом встановлення металевої конструкції (сходів) самовільно захопив земельну ділянку, належну міській раді. Натомість відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено. За таких обставин суд вважає такими, що ґрунтуються на законі вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити, шляхом демонтажу металевої конструкції каркасу зовнішніх сходів, самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності біля будинку [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в користь позивача Рахівської міської ради судові витрати.

Outcome: approved