Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] . В поданому позові позивач просить стягнути з відповідача на його корить аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 28 лютого 2008 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 111. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року шлюб з відповідачем було розірвано. З грудня 2020 року дитина, яка зареєстрована за місцем проживання позивача, проживає разом з ним. Відповідач є здоровою та працездатною особою та може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює (а.с.1-3). 30 липня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що їхня малолітня донька проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , але в грудні 2020 року вона виявила бажання деякий час проживати зі своїм батьком, з подальшим поверненням для спільного проживання до неї, оскільки згідно висновку виконавчого комітету Соборної районної у місті Ради «Про визначення місця проживання [PERSON] » місце проживання останньої визначено з відповідачем. При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року у справі № 201/6927/19 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . Також відповідач посилалася на те, що позивач постійно перешкоджає їй у доступі до будинку, ді він проживає разом з дітьми (а.с.36-41). Крім того, 20 вересня 2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, у якому позивач зазначила, що твердження позивача про те, що вона не надає матеріальної допомоги доньці є безпідставними та вона намагається надавати таку допомогу в тому обсязі та в тому розмірі, який їй дозволяє її матеріальний стан. Сам позивач перешкоджає у прийнятті її участі в утриманні доньки, шляхом обмеження у спілкуванні з дитиною, а також примушуванні доньки повертати придбані для неї речі. Також відповідач просила врахувати при розгляді справи її витрати на лікування її матері [PERSON] , яка є інвалідом І групи (а.с.67-72). У подальшому 15 листопада 2021 року відповідач надала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, у якому зазначила, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року у цивільній справі № 201/7221/20 за позовом її повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, з неї стягуються аліменти у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) (а.с.92-96). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 лютого 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.14) Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.15). До суду 02 березня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.16). Ухвалою судді від 02 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.17-18). Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.107). Відповідач надала до суду письмові пояснення по справі, у яких зазначила, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить аргументів, на підставі яких відповідач повинна сплачувати аліменти та не вказує докази, на підтвердження того, що нею не надається допомога на утримання доньки. В свою чергу вона надала до суду докази того, що вона намагається приймати участь в утриманні доньки, проте позивач перешкоджає їй у цьому (а.с.108-109). Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 28 лютого 2009 року, який було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 111. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року у справі № 201/12419/18 шлюб, зареєстрований 28 лютого 2009 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 111 між [PERSON] та [PERSON] , які мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] розірвано (а.с.4-5). [PERSON] зареєстрована за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). З грудня 2020 року [PERSON] проживає разом з батьком за зазначеною вище адресою, що підтверджується написаною заявою до Управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с.7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у справі № 201/12503/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про припинення стягнення аліментів припинено з 28 грудня 2020 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що було визначено в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року (а.с.58-60). Судом також встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року у цивільній справі № 201/7221/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання стягнуто з [PERSON] , аліменти на період навчання її повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, здійснюючи стягнення аліментів на користь [PERSON] , починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 03 серпня 2020 року (а.с.102-106). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведених сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем були надані суду докази придбання одягу, продуктів харчування, канцелярських товарів, проте суд звертає увагу на те, що добровільна допомога дітям шляхом надання певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє стягнення їх в судовому порядку. Суд наголошує на тому, що аналіз положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що право дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Отже, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись або за домовленістю між батьками, або за рішенням суду. На час вирішення спору відповідач є працездатною особою та має постійне місце роботи, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я відповідача немає. Посилання відповідача на те, що на її утриманні перебуває матір, яка є інвалідом І групи, самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 183 СК України, а також майновий стан відповідача, яка є особою працездатного віку та має постійне місце роботи, а також те що вона сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, тому суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати позивачу щомісячно аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини з 15 лютого 2021 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial