Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача [PERSON] . У серпні 2019 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із 22 березня 2004 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу подружжям придбано квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем. 27 лютого 2019 року шлюб між подружжям розірвано. Наразі виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя, а саме, вищевказаної квартири. За таких обставин, позивач звертається із позовними вимогами, в яких просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] ; визнати право власності на спірну квартиру за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці за кожним. Також, позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] судові витрати, що складаються із: судового збору - 3849,37 грн., витрат на правову допомогу - 1200 грн., та орієнтовних витрат на проведення оцінки майна у розмірі 800 грн. Заперечення відповідача. 21 січня 2020 року представник [PERSON] - адвокат Марцонь В.Б. подав клопотання, в якому зазначив, що із позовними вимогами не погоджується з тих підстав, що перший внесок за спірну квартиру здійснено [PERSON] за її особисті кошти, надані їй бабою [PERSON] . Також, при поділі квартирі слід відступити від рівності часток майна подружжя, визначивши за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири, оскільки спільні діти проживають з нею, син [PERSON] має захворювання - бронхіальну астму, а стягнутого із позивача розміру аліментів не вистачає для забезпечення належного рівня для життя дітей. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат, оскільки судовий збір сплачено позивачем з урахуванням вартості усієї квартири, а не Ѕ частки, на яку позивач просить визнати за ним право власності. Вимоги про сплату витрат на правову допомогу взагалі не підтверджені належними доказами. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] . У січні 2020 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (справа № 361/474/20, провадження № 2/361/1716/20). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що із 22 березня 2004 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. За час спільного проживання сторонами придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . У червні 2006 року баба позивача [PERSON] - [PERSON] продала свій будинок за адресою: [ADDRESS] , а кошти від проданого будинку у розмірі 10 000 доларів США баба передала позивачу, що стали першим внеском до банку для отримання кредиту на купівлю спірної квартири. Тому, грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США є особистою власністю позивача. Також, спірна квартира придбана за кредитні кошти. Наразі, шлюб між сторонами розірвано, тому виникла необхідність у поділі спільної квартири. При поділі спірної квартири позивач також просить врахувати ті обставини, що спільні від шлюбу діти проживають із нею, неповнолітній [PERSON] має захворювання на бронхіальну астму і перебуває на обліку у лікаря алерголога. Крім того, розміру аліментів, які стягнути із відповідача, недостатньо для фінансового забезпечення дітей. Враховуючи всі ці обставини, [PERSON] просить здійснити розподіл спільного майна між нею та відповідачем, відступивши від засади рівності часток подружжя, визнавши право власності та виділивши їй 2/3 частки спірної квартири (а.с. 81-82). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 27). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (справа № 361/474/20) із цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна (справа № 361/6066/19). Присвоєно об`єднаній цивільній справі єдиний унікальний номер №361/6066/19 (а.с. 156-158). Ухвалою суду від 18 травня 2020 року вирішено розгляд справи продовжити у порядку загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Також, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Марцонь В.Б. та вирішено витребувати у приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Григор`єва Сергія Володимировича належним чином завірену копію договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , укладеного у червні 2006 року (а.с. 168-170). У підготовчому засіданні залучено до участі у справі в якості третьої особи Акціонерне товариство «ОТП Банк», про що внесена ухвала до протоколу судового засідання (а.с. 171-172). Ухвалою суду від 23 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 189). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про задоволення позову в повному обсязі. Проти задоволення позову [PERSON] заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. До суду надійшло клопотання представника [PERSON] - адвоката Марцонь В.Б., де він просить розгляд справи провести за його відсутності. Представник третьої особи Акціонерного товариства «ОТП Банк» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом. 22 березня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] »). Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 54-55). 11 липня 2006 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Райффайзенбанк України» та [PERSON] укладено Кредитний договір № ML-008/500/2006, відповідно до п. 2 якого Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 21 000 доларів США зі сплатою Позичальником 25 % річних та датою остаточного повернення до 11 липня 2021 року. Ціль надання кредиту - придбання нерухомого майна (а.с. 91). 11 липня 2006 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 3813 (а.с. 8). Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору Продавець передав (продав) у власність Покупця, а Покупець прийняв (купив) квартиру, за яку зобов`язується сплатити Продавцю визначену цим Договором грошову суму. Квартира [ADDRESS] . Згідно із п. 4.8. Договору купівлі-продажу квартири чоловік Покупця - [PERSON] дає свою згоду на купівлю його дружиною вищезазначеної квартири, про що свідчить його письмова заява, яка залишається у справах приватного нотаріуса Базир В.Г. Право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 8-а). Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість спірної квартири становить 384 936 (триста вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн. (а.с. 9-20). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно Договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору № ML-008/500/2006 від 11 липня 2006 року, який укладений між АТ «»ОТП Банк» та [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Позичальник №2) 11 листопада 2019 року, Позичальник №2 приймає всі зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, внаслідок чого на підставі ст. 543 ЦК України стає солідарним боржником. Викладено графік платежів у новій редакції. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з [INFO] по [INFO] (а.с. 56-57). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно із ч. 1,2,3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Разом з тим, презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Проте, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. З наведеного вище вбачається, що спірну квартиру придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, для спільного користування та за кредитні кошти, отримані відповідачем в інтересах сім`ї, а тому ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя і належить сторонам у рівних частках. Отже, позивач та відповідач є співвласниками вказаної квартири. Заперечуючи проти поділу спільної квартири в рівних частках [PERSON] вказувала на те, що першим внеском для придбання квартири є її особисті кошти в розмірі 10 000 доларів США, які отримані нею від бабусі [PERSON] , отримані нею від продажу будинку в м. Дунаївці. Проте, на підтвердження продажу будинку [PERSON] та надання [PERSON] 10 000 доларів США, остання не надала жодних доказів. Одночасно, позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дійсно [PERSON] надала 7 000 доларів США для придбання спільної квартири, проте ці кошти не є особистими коштами [PERSON] , оскільки ці кошти бабуся подарувала їм саме для придбання спільної квартири в інтересах сім`ї. Крім того, [PERSON] посилаючись на частини 2, 3 статті 70 СК України, просила суд відступити від рівності часток подружжя. До обставин, що мають істотне значення [PERSON] відносить те, що [PERSON] не дбав про матеріальне становище сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, тому рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дітей. Вважає, що стягнутий, але до цього часу не отриманий розмір аліментів, недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей та лікування, враховуючи те, що їхня дитина [PERSON] має захворювання - бронхіальну астму та перебуває на обліку в лікаря-алерголога. При перевірці вказаних аргументів відповідача встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, тобто уже після розірвання шлюбу, стягнуті аліменти із [PERSON] на утримання дітей. Проте, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують як те, що позивач не сплачує аліменти так і те, що розмір стягнутих аліментів недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Не підтверджені жодними доказами також аргументи про те, що позивач не дбав про матеріальне становище сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей. Отже, при розгляді даної справи [PERSON] не надала належних та допустимих доказів обставин, що мають істотне значення, які дають право суду відступити від рівності часток подружжя. За таких обставин, відсутні правові підстави для відступу від рівності часток подружжя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] - необхідно відмовити. Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, матеріалами справи встановлено, що за пред`явлення позову [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 3849,37 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.1444981021.1 від 22.08.2019 року (а.с. 4-а). Отже, із [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені ним витрати на судовий збір. На підставі викладеного, та

Outcome: approved