Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» 06.12.2013 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за наданим кредитом з [PERSON] згідно укладеного 29.09.2008 року договору № CL 92145. В позовній заяві зазначено, що станом на 08.11.2013 року заборгованість по кредиту на загальну суму 33713,28 грн. не повернута. Представник позивача в судове засідання не з’явився, в позовній заяві просив розглянути справу у відсутності представника банку за наявними у справі матеріалами та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення(а.с.39,40,43,44), причину неявки суду не повідомила. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З’ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.09.2008 року між ПАТ „Універсал Банк” та [PERSON] укладено договір № CL 92145, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 6300,00 грн. строком погашення до 25.09.2012 року зі сплатою 38,6,00 % річних за користування кредитними коштами та за користування кредитом понад встановлений строк зі сплатою 115,8% річних, а позичальник зобов'язана була повернути кредит та сплатити відсотки (а.с. 14-16). Згідно розрахунку заборгованості станом на 08.11.2013 р. борг [PERSON] становить 33713,28 грн. /загальна сума кредиту/, з неї: 6161,60 грн. – прострочена заборгованість по тілу кредиту; 9136,80 грн. – відсотки, 18414,88 грн. – прострочені відсотки (а.с.23). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов‘язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов‘язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов‘язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором. Дослідженням Договору № CL 92145 від 29.09.2008 року, з яким ознайомлена відповідачка, встановлено, що [PERSON], як отримувач кредитних коштів, зобов’язана була здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача/а.с.8-13/. Як свідчить розрахунок заборгованості, відповідач [PERSON] зобов’язання по кредитному договору не виконала неналежним чином, станом на 08.11.2013 року не розрахувалася за вказаним кредитом, у зв’язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору. Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами. В силу ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений договором. Враховуючи ці положення закону, з відповідачки слід стягнути суму заборгованості по договору, нараховані відсотки. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено державне мито в сумі 337,13 грн. Оскільки позов задовольняється повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved