Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з 07\~березня 2000\~року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 29.09.2014 був розірваний на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду. В шлюбі сторін народжено троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] народжений відповідачем від іншого чоловіка, позивач не є батьком цієї дитини. Позивач просить виключити з актового запису № 437, складеного 03 червня 2011 року, про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, відомості про нього, як про батька. Крім того, просив стягнути з відповідача в його користь витрати, пов`язані з розглядом справи суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 гривень. Заперечення відповідача. Відповідач позов визнала та зазначила, що позивач не є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Просила відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу. Мотивувальна частина рішення. Як слідує з копії свідоцтва про народження, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між собою, записаною батьком, і дитиною. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, що в силу ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Щодо судових витрат у цій справі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір, позовні вимоги були задоволені повністю, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З наявної у справі квитанції до прибуткового касового ордера, а також розрахунку суми гонорару вбачається, що позивачем сплачено кошти в сумі 5000 грн. за правничу допомогу. Відповідач заперечила розмір вказаних витрат тим, що судових засідань у справі не відбувалось, адвокатом не здійснювалось представництво. Зазначила, що вона повністю визнала позов, а тому просила в задоволенні позову в частині стягнення даних витрат відмовити. Позивач, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, зменшив розмір витрат на правничу допомогу, яку він просить стягнути, до 1000 грн. Вказана сума є розумною і достатньою за умов, коли позовні вимоги визнаються. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1000 грн. на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції.

Outcome: approved