Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22067 гривень 11 коп., посилаючись на те, що 01 серпня 2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н (надалі кредитний договір), відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 30 січня 2014 року за відповідачкою склалася заборгованість в сумі 22067,11 грн. В зв'язку з чим, банк просить стягнути цю суму заборгованості з відповідачки, а також судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача Романенко Т.М. в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини своєї не явки суду не повідомила, і від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність. Будучі присутньою в судових засіданнях раніше, позов не визнавала повністю, пояснюючи тим, що кредит вона не оформлювала, підпис у договорі підроблений працівниками банку, про існуючу заборгованість дізналася лише отримавши листа від банку у 2012 році. Також просила суд призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу. Ухвалою від 07 серпня 2014 року, суд призначив судово-почеркознавчу експертизу, справу направив експерту, але на виклики суду про оплату проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідачка жодного разу не з'явилась, у зв'язку з чим матеріали цивільної справи були повернуті до суду без проведення експертизи. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, 01 серпня 2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. зі сплатою 48,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с.7-11). Позичальниця зобов'язалася повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви, умов та Правил надання банківських послуг, з якими вона була ознайомлена під підпис. Так, станом на 13 січня 2014 року відповідачка згідно наданого розрахунку має заборгованість - 22067,11 грн., що складається: - 3083,47 грн. - заборгованість за кредитом; - 17456,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1027,00 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ухвалою Генічеського районного суду від 07 серпня 2014 року у справі за клопотанням відповідачки було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на розв'язання якої були поставлені питання про належність саме [PERSON] підпису у заяві на отримання кредиту та на копії паспорту.(а.с.71) 14 жовтня 2014 року відповідачкою [PERSON] особисто було отримано повідомлення про необхідність оплати витрат за проведення експертизи, але до суду для отримання рахунку на оплату експертизи вона не з'явилась жодного разу. Частиною 1 ст. 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] своїми процесуальними правами не скористалась, фактично відмовилась від оплати призначеної за її клопотанням експертизи, тому її ствердження про те, що вона кредит не оформлювала та ніяких документів не підписувала належними та не спростованими доказами не довела. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позичальниця неналежно виконувала свої обов'язки по кредитному договору, тим що взагалі не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість по кредиту, то є підстави для стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача у судовому порядку. Але, суд не погоджується з позивачем в частині стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. - фіксована частина, та штрафу в розмірі 1027,00 грн. - процентна складова. Тобто, позивач просить застосувати до відповідача два штрафи за одне і те саме порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, зі змісту якої вбачається, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, тому вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. (фіксована частина) задоволенню не підлягають. Крім того, враховуючи те, що позов задоволено частково на загальну суму 21567,11 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial