Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому просять усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] померла їхня з відповідачем мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку та земельної ділянки. Сторони є спадкоємцями першої черги, однак заяву про прийняття спадщини подали позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття чи відмову від спадщини та пропустила строк на її прийняття. У визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини [PERSON] було відмовлено в зв`язку з відсутністю поважних причин. Покійна [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS] разом сином [PERSON] , який їй допомагав. [PERSON] приїздила до матері кілька разів на рік, оскільки проживає в м. Ізмаїл. З серпня 2015 року [PERSON] постійно перебувала в с. Хлипнівка та доглядала матір, яка тяжко захворіла та потребувала сторонньої допомоги. На початку січня 2016 року [PERSON] перевезла матір [PERSON] до себе в м. Ізмаїл, де остання померла [INFO] . Позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] відмовлявся доглядати тяжко хвору матір, не приїжджав до неї у лікарню, не спілкувався з нею та не надавав жодної матеріальної допомоги, хоча мав таку можливість, не надав допомоги на поховання, що свідчить про умисне ухилення від виконання своїх обов`язків. В зв`язку з наведеним позивачі просять усунути [PERSON] від права спадкування та стягнути з нього судові витрати. У відзиві на позов відповідач [PERSON] просить відмовити в його задоволенні. Вказує на те, що він не ухилявся від надання допомоги матері. Під час перебування позивача [PERSON] на заробітках в Польщі восени 2015 року він провідував матір та допомагав їй. В грудні 2015 року [PERSON] перебувала на лікування в лікарні м. Черкаси, а потім її забрала до себе в м. Ізмаїл позивач [PERSON] , а тому ні він, ні позивач [PERSON] не здійснювали догляд матері. Крім того, відповідач подав заяву про застосування строку позовної даності, який закінчився 01.03.2019 року, та просив відмовити в позові в зв`язку з пропуском такого строку. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їхній представник адвокат Полежака В.Ф. позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. [PERSON] вказала, що перебувала у матері з серпня 2015 року по середину грудня 2015 року. Матір лягла у лікарню 30.11.2015 року і пробула там до 30.12.2015р., а 01.01.2016 вона забрала її до себе в м. Ізмаїл. У матері був рак ІV стадії і вона потребувала допомоги. Відповідач таку допомогу не надавав з 2015 року по день смерті. З заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, оскільки вважала, що дана ситуація вирішиться мирним шляхом. Позивач [PERSON] пояснив, що відповідач відмовився приїжджати до матері у лікарню і у наданні догляду у подальшому. Допомоги не надавав, участі у похованні не приймав. Просили визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бабенко Р.В. в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснив, що не мав змоги постійно спілкуватися з [PERSON] , оскільки у них були напружені стосунки з братом [PERSON] , який проживав разом з матір`ю і тому він намагався приходити до неї у його відсутність. Все що матір просила по господарству він допомагав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В. від 17.10.2019 було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні. 09.02.2021 року постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відео конференції. В судових засіданнях були допитані свідки за клопотаннями сторін, які дали наступні покази. Свідок [PERSON] пояснила, що між позивачем [PERSON] та відповідачем була родинна сварка. Відповідач жив по сусідству, з 2013 року матері не допомагав, бо казав, що не хоче втручатися у стосунки з позивачем [PERSON] . Позивачі допомагали матері. Після операції у 2016 році позивачка [PERSON] забрала матір до себе в м. Ізмаїл. Покійна [PERSON] до останніх днів все робила сама, тримала господарство, свійських тварин. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою покійної [PERSON] . Вказала, що [PERSON] більше допомагав матері, оскільки постійно з нею жив, за виключенням певного періоду у 2015 році коли перебував на заробітках і приїхав вже на операцію до матері. Донька покійної [PERSON] прїжджала до матері. Відповідач [PERSON] проживав поруч. Покійна [PERSON] на дітей не скаржилась, до останнього все робила сама, тримала велике господарство Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом померлої [PERSON] і живе через дорогу. У 2015 році матір сторін у справі захворіла. Відповідач [PERSON] відвідував матір, мав з нею добрі стосунки, допомагав по господарству, привозив продукти. Але він навідував матір коли не було брата [PERSON] , оскільки мав з ним напружені стосунки і той його виганяв з двору коли бачив. Часто навідував матір коли позивач [PERSON] поїхав у 2015 році на заробітки. Позивачка [PERSON] приїжджала на 1-2 тижні. [PERSON] захворіла восени 2015 року, проте до останнього виконувала всю роботу, тримала худобу, аж до часу коли її забрали у лікарню. До цього часу сама себе обходила і жодної сторонньої допомоги не потребувала. Після лікарні вона переїхала до позивачки [PERSON] в м. Ізмаїл. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом померлої [PERSON] і знає її з дитинства. Відповідач [PERSON] надавав допомогу матері, проте останнім часом після сварки з братом [PERSON] приїжджав до неї коли брата вдома не було, допомагав по господарству. Сама [PERSON] приховувала від [PERSON] , що приїжджав [PERSON] . [PERSON] отримувала зерно за належний [PERSON] пай. Донька [PERSON] приїжджала ненадовго, переважно посадити-викопати картоплю. Восени 2015 року [PERSON] потрапила до лікарні. До цього часу сама вела все господарство, пасла корову. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] доглядала за матір`ю в м. Ізмаїл. Стосовно відносин покійної з [PERSON] йому нічого не відомо. Від допиту решти свідків сторони відмовились. У судовому засіданні 21.12.2021 було проголошено вступну і резолютивну частини рішення. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] , яка була матір`ю позивачів та відповідача, померла [INFO] в м. Ізмаїл Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС Ізмаїльського МУЮ в Одеській області (а.с. 8). З копій медичних документів вбачається, що в листопаді 2015 року [PERSON] проходила медичне обстеження в Звенигородській районній лікарні, а з 30 листопада 2015 року до 30 грудня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Черкаському обласному онкологічному диспансері (а.с. 10-12). Згідно листа КЗ «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23.202017 року [PERSON] проживала з січня 2016 року в [ADDRESS] . Дочка [PERSON] отримувала препарати групи «А», виписані сімейним лікарем та вводила їх хворій [PERSON] (а.с. 13). Причиною смерті [PERSON] згідно довідки від 01.03.2016 року визнано злоякісне новоутворення молочної залози (а.с. 9). До виїзду [PERSON] в м. Ізмаїл до дочки [PERSON] вона проживала та вела спільне господарство разом зі своїм сином [PERSON] по [ADDRESS] Ця обставина підтверджується довідкою Хлипнівської сільської ради від 01.08.2019 року (а.с. 14). Згідно акта депутата Хлипнівської сільської ради Філіпенко М.А. від 07.11.2019 року, складеного в присутності та зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] , померла [PERSON] за життя підтримувала стосунки з сином [PERSON] . Оскільки між братами [PERSON] та [PERSON] були конфлікти, то мати приховувала своє спілкування з останнім. [PERSON] проживав разом з матір`ю та вважав себе власником всього її майна, а тому не бажав, щоб брат відвідував матір. [PERSON] допомагав матері по можливості, однак на її прохання робив це так, щоб не провокувати конфлікти з братом. Восени 2015 року, коли [PERSON] був на заробітках в Польщі, [PERSON] допомагав матері (а.с.42). Судом встановлено, що після відкриття спадщини із заявами про її прийняття до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] заяв про прийняття чи відмову від спадщини нотаріусу не подавала. Рішенням Звенигородського районного суду від 10.07.2019 року [PERSON] було відмовлено в позові про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] . Вказані обставини визнаються сторонами (встановлені рішенням Звенигородського районного суду від 10.07.2019 року) та не потребують доказування. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] в період з осені 2015 року та до моменту смерті [INFO] перебувала в безпорадному стані, що був зумовлений її похилим віком та тяжкою хворобою. Вона безперечно потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Сторони по справі в рівній мірі мали обов`язок по утриманню своєї матері, однак фактично фізичний догляд за хворою [PERSON] останні місяці перед смертю здійснювала дочка [PERSON] , оскільки мати проживала разом з нею в м. Ізмаїл. Позивачі вказують на те, що саме відповідач [PERSON] свідомо ухилявся від надання допомоги матері, однак жодних доказів того, що вони самі чи [PERSON] звертались до відповідача за допомогою, а він, маючи можливість надати таку допомогу, свідомо ухилився від обов`язку щодо її надання, суду не надано. Так само не надано позивачами доказів того, що допомога, яку вони надавали матері була недостатньою і [PERSON] потребувала додаткової допомоги саме від відповідача. Натомість відповідач надав суду акт депутата, з якого вбачається, що через конфлікти з позивачем [PERSON] , який постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] , він не міг повноцінно спілкуватися з матір`ю. В період перебування [PERSON] на заробітках в Польщі восени 2015 року він допомагав своїй матері. Ці обставини підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та вони не спростовані позивачами. Крім того, всі допитані у судових засіданнях свідки вказали, що покійна [PERSON] до моменту коли попала у лікарню допомоги не потребувала, оскільки все робила сама, тримала велике господарство, сама себе обслуговувала. Враховуючи те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець [PERSON] потребувала допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов`язку щодо її надання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідач вказує на те, що строк позовної давності сплив 01.03.2019 року та просить відмовити в позові на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Що стосується застосування строку позовної давності, суд, проаналізувавши положення ст. 257, ч.1 ст. 261, ч.1 ст. 267 ЦК України, роз`яснення, які містяться в абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього, та, вважаючи, що позивачкою та її представником позов не доведено, дійшов висновку, що в даному випадку він не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у позові внаслідок його недоведеності, то і відповідна заява задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову судовий збір та понесені витрати позивачу відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказана заява була зроблена відповідачем у передбачений вище строк.

Outcome: dismissed