Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася 10.06.2020 до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті йому належала частка квартири, яка перебувала у спільній сумісній власності трьох співвласників: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вартістю 136 800 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. На день смерті [PERSON] вони з відповідачкою проживали разом у вказаній квартирі, де і зареєстровані, а тому є такими, що прийняли спадщину. З посиланням на відповідні правові норми просить суд визначити частки співвласників: [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] у спільній сумісній власності - квартирі [ADDRESS] , що становлять 1/3 частки кожного. Право спільної сумісної власності на вказане майно - припинити. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45, 60 кв.м., після смерті [PERSON] (а.с.1-20). 25.06.2020 на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , у якій остання змінила позовні вимоги, таким чином просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Заяви, клопотання учасників справи інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.06.2020 року справу №718/1110/20 за вищезазначеним позовом передано на розгляд судді Мінів О.І. (а.с.21). Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11червня2020 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25 червня 2020 року. У підготовче засідання позивач не прибула, однак скерувала 25.06.2020 до суду заяву, в якій змінила позовні вимоги та просила їх задовольнити, крім того просила розглядати справу без її участі. Відповідач у підготовче засідання також не прибула, однак скерувала на адресу суду 25.06.2020 заяву у якій змінені позовні вимоги [PERSON] до неї визнає в повному обсязі. Просить залишити за нею право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Крім того, просить розглянути справу за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, змінені позовні вимоги, які визнані відповідачем, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги (змінені) підлягають до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 березня 2019 року, виданого Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 53 (а.с.9). Відповідно до Довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення [ADDRESS] мешкають та мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: [PERSON] , 1957 року народження, [PERSON] , 1957 року народження та [PERSON] , 1978 року народження (а.с.10). Згідно даних Заяви, поданої до керівника органу приватизації, при оформленні квартири (будинку) у спільну часткову власність, просять передбачити розподіл власності між членами сім`ї у наступному співвідношенні: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] У відповідності до копії Свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 2002 року, виданого згідно рішення виконкому Кіцманської міської ради від 13 лютого 2002 року №392, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно копії технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , квартира складається із двох кімнат, загальною площею 45, 60 кв.м. (а.с.13). Відповідно до даних звіту про незалежну оцінку вартості двох кімнат квартири № 2, розташованої на першому поверсі в двоповерховому будинку за адресою: [ADDRESS] , зроблено висновок, що ринкова вартість такої квартири, загальною площею 45,60 кв.м. станом на 04 березня 2020 року складає 136 800 (сто тридцять шість тисяч вісімсот) гривень (а.с.14-17). Згідно даних відповіді на запит суду, із Кіцманської державної нотаріальної контори та згідно долученої до матеріалів справи Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60577059, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася. Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив та батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Оскільки не визначено частку померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності - квартирі, та оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а в інший спосіб позивач позбавлена можливості визнати своє право на спадкування, позов підлягає до задоволення. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем зміненого позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що частки [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] є рівними, та складають по 1/3 ідеальній частці вищезазначеної квартири, а визначення часток співвласників вказаної квартири є необхідним позивачу для реалізації її спадкових прав. Крім того, чинним законодавством передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). Враховуючи наведені вище вимоги закону, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно слід припинити. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (відповідно 1/3 частки квартири). Вирішуючи питання щодо спадкування 1/3 частки померлого [PERSON] у спільній власності квартири за адресою: [ADDRESS] , суд виходить із того, що позивач, як спадкоємиця першої черги, будучи дружиною померлого, спадщину прийняла, у силу положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. При цьому відповідач, як спадкоємиця першої черги, відмовилася від прийняття спадщини (своєї частки у спадковому майні, після смерті батька) та визнала позовні вимоги. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, беручи відповідні положення Цивільного кодексу України, та відсутність правовстановлюючих документів на майно, що позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на спадкування в іншому порядку, а також враховуючи при цьому те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. При цьому позивачем, не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що вказане вище нерухоме майно було реконструйовано чи добудовано, у зв`язку із чим збільшилась його площа. На підставі ст.ст. 328, 346, 355, 368, 370, 372, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1258-1259, 1261, 1266, 1268 ЦК України та

Outcome: approved