Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18 серпня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - Договір), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, станом на 31.10.2016 року має заборгованість за договором у розмірі 36399,48 грн., із яких: 3723,68 грн. - заборгованість за кредитом; 27366,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1709,50 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі та розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав частково, не згоден із сумою пені та штрафом (процентна складова), просив суд відповідно до ст. 258 ЦК України застосувати строк позовної давності 1 рік щодо стягнення неустойки (пені та штрафу). Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3900 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифів банку, що підтверджується згодою та підписом відповідача у анкеті-заяві (а.с.6). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.20). Умовами кредитування із використанням картки «Універсальна» із 55 днями пільгового періоду встановлено порядок погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним. За кредитним договором б/н від 18.08.2010 року відповідачу було видано дві картки: [NUMBER] відкрита 18.08.2010 року, строк дії до лютого 2014 року, [NUMBER] відкрита 13.08.2012 року, строк дії до червня 2016 року. Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 2.1.1.2.11/, які є складовою кредитного договору, карта діє до останнього дня місяця указаного на лицевій стороні карти, включно (а.с.26). У даному випадку кінцевий строк дії картки- червень 2016 року. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.27 зворот). Пунктом 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором (а.с.31). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно виписки по рахунку відповідача з 18.08.2010 р. по 08.01.2017 р. вбачається, що відповідачем останній платіж за кредитним зобов'язанням здійснено 28.03.2014р. на суму 80 грн. Черговий місячний платіж мав бути внесений ним 25.04.2014р., але свій обов'язок позичальник не виконав. Із позовними вимогами позивач звернувся 13.12.2016 р. Згідно розрахунку Банку, станом на 31.10.2016 року, заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 3723,68 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами складає - 27366,30 грн. (а.с.4-5). За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Таким чином, оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 18.08.2010 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував, то є підстави для задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача: тілу кредиту та процентів за користування кредитом на загальну суму 31089,98 грн, які заявлені в межах строку позовної давності. Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню - 30 %, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн /одноразово/ (а.с.30 зворот). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та заборгованих відсотків та комісій (а.с.28). У зв'язку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до умов кредитного договору позивачем було нараховано відповідачу пеню за період з 01.03.2014 р. по 31.10.2016 р. в розмірі 3100 грн. та штраф : 500 грн. штраф (фіксована частина); 1709,50 грн штраф (процентна складова). Як вбачається із розрахунку, наданому позивачем, прострочення за всіма платежами мали місце із 01.04.2014р., через 30 днів від цієї дати, а саме 01.05.2014р., у Банка виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Однак позов щодо стягнення цих сум подано 13.12.2016 р. Статтею 258 частина 2 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у містах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1, 2ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачем заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки (пені, штрафів) до 50 років (п. 1.1.7.31 Умов) відповідачем не погоджена (а.с.6, 22). Таким чином, вимога Банку про стягнення штрафу із викладених у позові підстав заявлена 13.12.2016 р. поза межами спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає, а вимога позивача щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню за період з 13.12.2015 р. по 31.10.2016 р. на суму 1100 грн., оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення спеціального строку позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення №PROM7BLЕ58 від 27.11.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 32189,98 грн /31089,98 + 1100= 32189,98/, що складає 88% від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON]. на користь Банку складає 1212,64 грн. /1378 грн х 88% : 100 % = 1212,64/.

Outcome: partial