Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зазначеним рішенням питання про стягнення витрат на правову допомогу (професійну правничу допомогу) судом не вирішувалось з підстав того, що сторона позивача зробила заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 06.12.2021 р. до суду надійшла заява представника позивача адвоката Данилюка А.Б. про залучення доказів витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. 00 коп. У судове засідання [PERSON] не з`явилась. Представник [PERSON] - адвокат Данилюк А.Б. підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Адвокат Данилюк А.Б. вказав, що з [PERSON] було укладено договір, де визначено суму, яка підлягає сплаті. Частину було сплачено у серпні, частину після винесення рішення. На підтвердження сплати було надано акт виконаних робіт. Згідно ЦПК суд має врахувати ціну позову, процесуальну діяльність відповідача а також значення справи для позивача. Права [PERSON] було порушено, справа була принциповою, [PERSON] намагалась забезпечити реалізацію її права на працю. У судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвокат Гамарц О.С. проти задоволення заяви представника позивача адвоката Данилюка А.Б. заперечував. Адвокат Гамарц О.С. заперечував проти суми витрат на правничу допомогу, що не відповідає ціні позову, а також що справа не є складною та відсутня була необхідність у направленні такої кількості адвокатських запитів. Отже, адвокат Гамарц О.С. заявив клопотання про зменшення суми судових витрат, вважаючи, за доцільне сплатити 10000 гривень. Дослідивши матеріали наданої заяви, пояснення сторін, відповідні докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 р. позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. У судовому рішенні питання про стягнення судових витрат не вирішувалось. 16.08.2021 р. між адвокатом Данилюком А.Б. (далі - Адвокат) та [PERSON] (Клієнт) укладено договір № 113/21 про надання правової допомоги (далі Договір). Відповідно до п. 1.1 предметом Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх питаннях з приводу здійснення Клієнтом його діяльності у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних невизнаних його прав та законних інтересів Клієнта, в тому числі, але не обмежуючись трудових, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. Згідно Додаткової угоди до Договору № 113/21 про надання правової допомоги сторони домовилися про внесення змін до Додатку № 1 до Договору та викласти його в наступній редакції: п. 1 Сума договору складає 17000 грн. Клієнт сплачує адвокату грошові кошти у розмірі 7000 грн. не пізніше 20.08.2021 р. Залишок суми клієнт сплачує в день проголошення судом першої інстанції судового рішення по справі щодо визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. \~ \~ \~ \~Згідно акту проведення розрахунку від 20.08.2021 р. за Договором адвокат Данилюк А.Б. в рахунок виконання умов Договору отримав від [PERSON] кошти у розмірі 7000 грн. Залишок суми 10000 грн. клієнт сплачує в день проголошення судом першої інстанції судового рішення по справі. \~ \~ \~ \~З акту приймання-передачі робіт (наданих послуг) від 01.12.2021 р. (далі Акт) за Договором адвокат Данилюк А.Б. станом на 01.12.2021 р. виконав перелік робіт, визначених Додатком № 1 до цього Акту в повному обсязі, а [PERSON] прийняла вказані роботи згідно умов Договору. Згідно Додатку до Акту від 01.12.2021 р. адвокатом Данилюком А.Б. на виконання умов Договору виконано наступні роботи: первинне консультування клієнта, аналіз наданих клієнтом документів на предмет перспективності судового процесу, можливих ризиків, шляхів вирішення питання поновлення порушених прав, виготовлення та направлення адвокатських запитів, виготовлення та подання клопотання про витребування доказів, участь адвоката у содових засіданнях, виготовлення та написання відзиву на позовну заяву, виготовлення та надання до суду письмових пояснень, виготовлення та написання клопотання про виключення відповідача у справі, виготовлення та надання до суду позиції позивача щодо невиконання відповідачем ухвали про витребування доказів, виготовлення та надання до суду письмової судової промови. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. \~У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому, ч. 2 цієї статті передбачає, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Адвокатом Данилюком А.Б. вказано про те, що надання правничої допомоги тривало до останнього судового засідання, тому лише зараз з`явилася об`єктивна можливість виконати ці вимоги закону, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачу. Суд вважає ці причини неподання доказів судових витрат поважними, враховуючи, що на розмір судових витрат також впливає участь адвоката у судових засіданнях, та, відповідно, оплата за таку участь. Таким чином, враховуючи, що адвокат Данилюк А.Б. довів поважність причин, з яких він не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем [PERSON] судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, і до закінчення судових дебатів у справі він звернувся до суду із відповідною заявою, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: \~на професійну правничу допомогу; \~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; \~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 і 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р., висловленій\~у справі № 755/9215/15-ц, вказано, що можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.\~Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.\~При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).\~Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.\~Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.\~Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.\~Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.\~Велика Палата Верховного Суду приймає до уваги\~положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наявність заперечень представника відповідача адвоката Гамарца О.С. щодо розміру судових витрат суд приймає рішення про часткове задоволення вимог адвоката Данилюка А.Б. про розподіл судових витрат. Вказана обставина свідчить про необхідність пропорційного зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача. Суд вважає необґрунтованим подання адвокатських запитів у кількості, що виконані адвокатом Данилюком А.Б. Судом також враховується ціна позову 91684 грн. 29 коп. Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнення цих витрат до суми 13000 грн. 00 коп. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви\~представника позивача адвоката Данилюка А.Б. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial