Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 28 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог зазначив, що 30 серпня 2003 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі. В шлюбі у них народилися діти: донька - [PERSON] , 2004 року народження та донька [PERSON] , 2014 року народження , син - [PERSON] , 2014 року народження. Однак, спільне життя сторін не склалося і рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року їх шлюб розірвано. З того часу, діти проживають із ним і знаходяться на його вихованні та повному утриманні. Після народження двох молодших дітей відповідачка втратила інтерес до них , та стала зловживати спритними напоями. Тривалий час і він і його родина намагались вилікувати відповідачку але результату це не дало. Тривалий теперішній відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо спілкування, утримання, надання дітям уваги та піклування. За весь час після розірвання шлюбу відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання та підготовки до самостійного життя. На теперішній час, він проживає сам та піклується як про старшу доньку так і про малолітніх дітей. Відповідачка продовжує вести антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями за що була звільнена з місця роботи, проживає за різними адресами, та до теперішнього часу її місце знаходження йому невідоме. За для визначення статусу дітей, отримання соціальної допомоги, а також враховуючи спосіб життя матері дітей, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судові засідання не з`являлась, про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації (а.с.18). Повідомлення повернуті до суду в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Іншої адреси проживання (перебування) суду не надала. Поважної причини неявки суду не повідомила. Відзиви проти позову не надала. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивач позовну заяву просив задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 04 лютого 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 лютого 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та вказав, що підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. Окрім того за клопотанням позивача, викликані свідки в судове засідання, для об`єктивного та всебічного з`ясування обставин по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши наявні докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (серія [NUMBER] та серія [NUMBER] виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області 17 вересня 2014 року) (а.с.10-11). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.9) З розпорядження №55 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 28 лютого 2020 року вбачається, що малолітнім дітям: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2014 року народження визначене місце проживання з батьком [PERSON] за його місцем реєстрації та проживання, за адресою [ADDRESS] так як діти знаходяться на його повному утриманні (а.с.12). 28 лютого 2020 року комісія з питань захисту прав дитини Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області затвердила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що чоловік розлучився з [PERSON] у березні. 2020 року. Від шлюбу колишнє подружжя маг трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Службою спільно з районного центру соціальних служб 04 листопада 2019 року було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] . Право власності на житловий будинок в рівних частинах належить колишнім чоловіку і дружині [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків батьки дітей були офіційно попереджені про відповідальність за неналежне виконання ними батьківських обов`язків. Постановами Шевченківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2019 року, 27 листопада 2019 року, 11 грудня 2019 року, 10 січня 2020 року [PERSON] , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень). Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги Шевченківського району» від 29 вересня 2020 року № 911 відомо, що дітьми опікується їх батько [PERSON] . Він звертався за медичною допомогою, слідкує за станом здоров`я дітей. Уклав декларації на медичне обслуговування дітей з педіатром [PERSON] . Згідно до характеристики на дітей [PERSON] і [PERSON] , видану ліцеєм Шевченківської районної ради від 11 вересня 2020 року № 189 відомо, що ліцей [PERSON] і [PERSON] відвідують регулярно. Завжди охайні, виховані. Діти спокійні і врівноважені. Добре розвинений емоційний інтелект. Мають друзів, але небагато; вміють спілкуватися як з однолітками, так і з дорослими людьми. Протягом часу навчання дітей у ліцеї про них піклується, відвідує батьківські збори, бере участь у шкільних заходах, пов`язаних з батьківським обов`язками, батько, [PERSON] . Бере активну участь у вихованні і навчанні дітей. Завжди цікавиться шкільним життям та успіхами своїх дітей. Ніка і [PERSON] забезпечені шкільним приладдям, харчуванням, одягом та взуттям. Запрошена на Комісію з питань захисту прав дітей, засідання яке відбулось 27 листопада 2020 року (протокол засідання № 10), [PERSON] не змогла пояснити членам Комісії той факт, чому вона не цікавиться успіхами дітей в школі, не спілкується з класним керівником, не була на святі Першого дзвоника, коли [PERSON] і [PERSON] пішли до 1 класу. Також, жінка підтвердила той факт, що діти [PERSON] і [PERSON] повністю перебувають на утриманні батька [PERSON] . Жінка знайшла роботу, але ще офіційно не працевлаштована. Вищезазначені обставини свідчать про свідоме невиконання матір`ю [PERSON] своїх обов`язків, закріплених ч. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та , моральний розвиток; забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків с підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьків батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей (а.с.13-14). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що родину [PERSON] знають тривалий час. В родини троє дітей . Після народження в 2014 році двійнят, [PERSON] перестала ними займатися , вихованням та утриманням дітей займається позивач по справі. Сама [PERSON] веде антисоціальний спосіб життя. Тривалий час с дітьми та чоловіком не спілкується, матеріально дітей не утримує, вихованням не займається. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Кожна особа відповідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачка всіляко ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, що вбачається з висновку служби дітей, свідчення свідків у суді. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Положеннями ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітніх дітей, не утримує їх та не спілкується з ними, місце її проживання (перебування) нікому не відоме. Вихованням дітей: доньки [PERSON] та [PERSON] займається позивач, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також суд вважає за можливим роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 908.00 грн. судового збору. Позивач не просив застосовувати до відповідача вимоги статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, тому судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved