Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] , інша ј частина квартири належить його малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.10.2020 року. У квартирі зареєстрована [PERSON] з добровільної згоди попереднього власника квартири, але в ній не проживає, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, особистих речей у квартирі немає. За таких обставин, [PERSON] звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 15). У судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату його проведення повідомлялась належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 12 жовтня 2020 року згідно договору купівлі-продажу квартири серії НМК № 341712, [PERSON] передав, а покупці прийняли у власність у наступних частках: [PERSON] 2/3 часток, [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видно, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . 18 грудня 2020 року депутатом Броварської міської ради Київської області Дудко Б.В. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] проведено перевірку фактичного не проживання в квартирі [ADDRESS] - [PERSON] . При перевірці виявлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за вищевказаною адресою (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи встановлено, що квартира знаходиться у власності позивача, та його малолітнього сина, [PERSON] права власності на квартиру чи її частку не має, не є родичем позивача, у квартирі зареєстрована, однак, не проживає, не користується ним як своїм житлом, її речі у будинку відсутні, витрат на утримання будинку відповідач не несе, за комунальні послуги не сплачує. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача такою, що втратила право користування даним будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved