Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору дарування, посвідченого 23.01.2017 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., позивач є власником 2/5 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частки у спірній квартирі. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] постійно чинить їй перешкоди в користуванні спірним житловим будинком, зокрема поміняв замки від вхідних дверей та не дає можливості проживати в квартирі. Положеннями ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена частина квартири є особистою приватною власністю позивача. Просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом її вселення у спірну квартиру та надання ключів від вхідних дверей. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати у справі. Заперечення відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав. Мотивувальна частина рішення. Згідно договору дарування від 23 січня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 55, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано, що доводиться копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Судом встановлено, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2009 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/5 частки кожному у квартирі [ADDRESS] . Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідач не спростував доводи позивача про те, що він створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні її частиною квартири, чим порушується право власності позивача. Оскільки позивач є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є власником 1/5 частини вказаної квартири, тому як позивач, так і відповідач, в рівних частинах, в спосіб, передбачений законом, мають право здійснювати захист свого порушеного права, в тому числі і шляхом вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням тощо. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач довела, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні власністю, змінив замки в квартирі, тому позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення та надання ключів від вхідних дверей підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути в судові витрати у справі в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved