Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - позивач, банк, ПАТ «УкрСиббанк»), звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі-відповідач-1), [PERSON] (далі-відповідач-2), в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №11345794000 від 14.05.2008 року у розмірі 3405,55 доларів США та пені у розмірі 39400,63 грн., з яких: 2528,97 доларів США - заборгованість за кредитом: 876,58 доларів США - заборгованість за процентами; 33794,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5606,56 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Також банк просив стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 1930,09 грн. по сплаті судового збору, у рівних частках, а саме по 965,05 грн. з кожного. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та [PERSON] 14.05.2008 року укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11345794000 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу-1 кредит (грошові кошти) у сумі 12 938,00 доларів США, а відповідач-1 зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит згідно з графіком погашення, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.05.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №203631 від 14.05.2008 року. Відповідно із п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язувався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач-1 зобов'язань не виконав, у порушення умов договору поруки відповідач-2 також не виконав, що і стало підставою для звернення до суду. 01.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в якому просила визнати договір поруки №203631 від 14.04.2008 року, що був укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк» припиненим, оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя у строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. В судове засідання позивач за первісним позовом представника не направив, згідно письмового клопотання, просив розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Також позивачем до суду були подані письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій позивач просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність Поручителя та Боржника є солідарною, а відповідно до п.2.2. вказаного договору у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем. Також в своїх запереченнях посилався на вимоги Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно ст. 553 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Таким чином враховуючи наведе та те, що зобов'язання за кредитним договором залишились невиконаними, то і договір поруки на думку позивача не є припиненим. Відповідач за первісним позовом - [PERSON], через канцелярію суду подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, заперечив проти первісного та зустрічного позовів. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON], через канцелярію суду подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, заперечила проти задоволення первісного позову та повністю підтримала свої вимоги за зустрічним позовом. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». 14.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11345794000 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого (п. п. 1.1., 1.2.1.,1.2.2.) позивач надав відповідачу-1 кредит (грошові кошти) у сумі 12 938,00 доларів США, а відповідач-1 зобов'язувався щомісяця повертати наданий кредит згідно з графіком погашення, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.05.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а. с. 6-13). Графік погашення кредиту є невід'ємною частиною кредитного договору та оформлений Додатком №1 до договору (а. с. 14-16). Сукупну вартість кредиту визначає «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» - Додаток №2 до кредитного договору (а. с. 18-21). Згідно п.1.3.1. кредитного договору, за користування кредитними коштами відповідач-1 зобов'язувався сплачувати проценти у розмірі 13,50% річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позивальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу-1 кредит у розмірі, передбаченому 1.1. кредитного договору. Всупереч умов кредитного договору відповідач-1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач-1 сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня від дати порушення терміну виконання грошового зобов'язання. В результаті невиконання своїх зобов'язань відповідачем-1 за кредитним договором, у нього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 04.03.2016 року (згідно розрахунку банку) становить 3 405,55 доларів США та по пені у розмірі 39 400,63 грн., з яких: 2 528,97 доларів США - заборгованість за кредитом; 876,58 доларів США - заборгованість за процентами; 33 794,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5606,56 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідача-1 перед банком, 14.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] (відповідач-2) було укладеного договір поруки №203631 (а. с. 22-23). Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель - [PERSON] зобов'язувався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з договорів про надання споживчого кредиту №11345794000 від 14.05.2008 року, укладеного між банком та відповідачем-1, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель - [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник - [PERSON], за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісії відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (пункт 1.4. договору поруки). Відповідно до п.1.5. договору поруки, причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Копія договору поруки як доказ надається. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3405,55 доларів США та пені у розмірі 39400,63 грн. Поряд з тим, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення даної заборгованості солідарно з боржника та поручителя підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення боргу в повному обсязі з боржника - [PERSON] та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу у солідарному порядку з поручителя - [PERSON], виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поряд з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, відповідно до частини третьої договору поруки «Строк дії Договору і порядок його припинення», договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором (основним договором) - 14 травня 2015 року. Отже, виходячи з наведеного, оскільки в договорі поруки №203631 від 14.05.2008 року строк не встановлено, який відповідно до вимог ст. 252 ЦК України визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, то відповідно до вимог ч.4 ст.599 ЦК України, кредитор мав би пред'явити вимоги поручителю протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто в період з 14.05.2015 року по 15.11.2015 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, такої вимоги банк до поручителя у вказаний період не пред'явив, та відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, не надав суду відповідних доказів направлення поручителю такої вимоги, а відтак вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання договору поруки №203631 від 14.05.2008 року припиненим підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд керується ч.1 ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial