Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ [PERSON]» звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості у сумі 165127,31 грн. (в т.ч. 118432,71 грн. прострочені відсотки, 46694,60 грн. пеня). Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 50). Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідачі також не зявилися, хоча судовий розгляд справи за їх клопотанням неодноразово відкладався. Поряд з цим, до суду від них надійшло клопотання про скасування нарахованої банківською установою пені з урахуванням їх скрутного матеріального становища. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 10 липня 2008 року між акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» (Статут, а.с. 26-28) (надалі - [PERSON]) та відповідачем [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір №98/702310 (а.с. 5-11), на підставі якого [PERSON] зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 17449,59 доларів США, із зобовязанням Позичальника повернути зазначену суму коштів та плату за користування кредитом на рівні 12,49 % річних. Відповідач (1) належним чином був повідомлений про умови кредитування та всі інші істотні умови договору (детальний розпис загальної вартості кредиту для Позичальника, а.с. 12). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 10.07.2008 року між Банком та відповідачем (2) [PERSON] (надалі Поручитель) був укладений договір поруки №194-08/401, у відповідності до умов якого Поручитель взяла на себе зобов'язання солідарно з [PERSON] відповідати перед Банком за виконання кредитного договору (а.с. 20-21). Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується валютним меморіальним ордером №98/702310 від 10.07.2008 року (а.с. 22). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору Позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п. 2.4 цього Договору. Повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених цим Договором. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобовязання за Кредитним договором відповідачами (1), (2) не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 28.08.2015 (розрахунок, а.с. 25) за предметом позову у сумі 165127,31 грн. (в т.ч. 118432,71 грн. прострочені відсотки, 46694,60 грн. пеня) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована. Водночас, суд приходить до висновку, про можливість зменшення нарахованої позивачем пені на підставі частини третьої ст. 551 Цивільного кодексу України, з огляду на обставини, повязані з фінансово матеріальним становищем відповідачів, середньомісячний дохід яких складає відповідно суму 4492,85 грн. та 2489,19 грн. (а.с. 86-87). На утриманні у відповідачів знаходяться також їх малолітні діти (а.с. 88, 89). Крім того, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2012 (а.с. 29-32) [PERSON] задовольнив свої вимоги щодо стягнення з відповідачів суми основного боргу та інших нарахувань станом на 14.12.2011. Так, відповідно до п. 5.2 Договору сторони узгодили, що, у разі прострочення Позичальником сплати процентів у терміни, визначені п. 2.4 цього Договору, а також прострочення повернення кредиту у терміни, визначені п. 1.1, п.п.п.п. 2.7.3, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6, п. 6.5 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати). За розрахунком позивача розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентної винагороди станом на 28.08.2015 року складає 46694,60 грн. (а.с. 25). Відповідачі не оспорюють правильності розрахунку пені, але просять суд зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем неустойки. Згідно із частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Відповідна правова позиція, що є обов'язковою для застосування (ст. частина друга ст. 214, абзац другий частини першої ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України) зазначена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 по справі № 6-100цс14. В свою чергу, частина третя ст. 551 Цивільного кодексу України не встановлює до якої саме суми слід зменшувати таку неустойку, і в такому випадку суд повинен виходити із загальних принципів цивільного права - розумності та справедливості. По відношенню до цього також слід зазначити, що пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, і не може бути засобом збагачення. За таких обставин справи, позовні вимоги в частині пені підлягають задоволенню в межах суми 10000,00 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, шляхом присудження з відповідача суми 128432,71 грн. заборгованості за кредитним договором (в.т.ч. 118432,71 грн. відсотки, 10000,00 грн. пеня). Задовольняючи частково позов, суд приймає до уваги також те, що відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Так, частиною першою ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання\~припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених\~договором\~або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Згідно з умовами кредитного договору (п. 8.5, а.с. 5-11), Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов»язань. Оскільки з часу ухвалення судового рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2012 (а.с. 29-32) правовідносини сторін Кредитного договору не припинилися, вимоги Банку в частині стягнення суми за предметом позову за період з 29.09.2014 по 28.08.2015, є підставними та такими, що підлягають часткового задоволенню. Судові витрати по справі у сумі 2478,42 грн. підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved