Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №556/16-ПК 34 від 20.01.2006 року в сумі 78177,60 грн., яка складається з: 19 072,23 грн. заборгованість за кредитом; 36 410,95 грн. заборгованість по відсотках; 5 237,97 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 9 426,26 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2 898,97 грн. інфляційні витрати за кредитом; 5 131,22 грн. інфляційні витрати за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами було укладено договір кредиту №556/16-ПК 34 від 20.01.2006 року, за умовами якого кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 35 000,00 грн. зі сплатою 16,0 відсотків річних та комісій, у розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів та порядком повернення кредиту рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 19.01.2013 року, на умовах, визначеним даним договором. У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обовязків за договором кредитом має право вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобовязань за договором протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу). У порушення умов договору позичальник свої зобовязання не виконав, в результаті чого станом на 15.09.2017 року утворилася заборгованість в сумі 78177,60 грн., яка складається з: 19 072,23 грн. заборгованість за кредитом; 36 410,95 грн. заборгованість по відсотках; 5 237,97 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 9 426,26 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2 898,97 грн. інфляційні витрати за кредитом; 5 131,22 грн. інфляційні витрати за відсотками. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитом, на адресу відповідача була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але станом на даний час вимога не виконана, заборгованість не погашена, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №556/16-ПК 34. Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3., 3.2 вказаного Договору кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 35 000 грн. зі сплатою 16,0 процентів річних та комісій, у розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів та порядком повернення кредиту рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 19.01.2013 року, на умовах, визначеним даним договором. Кредит надається позичальнику на поточні потреби. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором за даним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкції, а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає з позичальником договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] («Майновий поручитель») передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 48 000,00 грн. Кредитор має право у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, припинення дії або визнання недійсними договорів, визначених п. 1.3. цього договору, зниження вартості засобів забезпечення виконання зобовязань за цим договором, вимагати надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобовязань за цим договором; вимагати повернення кредиту, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобовязання, згідно з п. 3.2.2. цього договору, не дасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують кредитора. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. З частини 1 ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як вбачається з матеріалів даної справи відповідач свої зобовязання за договором кредиту №556/16-ПК 34 від 20.01.2006 року належним чином не виконував тому згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 15.09.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 837706,29 грн., яка складається з: 78177,60 грн., яка складається з: 19 072,23 грн. заборгованість за кредитом; 36 410,95 грн. заборгованість по відсотках; 5 237,97 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 9 426,26 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2 898,97 грн. інфляційні витрати за кредитом; 5 131,22 грн. інфляційні витрати за відсотками. Суд звертає увагу на те, що згідно вказаного розрахунку пеня нараховувалася за період з 15.09.2016 року по 14.09.2017 року. У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, суд доходить висновку, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, які були нараховані на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягають. Таким чином, з відповідача сума пені за період з 15.09.2016 року по 14.09.2017 року у розмірі 14 664,23 грн., яка складається з: 5 237,97 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 9 426,26 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, стягненню не підлягає. З огляду на вказане, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 63 513,37 грн. (19 072,23 грн. (заборгованість за кредитом) + 36 410,95 грн. (заборгованість по відсотках) + 2 898,97 грн. (інфляційні витрати за кредитом) + 5 131,22 грн. (інфляційні витрати за відсотками). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №0000433666 від 03.11.2017 року в розмірі 1 600 грн. Враховуючи те, що задоволено 81,24 % відсотків позовних вимог (63 513,37 грн. від 78 177,60 грн. складає 81,24 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 1 299,84 грн. (1 600 грн. х 81,24%/100).

Outcome: partial