Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 05 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого відповідно до статутних документів є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35.1/СЖ-011.07.1, відповідно до умов якого відповідачу банком було надано кредит в розмірі 60 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, з кінцевим терміном повернення до 04 лютого 2014 року. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 60 000 дол. США, а позичальник зобовязався повернути кредити не пізніше 04.02.2014 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених Кредитним договором. Позичальник прийняті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконує, в визначені кредитним договором строки заборгованість за кредитами не погасив, не сплатив нараховану пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за наданими кредитами та процентами за користування ними, та таким чином ухиляється від виконання прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимоги ст.526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої «зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Відповідно до п.4.6 кредитного договору позичальник зобовязався за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної від суми простроченої заборгованості. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору банк вправі вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 08 липня 2014 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 154 296,84 доларів США, що еквівалентно 1 807 169,67 гривень. Сума заборгованості складається з суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 51 000,00 доларів США, що еквівалентно 597 326,89 гривень; суми простроченої заборгованості за відсотками по кредиту в розмірі 6330,79 доларів США, що еквівалентно 74 148,06 гривень; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 77 766,85 доларів США, що еквівалентно 910 828,01 гривень; суми пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту в розмірі 10 384,11 доларів США, що еквівалентно 121 621,74 гривень; суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 7 776,68 доларів США, що еквівалентно 91 082,80 гривень; суми трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 1038,41 доларів США, що еквівалентно 12 162,17 гривень. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 154 296,84 доларів США, що еквівалентно 1 807 169,67 гривень, та судовий збір у розмірі 3654,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Вісті Придніпровя» від 01 грудня 2015 року №95 (1690). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Дійсно, 05 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником кого відповідно до статутних документів є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитни договір № 35.1/СЖ-011.07.1, відповідно до умов якого відповідачу банком було надано кредит в розмірі 60 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, з кінцевим терміном повернення до 04 лютого 2014 року. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 60 000 дол. США, а позичальник зобовязався повернути кредити не пізніше 04.02.2014 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених Кредитним договором. Підтвердженням виконання позивачем умов договору є заява на видачу готівки №424_38 від 05 лютого 2007 року на суму 60 000,00 доларів США, що містить підпис відповідача [PERSON] Пункт 1.3 кредитного договору передбачає, що процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 15,00% річних. Відповідно п.п.4.1, 4.3 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, позичальник зобов'язався частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 500,00 доларів США, а також сплачувати банку щомісячно нараховані відсотки за користування кредитом. Згідно п.4.6 кредитного договору позичальник зобовязався за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана у п.1.3 цього договору, від суми простроченої заборгованості. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору банк вправі вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 08 липня 2014 року за ним існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 154 296,84 доларів США. Сума заборгованості складається з суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 51 000,00 доларів США, суми простроченої заборгованості за відсотками по кредиту в розмірі 6330,79 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 77 766,85 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту в розмірі 10 384,11 доларів США, суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 7 776,68 доларів США, суми трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 1038,41 доларів США. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання та може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки. Беручи до уваги подібність правової природи ст.549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст.625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), передбачена цими статтями відповідальність може застосовуватись незалежно одна від одної. Чинне цивільне законодавство не забороняє визначення сторонами в договорі різних видів забезпечення зобов'язань. При цьому нарахування та стягнення неустойки (пені) в разі прострочення виконання зобов'язання (ст. 549 ЦК України) є правом кредитора, реалізація якого жодним чином не залежить від застосування інших видів цивільно-правової відповідальності, передбачених законом за порушення зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Копією кредитного договору № 35.1/СЖ-011.07.1 від 05 лютого 2007 року, укладеного між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] підтверджується, що 05 лютого 2007 року [PERSON] отримав від ВАТ «Родовід Банк» грошові кошти в сумі 60 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 04 лютого 2014 року. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Відповідно до абзацу 2, 3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК, ч.3 ст.533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Тобто стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Вказаний борг в сумі 154 296,84 доларів США, слід стягти з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 3654,00 гривень.

Outcome: approved