Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 05.02.2016 року помер її рідний брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 220221 від 08.02.2016 року. За померлим [PERSON] числився жилий будинок №12 з господарськими спорудами і будівлями, що знаходяться в с.Н.Вербіж, по вулиці Січових Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області, та приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,2726 га. На момент смерті [PERSON] в даному господарстві він був зареєстрований один. На момент його смерті позивач проживала в будинку брата без реєстрації, так як він був дуже хворий, а вона його доглядала. Так як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні, оскільки їхні батьки померли раніше, а сімї у [PERSON] не було, то позивач та її сестра - відповідач [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом. Згідно з даними виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 57309, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» 07.11.2016 року, право власності на вказаний жилий будинок не зареєстровано, так як [PERSON] помер, не оформивши належним чином спадкове майно. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини по закону і їй відмовлено, тому що у відповідності до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, для можливості видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу подається правовстановлюючий документ (документ власності на нерухоме майно) та витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно, однак, документів позивачем не надано. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, 15.03.2017 року її представник адвокат [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, 02.06.2016 року вона подала до суду письмову заяву, справжність підпису на якій засвідчено селищним головою смт. Отинія Коломийського району, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, підтверджує, що відмовляється від права власності на спірне нерухоме на користь позивача, та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 36). Представник відповідача Нижньовербізької сільської ради обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився. Сільський голова цієї ОТГ звернувся до суду з письмовою заявою від 02.02.2017 року, в якій вказує, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ № 220221, виданого 08.02.2016 року виконкомом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, [PERSON] помер 05.02.2016 року в с. Нижній Вербіж Коломийського району (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 175746, виданого 03.12.2004 року виконкомом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, того дня померла [PERSON] в с.Нижній Вербіж Коломийського району (а.с. 9). 02.10.2006 року помер [PERSON] в тому ж селі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 031201, виданим 03.10.2006 року виконкомом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району (а.с.8). Згідно з довідкою про погодження прийняття обєкта будівництва в експлуатацію № 890, виданою Нижньовербізькою сільською радою 01.10.2010 року, погоджено прийняти в експлуатацію житловий будинок та господарські споруди в с.Нижній Вербіж, по вул. Січових Стрільців, 12 (а.с. 17) Відповідно до довідки № 967/02.2-25, виданої Нижньовербізькою сільською радою 04.08.2016 року, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Нижній Вербіж, по вул. Січових Стрільців, 12, Коломийського району, в якому він проживав по день смерті (05.02.2016 року). Земельна ділянка приватизована. Тип двору робітничий. На момент своєї смерті в спадковому будинку [PERSON] був зареєстрований один. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Нижньовербізької сільської ради не посвідчувався (а.с.27). Судом встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 07.11.2016 року за №57309, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на спірний будинок не зареєстровано (а.с.18). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим ОКП «Коломийське МБТІ» 24.11.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю літера Б, вбиральні літера В, стодоли літера Г, криниці - №1, огорожі «№2-3», Рік побудови будинку - 1920 (а.с. 10-12). Судом також встановлено, що приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] 14.12.2016 року розяснено, що позивачем пропущений термін прийняття спадщини і відсутній документ власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, право власності на який не зареєстровано. Тому рекомендовано звернутися до суду ( а.с. 26). Відповідно свідоцтв про народження позивача, померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31, 32) Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.01.1993 року серії І-НМ № 408381 відповідач [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на «Шургалюк» (а.с. 34) Згідно з довідкою № 157 від 13.03.2017 року, виданою Нижньовербізькою сільською радою обєднаної територіальної громади, [PERSON] проживала без реєстрації та доглядала брата [PERSON] в період з 2014 2016 рр. в с. Нижній Вербіж, вул. Січових Стрільців, 12 (а.с. 101) Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частин 2, 3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Правилами ч. 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 вказаної постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для встановлення факту постійного проживання позивача зі своїм рідним братом - спадкодавцем на час його смерті, а саме протягом 2014-2016 років, та визнання в порядку спадкування за позивачем права власності на вказане будинковолодіння, оскільки в звязку з відсутністю відмітки в паспорті громадянина України позивача про реєстрацію місця її проживання за адресою проживання спадкодавця та відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно позивач як єдиний спадкоємець не може набути права на це майно. Поряд з тим, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про визнання за позивачем права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку, оскільки до позову долучено копію правовстановлюючого документу на це майно, а саме відповідного Державного акту. Отже, позивачем не наведено жодних підстав для визнання права власності на це майно. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.392, 1223, 1258, 1264, 1268 ЦК України, та,

Outcome: partial