Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - банк, ПАТ «Фідобанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року, яка станом на 13 червня 2018 року становить 2 151 683,37 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 21.12.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] укладено кредитний договір з фізичною особою за №014/6948/2/08250. Відповідно до умов вказаного договору банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 64 000 доларів США, строком до 20 грудня 2022 року зі сплатою 12% річних. Кредитні кошти були призначенні для купівлі квартири. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 21 грудня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/6948/2/08250/3. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом. 02 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] був направлений лист з вимогою про дострокове погашення боргу за кредитним договором. [PERSON] заборгованість не сплатив та банк звернувся до суду з позовом. 04 травня 2017 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору за №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року виникла заборгованість станом на 13 червня 2018 року в розмірі 2 151 683,37 грн., у тому числі: 558 265,74 грн. -нарахована пеня відповідно до умов п. 9.1 кредитного договору та 61 079,76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року становить 1 593 417,63 грн., з яких: прострочені нараховані проценти в розмірі 18 806,68 доларів США, що по курсу НБУ становить 490 619,08 грн., нараховані проценти станом на 12 червня 2018 року в розмірі 168,42 доларів США, що по курсу НБУ становить 4393,66 грн., борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 13 червня 2018 року у розмірі 19 133,68 доларів США, що по курсу НБУ становить 499 149,69 грн., залишок строкової заборгованості станом на 13 червня 2018 року у розмірі 22 970,98 доларів США, що по курсу НБУ становить 599 255,21 грн. Посилаючись на наведене та те, що позивач у добровільному порядку борг по даний час не повертає, позивач просив стягнути заборгованість по кредиту. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22 жовтня 2018 року та 22 листопада 2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бурко О.В. подав відзив на позовну заяву та заперечення. Вказав, що у матеріалах справи відсутні докази про перерахування позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача. Долучені до матеріалів справи копії меморіальних ордерів є фальшивими та нікчемними з огляду на положення спеціального законодавства, зокрема касові операції банків не оформляються подібними документами. Жодної згадки про кредит вказані документи не містять, а тому не підтверджують здійснення операції з видачі кредиту готівкою. Як зазначає сам позивач у позовній заяві, кредит надавався шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Вказує, що дата заяви на видачу готівки співпадає з датою укладення основного кредитного договору. Натомість, порядок видачі кредиту шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Ерсте Банк» встановлено лише через три роки після укладення кредитного договору. Тобто, в день укладення договору кошти не могли бути видані, поточний рахунок відкрито не було, договір банківського рахунку не укладався. Заява на видачу готівки №540000406 від 21 грудня 2007 року не є належним, допустимим та достовірним доказом. Рахунок за № [NUMBER] , вказаний у копії наданого представником позивача меморіального валютного ордера №48/2/08250 від 21 грудня 2007 року, не належить відповідачу [PERSON] . Власником цього рахунку, який слугує для обліку самим банком заборгованості клієнта за кредитом, є сам банк. Відповідач [PERSON] не міг переказати кошти на вказаний у меморіальному ордері рахунок. Долучена до матеріалів справи роздрукована копія меморіальних ордерів не містить електронного цифрового підпису осіб, що здійснювали вказані операції та посвідчували ці документи. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є одностороннім та нічим не підтвердженим припущенням позивача. Невідомо на підставі яких документів було складено розрахунок заборгованості, оскільки жодних первинних документів матеріали справи не містять. З наявного розрахунку неможливо встановити ні порядок, ні методику, а відтак і правильність та підставність нарахувань розміру заборгованості, у відповідності до умов кредитного договору. Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з дати видачі кредиту позичальник жодного разу не здійснював оплати по кредиту. Відтак, навіть якщо позичальник і отримав кредит, то позивачем пропущено строк позовної давності. До матеріалів справи долучено виписки з аналітичних рахунків банку №2233 та №2238, однак вони є неповними, оскільки охоплюють період з 21 грудня 2007 року по 01 січня 2010 року, натомість нарахування заборгованості здійснено до червня 2018 року. Зазначає, що з врахуванням умов Кредитного договору з фізичною особою №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року за відсутності договору банківського поточного рахунку, вказаний кредитний договір неможливо виконати, оскільки у сторін відсутні можливості та передумови для такого виконання, які випливають з вимог спеціального законодавства в сфері валютного кредитування. Крім того, зазначив, що 12 січня 2010 року між [PERSON] та АТ «Ерсте Банк» укладено додатку угоду за №2 до кредитного договору, яка істотно збільшує суму нарахування процентів. Вказані зміни з поручителем не узгоджувались. Відтак, укладена без згоди поручителя [PERSON] додаткова угода від 12 січня 2010 року до кредитного договору призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя, на яке поручитель згоди не надавав, а тому порука припинилась 12 січня 2010 року. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. 30 жовтня 2018 року представник позивача подав відповідь на відзив. Вказав, що банк на виконання вимог кредитного договору здійснив надання кредитних коштів позичальнику, які останній використав для купівлі трикімнатної квартири. Тому, 21 грудня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір Іпотеки, предметом якого були майнові права на трикімнатну квартиру [ADDRESS] та будівництво якої не завершене. Відповідно до умов кредитного договору, надання кредиту може здійснюватись на розсуд Кредитора з позичкового рахунку позичальника через його поточний рахунок відкритий у Кредитора. Уклавши Кредитний договір та виконуючи його Банк перерахував кредитні кошти, на відкритий з цією метою на ім`я [PERSON] позичковий рахунок № [NUMBER] . З умов Кредитного договору випливає, що договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного погашення кредитної заборгованості, а моментом надання кредиту вважається момент зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок Позичальника. Залежно від виду операції первинні документи банку поділяються на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. Загальні вимоги до оформлення касових документів при проведенні касових операцій банків з клієнтами визначені ч. 1 гл. 1 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку від 14 серпня 2003 року №337, якою передбачено, що до вказаних документів належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, встановлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковий. Положеннями ч. 2 гл. 3 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що готівка в іноземній валюті з каси банку видається за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки, видатковими касовими ордерами, документами на отримання переказу. Операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через касу банку за наявності цієї валюти в повній сумі. В матеріалах справи наявні докази належного виконання кредитором умов кредитного договору в частині видачі кредиту готівковими коштами [PERSON] , оскільки до позовної заяви долучено заяву на видачу готівки №540000406 від 21 грудня 2007 року, яка свідчить про те, що [PERSON] отримано кошти з поточного рахунку через касу банку в м. Тернополі у сумі 64 000 доларів США. Укладеним Кредитним договором передбачено, що він набуває чинності з дати його укладання та діє до повного погашення кредитної заборгованості суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені. В умовах Договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя. Отже, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Вказує, що факт відкриття поточного рахунку № [NUMBER] в валюті долара США підтверджується довідкою про відкриття поточного рахунку [PERSON] . Також, [PERSON] не заперечується наявність такого рахунку і факт отримання кредитних коштів за кредитним договором. Таким чином, позивач пред`являючи позов надав належні та допустимі докази, на підставі яких суд може встановити обставини, на які посилається позивач. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року у справі призначено судово-економічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року замінено позивача ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс». Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Бурка О.В. про призначення судової почеркознавчої експертизи. У судовому засіданні представник ТОВ «Спектрум Ессетс» -адвокат Ткачук О.А. позов підтримав та просив задовольнити. Представник [PERSON] - адвокат Бурко О.В. щодо задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях. Просив відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи без його участі, щодо задоволення позову заперечує. Крім того, подав заяву про застосування строків позовної давності. Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» (Банк) та відповідачем [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір з фізичною особою за №014/6948/2/08250 (Договір). Відповідно до умов п. 1.1. Договору, кредитор, на положеннях та на умовах цього Договору, надає позичальнику кредит в сумі 64 000 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 20 грудня 2022 року, зі сплатою 12 відсотків річних. Кредитні кошти призначені на купівлю квартири. Згідно умов п. 4.1. Договору, на умовах цього Договору кредитор зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та надати кредитні кошти, за умови виконання позичальником п. 5.8. цього Договору (обов`язок позичальника відкрити у кредитора поточний рахунок для зарахування коштів) та надання забезпечення повернення зазначеного в п. 3.6. цього Договору. Як слідує з п. 5.2. Договору, позичальник зобов`язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком платежів, наведеним в Додатку №1 до Договору, та остаточне погашення отриманого кредиту до 20 грудня 2022 року на рахунок, зазначений в Договорі; щомісячно, до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком платежів, наведеним в Додатку №1 до Договору, та при остаточному погашені кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] . Відповідно до умов п. 5.6. Договору, Позичальник зобов`язався достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього Договору, договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. Згідно умов п. 6.5. Договору, Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості Позичальником за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються сторонами як істотні: порушення Позичальником п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 5.5., 5.6., 5.7. цього Договору. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги Позичальнику рекомендованим листом. В забезпечення виконання умов договору кредиту, 21 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор), [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки за №014/6948/2/08250/3. Відповідно до умов п. 1.2. Договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником умов кредитного договору №14/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року та всіх додаткових угод до нього, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отримання виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків. Як слідує з умов п. 3.1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язався протягом десяти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування суми Кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісій, суми неустойки та витрат кредитора, пов`язаних з пред`явлення вимог і отриманням виконання за кредитним договором, а також збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, на рахунки, вказані в повідомленні кредитора. Згідно умов п. 3.1.2 Договору поруки, поручитель зобов`язаний у разі не виконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майно на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. 12 січня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк», що є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та [PERSON] укладено Додатку угоду за №2 до Кредитного договору з фізичною особою за №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року. Відповідно до умов п. п. 1.1., 1.4., 1.7. Додаткової угоди, сторони визначили, що з 12 січня 2010 року моментом надання/отримання кредиту вважається момент зарахування грошових коштів (кредиту) на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в АТ «Ерсте Банк». Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. Розмір періодичних платежів за процентами на фактичну дату сплати процентів є змінною величиною, яка залежить від кількості днів фактичного користування кредитом та суми залишку заборгованості за кредитом на кожен день нарахування процентів, корегувань процентної ставки та облікової політики кредитора. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з графіком погашення, наведеним в додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Як слідує з довідки від 02 травня 2018 року, виданої ПУАТ «Фідобанк», ПАТ «Фідобанк», що є повним правонаступником всіх та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк» (який раніше мав назву ВАТ «Ерсте Банк»), 21 грудня 2007 року на ім`я [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в валюті долара США. 24 січня 2014 року у зв`язку з техміграцією (реорганізацією Банку) поточний рахунок № [NUMBER] в валюті долара США змінено на поточний рахунок № [NUMBER] в валюті долара США. Поточний рахунок № [NUMBER] в ПУАТ «Фідобанк» закрито 02 вересня 2016 року. Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору та видав [PERSON] кредит в сумі 64 000 Доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером за №48/2/08250 від 21 грудня 2007 року, меморіальним ордером за №540000406 від 21.12.2007 року, заявою про видачу готівки від 21 грудня 2007 року за №540000406, підписаною особисто позичальником, та не заперечувалось [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явився та будь-яких заперечень щодо укладення договору, отримання коштів та часткового їх повернення суду не надав. Як вбачається із заяви про видачу готівки від 21 грудня 2007 року за №540000406, банком було здійснено операцію щодо зняття з рахунку [PERSON] готівкових коштів у розмірі 64 000 доларів США та видачі цих коштів останньому 21 грудня 2007 року. Факт укладення договору кредиту та отримання кредитних коштів також підтверджується: постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за № 607/3932/16 за позовом [PERSON] до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів; заявою [PERSON] на ім`я банку від 21 серпня 2014 ( Т. 1, а.с.94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов договору кредиту та допустив виникнення заборгованості. 02 березня 2016 року Банк направив на адресу відповідачів лист-вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором №014/6948/2/08205 від 21 грудня 2007 року. Із вказаного листа-вимоги вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачами умов Кредитного договору №014/6948/2/08250, Банк вимагав у тридцятиденний строк повернути в повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 лютого 2016 року становить 1 443 903,13 грн. З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/6948/2/08250 вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 13 червня 2018 року становить 2 151 683,38 грн., з яких: - 558 265,74 грн. - нарахована пеня відповідно до умов п. 9.1 кредитного договору; -18 806,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 490 619,08 грн.- прострочені нараховані проценти; - 168,42 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 4393,66 грн.- нараховані проценти по 12 червня 2018 року включно; -19 133,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 499 149,69 грн.- борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту; -22 970,98 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 599 255,21 грн. залишок строкової заборгованості . З розрахунку заборгованості по кредиту та виписок про рух коштів по рахунку вбачається, що [PERSON] часткового сплачував кредит, останній раз 31.10.2014 року. Доказів протилежного судом не встановлено. Згідно розпорядження Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 13 червня 2018 року становить за 100 доларів США - 2608,749 грн. 25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено Договір про відступлення права вимоги за № GL3N218881. Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги № GL3N218881, до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року, до іпотекодавця [PERSON] за договором іпотеки від 21.12.2007 року та до поручителя [PERSON] за договором поруки від 21.12.2007 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов банку, правонаступником якого є ТОВ «Спектрум Ессетс», слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу вимог ст. ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий висновок викладено у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 404/1879/16-ц. Відповідно до вимог ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит у сумі встановленій у договорі. На підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання коштів, часткової сплати заборгованості за кредитом надано розрахунок заборгованості по кредиту, виписку по рахунку з яких вбачається факт використання коштів, постанову Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за № 607/3932/16 за позовом [PERSON] до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів, заяву [PERSON] на ім`я банку від 21 серпня 2014 ( Т. 1, а.с.94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань згідно умов договору кредиту та допустили виникнення простроченої заборгованості. У добровільному порядку заборгованість не погашали. У зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору №014/6948/2/08250, 02 березня 2016 року Банк на виконання вимог п. 6.5. Кредитного договору звернувся до відповідачів із листом-вимогою про дострокове повернення у тридцятиденний строк усієї суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до вимог п. 5.6. Кредитного договору вказаний строк настав 02 квітня 2016 року, однак відповідачі кошти Банку не повернули. Таким чином, кредитор згідно вимог частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання кредитного договору та після 02 квітня 2016 року має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені, передбачених договором. Оскільки кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором, припинилося. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідачів процентів, нарахованих після спливу строку встановленого п. 5.6. умовами Кредитного договору, а саме після 02 квітня 2016 року та нарахованої пені, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. У даному випадку положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. В даному випадку кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Отже, строк кредитування відповідачів є таким, що закінчився, як і їх право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога банку про стягнення поточних грошових вимог, а саме процентів за користування кредитом, пені, нарахованих поза межами строку кредитування, не підлягає до задоволення. Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З врахуванням наведеного, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року у розмірі 49 837,80 доларів США, що еквівалентно 1 300 143 (один мільйон триста тисяч сто сорок три) грн. 11 коп., виходячи із заявлених позовних вимог, із врахуванням офіційного курсу гривні до долара США станом на 13 червня 2018 року, з яких: - 42 104,66 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, що складає -19 133,68 доларів США,борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту та 22 970,98 доларів США, залишок строкової заборгованості . -7733,14 доларів США - заборгованість по процентах станом на 02 квітня 2016 року (строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором), з яких 7705,07 доларів США нараховані проценти станом на 31.03.2016 року +28,07 доларів США за 1,2 квітня 2016 року (421,05/30 днів* 2 дні). Позовні вимоги про стягнення процентів за користування коштами та пені, нарахованих згідно умов договору, після 02 квітня 2016 року не підлягають до задоволення, оскільки нараховані після спливу строку виконання договору та сторонами не досягнуто згоди про порядок їх нарахування за межами строку дії договору. Вимоги про стягнення пені нараховані до 02 квітня 2016 року не підлягають до задоволення як такі, що подані з пропуском річного строку позовної давності встановленої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, який слід обраховувати із дати зміни банком строку виконання основного зобов`язання 02 квітня 2016 року. Безпідставними є посилання відповідачів щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, оскільки строк позовної давності слід обраховувати із дати зміни банком строку виконання основного зобов`язання 02 квітня 2016 року, який станом на день подання позову позивачем не пропущено. Суд також не приймає до уваги твердження адвоката [PERSON] про те, що меморіальні ордери не відповідають встановленим вимогам закону, відтак не можуть підтверджувати факт видачі та отримання позичальником коштів, оскільки вказані обставини самі по собі не є безперечними доказами на підтвердження таких обставин. Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткове виконання умов договору не заперечувалось позичальником [PERSON] та підтверджується заявою на видачу готівки, підписаною особисто [PERSON] , постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за № 607/3932/16 за позовом [PERSON] до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів; заявою [PERSON] на ім`я банку від 21 серпня 2014 ( Т. 1, а.с.94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Суд не приймає до уваги висновок за №24 судово-економічної експертизи, складений судовим експертом Перепелюк С.М., оскільки надані висновки, у тому числі щодо відсутності документального підтвердження надання позивачем кредиту, так як меморіальні ордери не відповідають вимога закону, не спростовують вище встановлених обставин справи. Сам по собі факт відсутності договору про відкриття поточного рахунку [PERSON] , невідповідність меморіальних ордерів вимогам діючого законодавства не спростовує факту виникнення між сторонами договірних відносин, отримання кредитних коштів та його часткове виконання. Факт отримання відповідачем коштів згідно договору кредиту підтверджується вищенаведеними доказами, які відповідачами не спростовані. Безпідставними також є твердження відповідачів щодо збільшення обсяг відповідальності поручителя внаслідок укладення 12 січня 2010 додаткової угоди, оскільки судом не встановлено, та відповідачем не доведено що відповідно до умов додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності поручителя. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів у рівних частках підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 19 502,14 грн. (1 300 143, 11 * 32 275,25 : 2 151 683,37), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог На підставі наведеного,

Outcome: partial