Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2013 року позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт проживання [PERSON] в період часу з 01 серпня 1996 року до 18 листопада 2013 року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Встановлено факт проживання [PERSON] в період часу з 01 серпня 1996 року до 03 жовтня 2006 року, з 10 лютого 2010 року по 20 березня 2010 року, з 13 жовтня 2010 року по 13 листопада 2010 року, з 14 червня 2011 року до 16 серпня 2013 року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] витрат по сплаті судового збору в розмірі по 57,35 грн. з кожної. Вказане рішення суду оскаржено відповідачами [PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах яких на підставі угоди про надання юридичної допомоги діє [PERSON], які в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду в частині визнання факту проживання в квартирі та відмовити у задоволенні вимог позивачів в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 28 січня 2014 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2013 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання відмовлено. Проте, ухвалюючи рішення про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином - телефонограмами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення вирішується в судовому засіданні з повідомленням сторін, але їх присутність не є обов'язковою. Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення для вирішення питання про судові витрати. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, який частково задовольнив позовні вимоги в частині встановлення факту проживання відповідачів в спірній квартирі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], яка проводила оплату судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами, понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі по 57,35 грн. з кожної. Рішенням апеляційного суду від 28 січня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання відповідачів в спірній квартирі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачів відмовлено в повному обсязі, то підлягає зміні розподіл судових витрат і рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2013 року в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] витрат по сплаті судового збору в розмірі по 57,35 грн. з кожної підлягає скасуванню, і в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат по сплаті судового збору належить відмовити.

Outcome: dismissed