Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] подала 24.02.2020 до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 384. Вказує на те, що цей шлюб у них з відповідачем перший. Від шлюбу у них народилася малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Зазначає, що спільне життя з відповідачем погіршилося, а з жовтня 2019 року вони разом не проживають, подружні відносини вони - поновлюють та ніхто із них не має намір примиритися. Вказує і на те, що шлюб існує лише формально. Спільне майно подружжя з відповідачем вони поділять у добровільному порядку. За таких обставин просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату судового збору (а.с.1-10). Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12 березня 2020 року (а.с.12). Ухвалою суду від 12 березня 2020 року провадження у вказаній справі було зупинено у зв`язку із наданням подружжю строку для примирення (на три місяці) до 12 червня 2020 року (а.с.17). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року, провадження у справі поновлено та відкладено підготовче засідання на 06 липня 2020 року (а.с.22). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 липня 2020 року (а.с.27). Судове засідання 17 липня 2020 року відкладено на 17 серпня 2020 року, у зв`язку із неявкою відповідача (а.с.28). 17.08.2020 року судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному (а.с. 32). У судове засідання 14.09.2020 року сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Позивач [PERSON] скерувала 06.07.2020 до суду власноруч написану заяву, у якій підтримала заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу. Просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, проте був належним чином повідомлений про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та про що судом постановлена ухвала. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб - 31 березня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 384, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31 березня 2011 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується зведеним витягом з акту про народження міської ради м. Кампо Нелл`Ельба, який перекладено на українську мову, на якому проставлений Апостиль 19.11.2013 року та засвідчено справжність підпису перекладача нотаріусом (а.с.8-10). Спору про поділ майна сторони не заявляють. Питання про визначення місця проживання дитини не ставлять на розгляд суду. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Статтею 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «ФернандесМартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Висновки та оцінка суду. Так, судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, як вказує позивач та свідчать матеріали справи, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються зокрема із судового збору. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом задоволено в повному обсязі позов [PERSON] , а тому понесені нею судові витрати, у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved