Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.09.2019 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6544/ 2016 /000018 від 21.07.2016р., укладений між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] , предметом якого являється автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson» 2.0 CRDI 4 WD AT дизель, № кузова [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] ; номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску. Скасовано державну реєстрацію за [PERSON] на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson» 2.0 CRDI 4 WD AT дизель, № кузова [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] ; номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 1409,60 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2705,00 грн., а всього 4114,60 грн., по 2057,30 грн. з кожного. 02.10.2019р. представником [PERSON] - [PERSON] було подано до суду заяву про вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення. Вказана заява мотивована тим, що в ході розгляду справи позивач поніс судові витрати в загальній сумі 9067,00 грн., з яких: 1409,60 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 352,40 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову; 6105,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; та 1200 грн. - витрати, пов`язані з залученням експерта. Частина вказаних витрат була стягнута з відповідачів на користь [PERSON] судовим рішенням, ухваленим 27.09.2019р. Оскільки, [PERSON] до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про надання додаткових доказів на підтвердження понесених витрат, остання в поданій заяві просить суд ухвалити додаткове рішення з приводу вирішення питання про розподіл решти судових витрат, понесених [PERSON] в сумі 4952,40 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Згідно письмового клопотання, яке міститься в прохальній частині поданої до суду заяви, просили вирішити питання про розподіл судових витрат за їхньої відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, заяви та доданих до неї документів, оцінивши представлені докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу судовит витрат між сторонами. Так, відповідно до ч.1, 2 вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 цієї ж статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у своїх вимогах [PERSON] просила стягнути з відповідачів на свою користь понесені нею судові витрати. При цьому, до закінчення судових дебатів її представником було зроблено заяву про надання додаткових доказів на підтвердження понесених витрат. Рішенням суду від 27.09.2019р. з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 1409,60 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2705,00 грн., а всього 4114,60 грн. Таким чином, зважаючи на вимоги поданої заяви невирішеним залишилось питання про стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 352,40 грн., витрат, пов`язаних з залученням експерта - 1200 грн. та частини витрат на правничу допомогу в сумі 3400,00 грн., а разом 4952,40 грн. Відповідно до ст.. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. (ч.3, 6 ст. 139 ЦПК України). [PERSON] було сплачено 1200,00 грн. в якості оплати за послуги з визначення середньої вартості транспортного засобу, що підтверджується квитанцією №66. Проте, наданий СПД ФОП « [PERSON] » звіт про середню вартість продажу на території України аналогічного транспортного засобу марки «Hyundai» моделі «Tucson» 2013р.в. не можна вважати висновком експерта в розумінні ст.. 102 ЦПК України, а самого підприємця експертом чи спеціалістом відповідно до ст.. 72, 74 ЦПК України. Відтак, сплачені позивачем кошти в сумі 1200,00 грн. не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та не підлягають компенсації за рахунок відповідачів. Також не підлягають компенсації витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 грн., оскільки подання заяви про забезпечення позову не є обов`язковим та було здійснено за власною ініціативою позивача. Відповідно до ч.2, 3 ст. 2. Ст.. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження даних обставин до суду було надано звіти про надану правову допомогу, а також рахунки-фактури №1, 7, 8 на загальну суму 2400,00 грн. з відповідними меморіальними ордерами про переведення вказаних коштів, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №10 на суму 1000,00 грн. Згідно ч.6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на відсутність заперечень зі сторони відповідачів з приводу заявлених витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,суд вважає вимоги представника позивача в цій частині обґрунтованими, а тому задовольняє їх в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved