Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 29 вересня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Янцеловський М.Ф., звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивований тим, що у вересні 2021 року при перегляді додатку «Дія» він дізнався, що постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №60029591 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А., виданого 04 вересня 2019 року за №3968 про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» грошових коштів в сумі 16116,79 грн. Разом з тим, згідно інформації про виконавче провадження, приватним виконавцем, який проводить стягнення по цьому провадженні значиться [PERSON] . Крім того, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, вказаним приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №60029705 про стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів. Вказує, що 06 лютого 2014 року він отримав кредитну картку ПАТ «Дельта Банк», якою скористався декілька разів у 2014 році і в цьому ж році виконав зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування коштами в повному обсязі. Більше ніяких платежів з кредитної картки не здійснювалось, у зв`язку з чим строк позовної давності розпочався з 2014 року. При цьому вищевказана кредитна угода не передбачає безспірний порядок стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що заборгованість не є безспірною, оскільки він заперечує наявність та розмір простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом та строк їх нарахування. За наведених обставин, враховуючи, що нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч тому, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 вересня 2019 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за №3968 про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та його представник адвокат Янцеловський М.Ф. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримав. Доводи та заперечення відповідача та третіх осіб. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» та треті особи приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, своїм процесуальним правом не скористались, заяви про відкладення розгляду справи або його проведення у їхню відсутність суду не надали. Представник відповідача та треті особи вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили причини неявки, відзив на позов не подали. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 30\~вересня 2021\~рокусправу призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 27 жовтня 2021 року. Крім того, за клопотанням позивача витребувано у ТОВ «Росвен Інвест\~Україна» належним\~чином посвідчені\~копії документів,\~що підтверджують\~існування боргу\~ [PERSON] ,\~наявність права\~вимоги до\~позивача та\~копії документів,\~наданих приватному\~нотаріусу Гамзатовій\~А.А.\~для вчинення\~нею виконавчого\~напису.\~Витребувано у\~приватного нотаріуса\~Бориспільського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Гамзатової А.А.\~належним чином\~посвідчені копії\~документів,\~що стали\~підставою для\~вчинення виконавчих\~написів щодо\~ [PERSON] \~та витребувано\~у приватних\~виконавців виконавчого\~округу міста\~Києва Вольф\~Т.Л.\~та Павелків\~Т.Л.\~належним чином\~посвідчені копії\~матеріалів виконавчих\~проваджень №60029591\~та №60029705. 01 жовтня 2021 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Гамзатова А.А. направила до суду копію наказу №1182/6 від 01 жовтня 2020 року про припинення своєї нотаріальної діяльності з 01 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3968, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 16116,79 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №60029591 з примусового виконання даного виконавчого напису. Вказане підтверджується інформацією про виконавче провадження, отриманої 22 вересня 2021 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Застосовані норми права. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат»\~визначений порядок вчинення виконавчих написів. Зокрема, норми статті 88 цього Закону (тут і далі - у первинній редакції) встановлюють, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». У частині\~третій статті\~12\~та частині\~першій статті\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. \~ \~ \~ \~Мотиви та висновки суду. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст. ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису ТОВ «Росвен Інвест Україна» просив стягнути з боржника [PERSON] заборгованість в сумі 16116,79 грн. Суд зазначає, що безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована. Відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 30 вересня 2021 року, яка надіслана на офіційну електронну адресу товариства 01 жовтня 2021 року, що підтверджується звітом про доставку електронного листа, та не надано суду копії виконавчого напису та копій документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Отже суд вважає встановленим, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, стягувач не довів нотаріусу, що існуюча заборгованість [PERSON] перед стягувачем є безспірною та нарахована в межах строку позовної давності. Крім того, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. У своїй постанові Касаційний цивільний суд\~\~у складі Верховного Суду\~від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, зазначив, зокрема: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 21 вересня 2021 року у господарській справі №910/10374/17. Таким чином, вчиняючи 04 вересня 2019 року виконавчий напис №3968, приватний нотаріус Гамзатова А.А. порушила порядок вчинення виконавчого напису. За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 908 грн. Звертаючись до суду, позивач згідно вимог\~ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив та до підготовчого засідання подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу\~в розмірі 20000 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Розмір таких витрат має бути співмірним з складністю справи, складністю та обсягом наданих послуг, затраченим адвокатом часом на надання таких послуг, а також ціною позову. Згідно договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 вересня 2021 року, адвокат Янцеловський М.Ф. та Сидорчук С.П. уклали договір щодо представництва і захисту прав та законних інтересів клієнта у цивільній справі. Згідно розрахунку витрат на правову допомогу адвокатом Янцеловським М.Ф. позивачу [PERSON] у цивільній справі №688/3030/21 від 10 листопада 2021 року на виконання умов договору затрачено 10 год, сторони узгодили, що вартість 1 год. надання послуг адвокатом становить 2000 грн. Позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера №15/09/21. Процесуальним законодавством передбачено можливість суду зменшити суму компенсації витрат на правову допомогу. Щодо такої можливості неодноразово висловлювався Верховний Cуд, вказуючи на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми таких судових витрат з власної ініціативи. З огляду на те, що відповідач не обґрунтував необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників. Разом з тим, з розрахунку витрат на правову допомогу слідує, що до суми витрат на правову допомогу включено вартість підготовки до судових засідань та судових дебатів (1 год), а також участі в судових засіданнях протягом 2 год. Справа розглянута без участі сторін, представник позивача не приймав участі у підготовчому засіданні та у судовому засіданні, подавши відповідні заяви про розгляд справи без участі представника, а тому сума витрат на участь у судових засідань не підлягає стягненню із сторони відповідача. З урахуванням викладеного, із відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 14\~000 грн.

Outcome: approved