Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Старший державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 року у справі № 183/6586/13-ц. Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 року у справі № 183/6586/13-ц, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2013 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито 03.06.2015 року. Заборгованість по сплаті аліментів складає 16000 грн. станом на 01.12.2017 року. З метою виявлення джерел отримання доходів та майна боржника, державним виконавцем були зроблені запити для перевірки майнового стану [PERSON] Так, за результатами цього в 2015 році було встановлено відсутність доходів та будь-якого майна боржника. В 2017 році державний виконавець повторно зробив запити та також встановив відсутність доходів та майна боржника. 18.10.2017 року був здійснений виїзд за адресою проживання боржника, але провести виконавчі дії не вдалось через відсутність боржника та членів її родини вдома. Вимогою державного виконавця від 04.12.2017 року № 6247/03, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням, боржника було зобовязано зявитись до відділу ДВС на 10 год. 00 хв. 08.12.2017 року для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, проте таку вимогу [PERSON] не виконала. Таким чином, державний виконавець вказує, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, заходи щодо працевлаштування не вживає, і тому просить суд постановити ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду з України. В судове засідання державний виконавець не зявився, надав суду заяву про розгляд подання без його участі, вказав, що вимоги подання підтримує. Дослідивши доводи подання та надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, то йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов'язань. На підставі пункту 19 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України. Як розяснено Верховним Судом України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Натомість, надані державним виконавцем документи не свідчать саме про ухилення боржника від виконання своїх обовязків, а навпаки вказують на встановлення в порядку виконавчого провадження відсутності у боржника будь-яких коштів та майна для виконання судового рішення. Посилання державного виконавця на невиконання боржником вимоги про зявлення до виконавчої служби для надання пояснень не заслуговують на увагу, оскільки така вимога відповідно до наданих документів, була направлена поштою 05.12.2017 року з викликом на 08.12.2017 року і суду не надано будь-яких доказів її отримання боржником. На переконання суду сам лише факт наявності невиконаних зобовязань боржником, без доведення в установленому порядку свідомого ухилення боржника від виконання таких обовязків, не може бути підставою для прийняття рішення про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України. Оскільки факт ухилення боржника від виконання судових рішень наданими документами не підтверджений, в задоволенні подання слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed