Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 10.01.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9046,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, згідно якого позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 27.04.2017 року утворилась заборгованість на загальну суму 18660,76 грн., з яких: 3925,31 грн. - заборгованість за кредитом, 1462,47 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 4710,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 8562,68 грн. - штраф. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обємі, не заперечує проти винесення заочного рішення та розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, при розгляді спірних правовідносин застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені та штрафу. Суд вважає за можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 10.01.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9046,78 грн. на строк 12 місяців, з 10.01.2013 р. по 31.01.2014 р., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку кредиту. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, згідно якого позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом в сумі 795,92 грн. (а.с.5). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідачки в Генеральній угоді (а.с.5 зворот). За Генеральною угодою №б/н від 10.01.2013 року відповідачці було видано кредитну картку №5211537320474328, відкриту 10 січня 2013 року, зі строком дії до квітня 2016 року (а.с.66). Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 2.1.1.2.11/, які є складовою Генеральної угоди, карта діє до останнього дня місяця указаного на лицевій стороні карти, включно (а.с.24). У даному випадку кінцевий строк дії картки- квітень 2016 року. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З п.2.5. Генеральної угоди вбачається, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди відповідно до Генеральної угоди і Умов та правил. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що відповідачкою останній платіж за кредитним зобов'язанням здійснено 19.12.2013 р. на суму 10 грн (а.с.4). Станом на 27.04.2017 року, заборгованість [PERSON] по тілу кредиту складає - 3925,31 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами складає 1462,47 грн. (а.с.4). Із позовними вимогами до суду позивач звернувся 24.05.2017 р., що підтверджується поштовим конвертом (а.с.39). За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Таким чином, оскільки відповідачка свої зобов'язання за Генеральною угодою №б/н від 10.01.2013 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала, то є підстави для задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки: тіла кредиту та процентів за користування кредитом на загальну суму 5387,78 грн. (3925,31 +1462,47 =5387,78), які заявлені в межах строку позовної давності. Відповідно до п.2.8. Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі, який вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення (а.с.8). Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню 30 %, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. /одноразово/ (а.с.28 зворот). Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш як на 31 день по зобовязанням, строк яких ще не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує штраф в розмірі 8562,68 грн (а.с.5). У звязку з порушенням [PERSON] своїх обовязків зі сплати кредиту відповідно до умов Генеральної угоди позивачем було нараховано відповідачці пеню за період з 01.10.2014 р. по 27.04.2017 р. в розмірі 4710,30 грн. та штраф 8562,68 грн. /а.с.4/. Як вбачається із розрахунку, наданому позивачем, прострочення за всіма платежами мали місце із 01.10.2014р., через 31 днів від цієї дати, а саме 01.11.2014р., у Банку виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Однак позов щодо стягнення цих сум подано 24.05.2017 р. Статтею 258 частина 2 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у містах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1, 2ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачем заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки (пені, штрафів) до 50 років (п. 1.1.7.31 Умов) відповідачем не погоджена (а.с.6, 20). Таким чином, вимога Банку про стягнення штрафу із викладених у позові підстав заявлена 24.05.2017 р. поза межами спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає, а вимога позивача щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню за період з 24.05.2016 р. по 27.04.2017 р. на суму 1727,11 грн., оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення спеціального строку позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення №PROM8B0В9J від 18.05.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 7114,89 грн. /5387,78 + 1727,11= 7114,89/, що складає 38 % від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь Банку складає 608 грн. /1600 грн. х 38 % : 100 % = 608/.

Outcome: partial