Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 26 квітня 2021 року та 04 серпня 2021 року надано змінену позовну заяву, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просить стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частин з усіх доходів відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач [PERSON] вказує, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2017 року. Від даних відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. На початку квітня 2021 року вони припинили спільне проживання та розійшлись. В даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. З огляду на викладене позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду з вказаною позовною заявою. Заяви, клопотання учасників справи. Постановою КМ України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 р. № 1236 (зі змінами), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно повернутих за закінченням терміну зберігання поштових повідомлень, а.с. 21-22, 27-28, 33-34, 49-50, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавав. Оскільки позивачем подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надійшло, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 07.06.2021, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.06.2021 справу знято з розгляду до 10-00 год. 09.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті. Ухвалою суду від 09.07.2021 відкладено розгляд справи на 09-15 год. 30.07.2021, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. 30.07.2021 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 26.08.2021, та запропоновано позивачу [PERSON] надати суду докази на підтвердження позовних вимог. Ухвалою суду від 26.08.2021 відкладено розгляд справи на 10-15 год. 07.10.2021, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. На підставі\~ ст.ст.\~280,\~281\~ЦПК України,\~07.10.2021 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2020, виданого Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 974, [INFO] народився [PERSON] , у відомостях про батьків зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 4). Згідно довідок №10100 від 04.09.2019 та №3196 від 06.05.2021, виданих відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 11). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи аналіз викладених норм права та обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд вважає можливим позов задовольнити, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно з дня подачі позову до суду, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною вісімнадцяти років, починаючи від дня пред`явлення позову відповідно до ст. 191 СК України, а саме з 26.04.2021. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач, відповідно п. 1 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від його сплати при зверненні до суду, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 908,00 грн. на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі\~ст.ст. 141, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу\~України та\~

Outcome: approved