Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 15.09.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить відібрати малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , без позбавлення батьківських прав у [PERSON] . [INFO] , та передати органу опіки і піклування Звенигородської райдержадміністрації для подальшого влаштування дітей в сімейні форми виховання. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно яких є матір`ю - одиначкою. З 2015 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку районного центру соціальних служб як проблемна. До служби у справах дітей та районного центру соціальних служб неодноразово надходили скарги від сусідів про неналежний догляд за дітьми [PERSON] . Відповідач не створила належних умов для проживання дітей. Разом з матір`ю вживала алкоголь та вчиняла сварки в присутності дітей. З метою виправлення ситуації [PERSON] рекомендовано проживати окремо від матері в прабаби [PERSON] , в м. Ватутіне, яка зобов`язалася допомагати та доглядати за дітьми. З часу запровадження карантинних заходів в 2020 році [PERSON] забрала дітей від прабаби з якою, згідно повідомлення зі служби 102 від 09.03.2020 в стані алкогольного сп`яніння вчиняла сварки та бійки, по місцю свого проживання [ADDRESS] . Протягом 6 місяців проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] до відділу поліції неодноразово зверталися сусіди про сварки та бійки в сім`ї, свідками яких були діти. Відносно [PERSON] складено протоколи за статтею 184 ч.1 КУпАП від 13.04.2020. від 15.06.2020. та від 26.07.2020, винесені попередження за ст. 178 ч.1 КУпАП розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, за ст.175 ч.1КУпАП куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, накладено штраф за ст. 183КУпАП завідомо неправдивий виклик поліції, та за ст. 176 КУпАП виготовлення та зберігання самогону та апаратів для його вироблення. Згідно повідомлення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Поштаренко Г.О. від 27.07.2020 перебувала по місцю свого проживання в стані алкогольного сп`яніння. Діти були брудні та голодні, в будинку антисанітарія, присутні сторонні особи в стані алкогольного сп`яніння, які вели себе агресивно та неадекватно. Працівниками поліції діти вилучені з сім`ї та влаштовані в дитяче відділення Звенигородської центральної районної лікарні. Наказами по службі у справах дітей від 06.08.2020 № 29. № 30 діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах по причині злісного ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків. Кошти соціальної допомоги (допомога на 2 дітей одиноким матерям) [PERSON] використовує нераціонально та не за призначенням. Діти тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] . Діти пройшли медичний огляд та влаштовані до дитячої установи № 7 «Сонечко» Ватутінської міської ради. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.09.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник органу опіки та піклування Звенигородської РДА Павлова Ю.О. та представник служби у справах дітей Звенигородської РДА Жмурко О.С. в судове засідання не з`явилися. Подали заяву про проведення судового засідання без їх участі. Відповідач [PERSON] була належно повідомлена про розгляд справи за адресою реєстрації, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Запис про батька вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ (а.с.10-11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Запис про батька вчинена відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ (а.с.15-16). Наказом №29,30 від 06.08.2020 року Звенигородської РДА Черкаської області взято [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] на облік, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.8,13). Згідно акту обстеження служби у справах дітей від 15.09.2017 року. [PERSON] не створила належних умов для проживання дітей. Разом з матір`ю вживала алкоголь та вчиняла сварки в присутності дітей (а.с.18) З витягу з інтегрованої інформаційно-пошукової системи «АРМОР» вбачається, що на на [PERSON] складено протоколи за статтею 184 ч.1 КУпАП від 13.04.2020, 15.06.2020 та від 26.07.2020, винесені попередження за ст. 178 ч.1 КУпАП розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, за ст.175 ч.1 куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, накладено штраф за ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик поліції, та за ст. 176 КУпАП виготовлення та зберігання самогону та апаратів для його вироблення. (а.с.23) Згідно повідомлення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 27.07.2020 № 4438/55/01-2020 [PERSON] перебувала по місцю свого проживання в стані алкогольного сп`яніння. Діти були брудні та голодні, в будинку антисанітарія, присутні сторонні особи в стані алкогольного сп`яніння, які вели себе агресивно та неадекватно. Працівниками поліції діти вилучені з сім`ї та влаштовані в дитяче відділення Звенигородської центральної районної лікарні. (а.с.20) Відповідно до листа районного центру соціальних служб від 09.09.2020 № 01-19/110 [PERSON] рекомендації по усуненні причин складних життєвих обставин виконала частково.(а.с.24) Розпорядженням районної державної адміністрації від 18.08.2020 №188 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.25) Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав вбачається, що Кошти соціальної допомоги (допомога на 2 дітей одиноким матерям) [PERSON] використовує нераціонально та не за призначенням. Згідно довідки управління соціального захисту населення від 28.07.2020 [PERSON] отримала 21508.00 грн. З 01.02.2020 по 31.07.2020, пояснення на що потрачені кошти, відсутні. [PERSON] протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. (а.с.26). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Як з`ясовано судом, тривалий час мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про здоров`я, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечує дітей продуктами харчування, не має виховного впливу на дітей, не є для них авторитетом, зловживає алкогольними напоями. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про дітей і неможливістю матері самостійно визначити їх долю. Також є по суті превентивною мірою відносно до матері, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дітей та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В даному випадку, судом встановлено, що малолітні діти опинились у складних життєвих обставинах, а саме те, що їх мати [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно них, не дбає про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. З урахуванням викладених обставин, суд прийшов до висновку про необхідність відібрання у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що наразі, буде відповідати їх інтересам. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80грн. на користь держави.

Outcome: approved