Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі ПАТ «СК АХА Страхування»), третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь позивача 10969 гривень 59 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судом вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача [PERSON] зазначав, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована полісом № АВ/2986142 від 10 лютого 2012 року ПАТ «СК «АХА Страхування», заподіяна відповідачем матеріальна шкода частково була відшкодована [PERSON] зазначеною страховою компанією, межі ліміту страхової відповідальності перевищені не були, а тому страхова компанія в межах такого ліміту повинна відшкодувати [PERSON] і решту спричиненої матеріальної шкоди. Також вказує, що визначаючи в грошовому еквіваленті розмір моральної шкоди, що спричинена [PERSON] дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 10000 гривень, та стягуючи її з [PERSON] на користь позивачки, суд першої інстанції не зазначив, з чого саме він виходив при визначені саме такого розміру та не вказав, чим саме підтверджується наявність моральних страждань позивачки. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. В судове засідання представник ПАТ «СК «АХА Страхування» не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2012 року о 07:30 годині в м. Макіївка по вул. Рєпіна, біля перехрестя з вул. Слободенюка, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], не врахувавши дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Також, судом першої інстанції встановлено, що постановою Гірницького районного суду Донецької області від 05 березня 2013 року, яку було залишено в силі постановою судді Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2013 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 26 грудня 2012 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 13, 14-17). Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що відповідно висновку №01/01 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Мерседес 230», державний номер [NUMBER], проведеного 04 січня 2013 року експертом - автотоварознавцем, вартість поновлювальних робіт з врахуванням фізичного зносу по ремонту транспортного засобу становить 77 948,09 гривень; вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Мерседес 230», державний номер [NUMBER] [PERSON], на момент огляду автомобіля складає 23086,98 гривень. А згідно з висновком № 125/02 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Мерседес 230», державний номер [NUMBER], від 28 лютого 2013 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику зазначеного автомобіля [PERSON], на момент огляду автомобіля складає 37472,41 гривень. Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що сума фактичних витрат, які понесла позивач складає 28 442 гривень, з яких 14950 гривень сплачені за ремонтні роботи; 12 450 гривень витрати на запчастини; 442 гривні витрати на перевезення запчастин; 600 гривень вартість проведення експертного дослідження. Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «СК «АХА Страхування»» було сплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 16472,42 гривень (а.с. 106). Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції керувався ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхуваня цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановами Пленуму Верховного Суду України та виходив з того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 грудня 2012 року, майну [PERSON] з вини [PERSON], була завдана матеріальна шкода, яка підлягає стягненню саме з [PERSON] та складається з різниці між фактичним розміром понесених збитків та отриманим від страхової компанії відшкодуванням і становить 10969, 59 гривень. Також суд першої інстанції виходив з того, що винними діями [PERSON] позивачці спричинена і моральна шкода, яка в грошовому еквіваленті встановлена судом першої інстанції в розмірі 10000 гривень. Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно визначив норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, проте, дійшов помилкового висновку про стягнення суми матеріального відшкодування саме з [PERSON], за наступних підстав. Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тому обґрунтованими є доводи апеляційної скарги відповідача [PERSON] про те, що в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик. Згідно частини 1 статті 1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 4 полісу №АВ/2986142 (а.с. 70) ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду на одного потерпілого складає 50000 гривень. Вказані умови кореспондуються з приписами пункту 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статей 999, 1194 Цивільного кодексу України, статей 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок відшкодування майнової шкоди заподіяної позивачу в межах лімітів лежить на ПАТ «СК «АХА Страхування», якщо різниця є більшою, то різниця між розміром фактично заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням - сплачується відповідачем [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, яка полягає у фактичних витратах позивачки не перевищує ліміту страхового відшкодування, встановленої полісом №АВ/2986142, тому така шкода підлягає стягненню саме зі страхової компанії, з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування. Крім цього, висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті в розмірі 10000 гривень не відповідають характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, погіршення здібностей останньої або позбавлення її можливості їх реалізації, за наступних підстав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В ч.ч. 1-4 ст. 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що душевні страждання позивачки пов'язані з пошкодженням її майна, а тому, визначення судом першої інстанції розміру моральних страждань [PERSON] в грошовому еквіваленті в розмірі 10000 гривень не є співмірним із глибиною таких душевних страждань останньої, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні з визначенням моральної шкоди в грошовому еквіваленті в розмірі 2000 гривень. Крім цього, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, з ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: partial