Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду 14 серпня 2015 року з позовом, вказавши, що 05 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3656/151552/82, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 15000 доларів США на споживчі цілі на 120 місяців зі строком повернення кредиту до 05.08.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00% річних. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між позичальником та банком було укладено додаткову угоду № 1 від 08.04.2009 р., відповідно до умов якої позичальнику тимчасово, на період з 08.04.2009 р. по 08.04.2010 р., встановлено кредитні канікули, тобто зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру, встановленого в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором,в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції. Додатковою угодою № 2 від 04.06.2010 р. було збільшено строк дії кредитного договору на 89 місяців (дата остаточного погашення кредиту 05.01.2026 р.) та тимчасово на період з 05 липня 2010р. до 04 липня 2011 р. зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором, в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції. Додатковою угодою № 3 від 19.01.2012 р. було тимчасово на період з 05 лютого 2012 року по 04 лютого 2013 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором, в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції. Додатковою угодою № 014/3656/151552/82/81-1-0-00/9413 від 11.11.2014 р. позичальнику було змінено відсоткову ставку за кредитом з 12.11.2014 р. на 14% у зв'язку з тим, що позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу грошові кошти, однак [PERSON] умови договору належним чином не виконує, починаючи з січня 2015 року не було жодного місяця, в якому б позичальник не прострочив обов'язкового щомісячного платежу. В зв'язку з цим йому 22.04.2015 р. було направлено вимогу про дострокове погашення кредиту. Станом на 08.07.2015 р. заборгованість позичальника за кредитним договором складає 19174,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 416 092,89 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 16170,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 350899,30 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 377,93 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 8201,23 грн.; - заборгованість за відсотками - 1349,69 доларів США, що в еквіваленті становить 29288,79 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 1331,08 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 28884,94 грн.; - пеня в сумі 1654,57 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 35904,80 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 19174,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 416092,89 грн. та сплачений банком судовий збір в сумі 3654,00 грн. (а.с. 1-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що банком не надано суду на його вимогу оригіналів первинних бухгалтерських документів, а виписка, яка міститься в матеріалах справи, не може бути належним доказом по справі, оскільки не містить необхідних визначених законодавством реквізитів. Крім того, позивачем порушено порядок стягнення заборгованості, оскільки пунктом 9 кредитного договору визначено, що позивач може вимагати дострокового повернення кредиту в разі порушення позичальником строків сплати, про що банк зобов'язаний повідомити позичальника, а пунктом 17.5. договору визначено порядок такого повідомлення. До матеріалів справи долучено копію вимоги банку про сплату простроченої заборгованості, однак відсутні докази направлення такої вимоги з повідомленням та отримання вимоги відповідачем. Тому вважає звернення банку до суду передчасним, оскільки не дотримано процедури дострокового стягнення заборгованості, а отже порушення вказаного порядку може бути підставою для відмови у позові, що не позбавляє права банку повторно звернутися до суду. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3656/151552/82 (а.с. 11-23 - копія договору з додатками). Відповідно до пункту 1.1. статті 1 договору ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як кредитор, надав [PERSON], як позичальнику, кредит відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» на наступних умовах: сума кредиту - 15000,00 доларів США; цільове призначення - споживчі цілі; строк кредиту - 120 місяців; дата остаточного погашення - 05 серпня 2018 р., виконання зобов'язань позичальника за договором забезпечується іпотекою об'єкта нерухомості - домоволодіння загальною площею 39,5 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Донецька, буд. 94, яке на момент укладення договору належить позичальнику. Згідно пункту 1.2. статті 1 договору, розмір процентної ставки становить 14% річних. Пунктом 1.3. статті 1 сторони погодили сплату позичальником щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 232,90 доларів США до 05 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. Згідно пункту 2.1. статті 2 договору позичальник зобов'язувався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та кредитора, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Так, відповідно до пункту 3.1. статті 3 договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному в п. 1.2.1 договору. Додатково позичальник сплачує на користь кредитора комісії, передбачені цим договором. Згідно пункту 9.1. статті 9 договору, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до умов цього договору. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошову зобов'язання мало бути виконане і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно (пункт 16.3 статті 16 договору). З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між позичальником та банком було укладено додаткову угоду № 1 від 08.04.2009 р., відповідно до умов якої позичальнику тимчасово, на період з 08.04.2009 р. по 08.04.2010 р. встановлено кредитні канікули, тобто зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру, встановленого в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором,в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції (а.с. 27-32). Додатковою угодою № 014/3656/151552/82/2 від 04.06.2010 р. було збільшено строк дії кредитного договору на 89 місяців (дата остаточного погашення кредиту 05.01.2026 р.) та тимчасово на період з 05 липня 2010р. до 04 липня 2011 р. зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором, в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції (а.с. 33-42). Додатковою угодою № 014/3656/151552/82/3 від 19.01.2012 р. було тимчасово на період з 05 лютого 2012 року по 04 лютого 2013 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором, в зв'язку з чим графік повернення кредиту викладено в новій редакції (а.с. 43-50). Додатковою угодою № 014/3656/151552/82/81-1-0-00/9413 від 11.11.2014 р. позичальнику було змінено відсоткову ставку за кредитом з 12.11.2014 р. на 14% у зв'язку з тим, що позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування (а.с. 51). Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку та меморіальним валютним ордером № 0OPN37393 від 05.08.2008 р. (а.с. 24,25 - копії виписки, ордеру). Однак [PERSON] умови договору належним чином не виконує, допустивши заборгованість по кредиту, в зв'язку з чим йому 20.04.2015 р. за вих. № 114-0-0-00/15-28794 р. було направлено вимогу про дострокове погашення кредиту (а.с. 52 - копія вимоги). Станом на 08.07.2015 р. заборгованість позичальника за кредитним договором № 014/3656/151552/82 складає 19174,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 416 092,89 гривень (а.с. 7-10 - розрахунок), а саме: - заборгованість за кредитом - 16170,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 350899,30 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 377,93 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 8201,23 грн.; - заборгованість за відсотками - 1349,69 доларів США, що в еквіваленті становить 29288,79 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 1331,08 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 28884,94 грн.; - пеня в сумі 1654,57 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 35904,80 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57?60 ЦПК України. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Представник відповідача заперечення на вимоги ґрунтує на відсутності первинної бухгалтерської документації зазначаючи, що виписка з рахунку не є належним доказом. Разом з тим ним не надано в якості доказу квитанції та чеків, які б свідчили про належне виконання відповідачем боргових зобов'язань чи заперечення щодо суми заборгованості з наданням свого розрахунку та підтверджуючих письмових доказів. Крім того, позивачем надано копію акту № 20 від 15 січня 2014 року про вилучення для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду, щодо знищення касових документів за період 2008 року у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання (а.с.143-146). Томусуд не знаходить підстав вважати, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є невірним або не відповідає вимог договору чи закону. Також доводи представника відповідача про недотримання порядку надіслання відповідачу як позичальнику вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором не звільняє відповідача від необхідності повернення боргу за кредитним договором. Тим більше, що вказана справа перебуває в провадженні суду з 14 серпня 2015 року, про що відомо відповідачу, а отже у нього був достатній термін для погашення заборгованості (або його частини) перед банком. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як позичальник згідно положень кредитного договору взяв на себе зобов'язання щодо повного та своєчасного виконання по сплаті суми кредиту та відсотків, однак умови договору не виконав, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. (а.с. 6) - максимальна ставка, встановлена частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 № 3674-VI на дату подання позову до суду.

Outcome: approved