Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] а звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третьої особи: органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона із [PERSON] із 27 серпня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі та в них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 11 березня 2019 року шлюб із відповідачем розірвано та із часу розлучення відповідач із дітьми не спілкується, участі у їхньому вихованні не приймає, аліменти не сплачує. Вказуючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому вона просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно їхніх дітей. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що він не може приходити до дітей, бо відразу виникають конфлікти із колишньою дружиною, а він не хоче, щоб діти чули їхні сварки. По телефону домовитися із нею про зустріч із дітьми , він теж не може, бо вона заблокувала його номер телефону. Представник третьої особи органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області Пащенко С.В. пояснив, що на засіданні комісії розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і було вирішено , що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Гнатюка В.О. від 30 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.23). Ухвалою від 06 січня 2021 року, у зв`язку із звільненням судді Гнатюка В.О. цивільну справу прийнято до провадження судді Дармакуки Т.П. та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.57). Ухвалою від 23 лютого 2021 року по справі закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.97) Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із довідки Любашівської селищної ради від 23 січня 2020 року діти проживають із матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні (а.с.17). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22 лютого 2021 р. вбачається, що станом на 31 липня 2020 року заборгованість [PERSON] на утримання сина [PERSON] складає 15 655 грн. 47 коп. та на утримання трьох старших дітей складає 67089 грн. 05 коп. (а.с.91-92). Разом із тим, в судовому засіданні відповідач надав квитанцію , що підтверджує сплату аліментів в розмірі 975 грн.(а.с.129). 02 липня 2020 року до Любашівського районного суду надійшов висновок органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації від 26.06.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.31-32). Також відповідно до розпорядження Любашівської РДА від 04 січня 2021 року визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з малолітніми дітьми, а саме надано дозвіл батькові на побачення та спілкування з дітьми у вихідні дні двічі на місяць у світлий час доби, за попередньою домовленістю із матір`ю (а.с.130) . Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що сама по собі заборгованість відповідача по сплаті аліментів не є обставиною, з якою закон - норми статті 164 СК України пов`язують позбавлення відповідача батьківських прав. Факт регулярного з`явлення відповідача в судові засідання, категоричне заперечення позовних вимог, може свідчити про його інтерес до дітей. Вказані дії відповідача свідчать про бажання останнього брати участь у вихованні дітей та прикласти свої зусилля і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. Суд також вважає необгрунтованими посилання позивача як на підставу до задоволення позову, що із часу розірвання шлюбу, відповідач дітьми не цікавиться, оскільки судом встановлено, що між колишнім подружжям, існують конфліктні відносини, а тому сама по собі відсутність спілкування між батьком та дітьми, за таких обставин, не є підставою для вжиття крайнього заходу сімейно-правової відповідальності - позбавлення батьківських прав. При цьому , суд приймає до уваги, що відповідно до розпорядження Любашівської РДА від 04 січня 2021 року визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з малолітніми дітьми, а саме надано дозвіл батькові на побачення та спілкування з дітьми у вихідні дні двічі на місяць у світлий час доби, за попередньою домовленістю із матір`ю. Відповідно до висновку від 26.06.2020 року орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх чотирьох дітей. (а.с.33). Верховний Суд в своїй постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17, зазначив, що висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок є передчасним, недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить на даний час інтересам дітей, батька і засадам справедливості. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, він буде позбавлений батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанціями позивач сплатила 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с. 1). Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, тому вказані витрати покладаються на позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: dismissed