Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28.03.2016 року в задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Креді [PERSON]» про визнання недійсним кредитного договору №04/08, укладеного 26.09.2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» як кредитором та [PERSON] як позичальником, про отримання кредиту в розмірі 46\~000 доларів США, відмовлено в звязку з безпідставністю позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.05.2016 року вищевказане рішення залишено без змін, в зв'язку з чим воно того дня набрало законної сили. Однак, вказаним рішенням від 28.03.2016 року не вирішено питання про розподіл судових витрат. Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду вищевказаного питання, про причини своєї неявки суду не повідомили. Однак, відповідно до положень ч.3 ст.220 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. В звязку з неявкою в судове засідання вказаних осіб фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Вказаний позов предявлявся позивачем як споживачем і тому вона, посилаючись на ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», вважала себе такою, що звільнена від сплати судового збору та не сплатила останній ні при подачі даного позову (23.11.2015 року), ні до закінчення розгляду справи. Відповідно до правил п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до правил ч.2 вказаної статті цього Закону станом на 23.11.2015 року ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551, 20 грн. Вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що кредит за оспорюваним кредитним договором не був споживчим, а надавався позичальнику [PERSON] на розвиток бізнесу під заставу комерційної нерухомості. Отже, на неї не поширюються пільги щодо сплати судового збору, передбачені ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів». Тому з позивача слід стягнути судовий збір у вищезазначеній ставці. На підставі наведеного та,

Outcome: approved