Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року, ухваленим за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 517, про стягнення з громадянина України [PERSON], який народився 03.10.1956 року, місце народження: місто Київ, місце роботи: УДСО, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], [NUMBER] виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 05.07.2002 року, який є боржником за Кредитним договором № GP-4231543 від 22.02.2013 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНТ КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, п/р 29094809996259, МФО 334851, заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22.02.2013 року, яка складає 43 532,07 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22 312,85 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 18 888,28 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 2 330,94 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 гривень; строкова заборгованість за комісією 0 гривень, строкова заборгованість за процентами - 0 гривень. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 29.01.2019 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано заяву, відповідно до якої заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» повернути [PERSON] стягнені за виконавчим написом № 517 від 15.02.2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. грошові кошти у розмірі 10 124,96 грн., оскільки з приводу даної вимоги, заявленої позивачем у позовній заяві, сторони подавали докази, однак в цій частині не ухвалено рішення суду. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. про самовідвід від 07 лютого 2019 року, за протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 лютого 2019 року заяву передано у провадження судді Галагана В.І. З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] від 29 січня 2019 року щодо ухвалення додаткового рішення підлягає розгляду в тому самому порядку, що й ухвалено судове рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України) Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як убачається з матеріалів позивач [PERSON], звертаючись із позовом до суду, просив суд: визнати виконавчий напис за № 517 від 15 лютого 2018 року Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара\~Н.С. щодо пропозиції звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року у загальній сумі 43 532,07 гривень за період з 25 січня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» повернути [PERSON] стягнене за виконавчим написом № 517 від 15 лютого 2018 року Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара\~Н.С.; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на його користь судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. (а.с. 7) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 517, про стягнення з громадянина України [PERSON], який народився 03.10.1956 року, місце народження: місто Київ, місце роботи: УДСО, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], [NUMBER] виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 05.07.2002 року, який є боржником за Кредитним договором № GP-4231543 від 22.02.2013 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНТ КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, п/р 29094809996259, МФО 334851, заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22.02.2013 року, яка складає 43 532,07 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22 312,85 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 18 888,28 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 2 330,94 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 гривень; строкова заборгованість за комісією 0 гривень, строкова заборгованість за процентами - 0 гривень. (а.с. 208-211) Відповідно до ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв'язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За даними Довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.10.2018 року № 2344 та Довідки про доходи Управління поліції охорони в м. Києві від 25.10.2018 року [PERSON] за виконавчим провадженням ВП № 56164351 від 26.04.2018 року, відкритим на підставі виконавчого напису нотаріуса № 517, сплачено 10 124,96 грн. (а.с. 192, 193) Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що були досліджені судом під час ухвалення рішення суду від 27.11.2018 року, на підтвердження заявлених вимог в частині зобов'язання відповідача повернути позивачу стягнуту за виконавчим написом нотаріуса № 517 від 15.02.2018 року суму коштів у розмірі 10 124,96 грн., суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в цій частині позову, з огляду на те, що рішенням суду від 27.11.2018 року, що набрало законної сили, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 517 від 15.02.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, відповідно, стягнення, проведені за таким виконавчим листом та підтверджені належними та допустимими доказами, є безпідставно отриманими стягувачем, та підлягають поверненню позивачу як боржнику за цим виконавчим написом, про що підлягає до ухвалення додаткове рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, - підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved