Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 12 частини всіх видів заробітків (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 11.07.2014р. Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року набрало законної сили, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про отримання копії рішення від представника позивача та від відповідача. Як вбачається з матеріалів справи - 25 листопада 2014 року, представником позивача отримано виконавчий лист. Разом з тим, в грудні 2014р. представником позивача - [PERSON] подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі, яку після реєстрації в порядку ст. 11-1 ЦПК України, 05 грудня 2014 року передано до провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Маліновської В.М. Як вбачається зі змісту її подано у зв'язку з тим, що судом при ухваленні рішення у даній цивільній справі не допущено його негайне виконання, що передбачено процесуальним законодавством України у даній категорії справи, (про стягнення аліментів), у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві - 27 листопада 2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 25 листопада 2014 року №761/21116/14-ц, на підставі п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з не зазначенням строку стягнення аліментів за який присуджено платежі. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому в силу ст.220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказане питання у їх відсутність. Цією ж статтею визначено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення. За змістом ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже суд вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті. При цьому, як встановлено у судовому засіданні (03.11.2014р.), позивач в липні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У заявлених вимогах позивач просила: - стягнути з [PERSON], 1955 р.н., аліменти на свою користь аліменти у розмірі ? частки з отриманої відповідачем заробітної плати та ? частки отриманої ним пенсії щомісяця до смерті позивача. Рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 12 частини всіх видів заробітків (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 11.07.2014р. Однак судом відповідно до вимог ст.367 ЦПК України при ухвалення рішення у справі не вирішено питання про допуск його негайного виконання. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 206 Сімейного кодексу України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (ст. 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. В рішенні суду від 03.11.2014р. не визначено до якого часу підлягають стягненню аліменти. Таким чином, судом встановлено, що при ухвалення судового рішення у цивільній справі №761/21116/14-ц, провадження № 2/761/6190/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, не допущене негайне виконання, що передбачено процесуальним законодавством України у даній категорії справи, (про стягнення аліментів), а також не визначено певного строку стягнення аліментів на який присуджено платежі. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 191, 202-206 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved