Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про звільнення майна з під арешту. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 29.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитно заставний договір №MKT7AU04520014, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 15997дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором між тими самими сторонами 29.06.2006 року було укладено договір застави рухомого майна відповідно до якого [PERSON] передав в заставу позивачу легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель: Lacetti NF 483, рік випуску:2005, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: KLINF483Е6К238433, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON].05.2010 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП №18994836 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі й на вищевказаний автомобіль. 19.07.2010 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в рамках ВП №19110577 на підставі постанови про арешт було винесено постанову про розшук на вищевказаний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] 17.05.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в рамках ВП №37884772 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника в тому числі й на вищевказаний авто моль. [PERSON] обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Оскільки право застави на майно у позивача виникло раніше, ніж виконавцем накладено арешт та постанову про розшук, враховуючи пріоритетність обтяження, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким звільнити з під арештів, накладених державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та скасувати постанови про розшук майна, належного [PERSON], а саме легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель: Lacetti NF 483, рік випуску:2005, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: KLINF483Е6К238433, реєстраційний номер [NUMBER], а також стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. А тому суд, розглядає справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та представник відповідача МВ ДВС Ужгородського МУЮ в судове засідання не зявилися повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та представників відповідачів згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] в судове засідання не зявилася. Однак, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Укрсоцбанк». Представник третьої особи ПАТ «[PERSON] Аваль» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд, розглядає таку за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. По справі встановлено, що 29.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитно заставний договір №MKT7AU04520014, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 15997дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором між тими самими сторонами 29.06.2006 року було укладено договір застави рухомого майна відповідно до якого [PERSON] передав в заставу позивачу легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель: Lacetti NF 483, рік випуску:2005, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: KLINF483Е6К238433, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Ст.19 ЗУ «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Дану вимогу закону було виконано. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Однак, всупереч норм цивільного законодавства, 11.05.2010 року державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ при примусовому виконанню постанови №3-26518/08, виданої 27.10.2008 року, виданої Ужгородським міськрайонним судом накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а 17.05.2013 року державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ при примусовому виконанню постанови №091104, виданої 04.07.2012 року, виданої ВДАІ Ужгородського МВ винесено постанову про накладення арешту на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Також, на підставі виконавчого листа №2-363/10, виданого 31.03.2010 року Мукачівським міськрайоним судом, в рамках ВП №19110577 державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ постановою від 19.07.2010 року оголошено в розшук майно [PERSON], а саме легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель: Lacetti NF 483, рік випуску:2005, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: KLINF483Е6К238433, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що виконавчі документи, за якими здійснюється стягнення по виконавчому провадженню, винесені 11.05.2010 року, 17.05.2010 року та 19.07.2013 року. Таким чином, дані зобовязання виникли після укладення між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитно заставного договору №MKT7AU04520014 від 29.06.2006 року та Договору застави рухомого майна від 29.06.2006 року. Під час проведення позивачем примусових заходів по поверненню проблемної заборгованості Банку стало відомо про те, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт та заборона на його відчуження у звязку з чим позивач не в змозі задовольнити свої вимоги шляхом реалізації заставного майна. Згідно зі ст. 58 Закону України «Про заставу», якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб, щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним. При цьому, у статті 14 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Разом з тим, відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За загальним правилом, визначеним у статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Інструкція про проведення виконавчих дій розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження», визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 Інструкції відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції його адміністратором згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 N 830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна». Інформацію щодо заборони відчуження нерухомого майна можна отримати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції його адміністратором згідно з наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 «Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», зареєстрованим в Мін'юсті України 10.06.99 за N 364/3657. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. В даному випадку, в порушення вищенаведеного, Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції приписи вказаної правової норми не врахував та не перевірив, чи були наявні обставини, при наявності яких закон допускає звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а також не повідомив заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно, не розяснив йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. В даному випадку МВ ДВС Ужгородського МУЮ не виконав вимоги вищевказаних правових норм, що призвело до накладення арешту на майно, яке перебуває у заставі, що в свою чергу порушує права позивача як заставодержателя на пріоритетне задоволення своїх вимог до боржника за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved