Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 09 жовтня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання, просить суд: розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] , посвідчений 23.05.2008 року Білгород-Дністрвоською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, за реєстровим номером 3727. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 23.05.2008 року вона разом зі своїм чоловіком уклали з [PERSON] договір довічного утримання /догляду/, який був посвідчений Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим № 3727. За умовами вказаного договору, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру під [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] /наразі [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] та [PERSON] , забезпечувати їх харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в їх безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення сторонами була визначена в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням інфляції та індексації на кожного. Позивач вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Проте ніякої допомоги на поховання [PERSON] не надавала. За її ствердженнями, вже на протязі декількох років, [PERSON] не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, не звертає уваги на потреби та стан здоров`я відчужувача, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовилась доглядати її. Сторонні люди допомагають у її утриманні /купуючи продукти харчування, медикаменти, підтримують чистоту в квартирі/. За свої особисті кошти позивач сплачує комунальні послуги. Усе це в сукупності вказує, що відповідач не виконує покладених на неї обов`язків правочином довічного утримання, що є підставою для розірвання такого. З урахуванням усього вищенаведеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року, прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, до розгляду. Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Призначено підготовче судове засідання. 24 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, суд ухвалою на місці, постановив перейти до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши вступне слово позивача та її представника, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що дійсно 23 травня 2008 року, між [PERSON] , [PERSON] /Відчужувачі/ та [PERSON] /Набувач/ було укладено договір довічного утримання /догляду/, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстрований в реєстрі за № 3727. /а.с. 6/ Згідно п.1 вищевказаного договору, [PERSON] та [PERSON] передали, а [PERSON] отримала у власність на умовах договору квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 63,38 кв.м. У п.2 Договору зазначено, що квартира належить відчужувачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконкому Сергіївської селищної ради, 14.05.2001 року. /а.с. 6-7/ Згідно п.5 Договору,\~ [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] та [PERSON] , забезпечуючи їх харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в їх безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення /харчування, медикаменти, одяг, догляд і необхідна допомога/ сторонами визначена в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням інфляції та індексації на кожного/п.6 Договору/. Умовами договору сторони також погодили, що Відчужувачі мають право вимагати своєчасного та повного надання матеріального забезпечення від Набувача, згідно п.5,6 цього Договору, а також вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків за цим договором. Договір може бути розірваний за погодженням сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . /а.с. 9/ У письмовій заяві [PERSON] від 30.09.2020 року, посвідченої секретарем виконкому Сергіївської селищної ради 02.10.2020 року, в реєстровим № 20, позивач вказувала на факті відсутності будь-якої допомоги з боку [PERSON] , яка не дотримується умов договору, не приїжджає, не допомагає, не сплачує комунальні послуги. Не купляє медикаментів, не доглядає за Відчужувачем. Більш того, за час хвороби [PERSON] , Набувач не допомагала ні в лікарні, ні вдома. Також на поховання не надала фінансової чи іншої допомоги. До матеріалів справи приєднані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , що також посвідчені секретарем Сергіївської селищної ради, та вказані свідки допитані в ході судового розгляду справи по суті, з пояснень яких вбачається на наданні саме з їх боку допомоги бабусі [PERSON] .. Щодо [PERSON] зазначено про відсутність утримання [PERSON] , не виконання зобов`язань за договором довічного утримання, підтвердили факт самоусунення від покладених на [PERSON] своїх обов`язків щодо повного матеріального забезпечення [PERSON] . Як вбачається з акту соціально-побутового обстеження, складеного секретарем селищної ради Лисицькою Г.К., депутатом селищної ради Лозинським А.В. 06.10.2020 року, встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі одна, на даний момент потребує догляду за станом здоров`я.\~ Онука [PERSON] мешкає в м. Білгород-Дністровський, зі слів сусідів не приїжджає до бабусі, не допомагає їй, не здійснює за нею догляд. В даний час за [PERSON] доглядає [PERSON] . Він кожного дня приходить до [PERSON] та приносить продукти харчування, ліки, та допомагає їй. Крім того, в якості підтвердження позовних вимог, позивачем приєднані копії квитанцій за комунальні послуги, що сплачуються особисто [PERSON] . Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. За положеннями ч. 2 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Згідно висновку ВС у справі №668/1510/15-ц, суд установивши, що відповідач, тривалий час перебуваючи за межами країни, належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором довічного утримання, а саме: щодо забезпечення харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, а тому суди вірно дійшли висновку про наявність правових підстав для розірвання договору довічного утримання (постанова ВС від 25.06.2018 року). Згідно ч.1ст.129-1Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Так, мотивами звернення до суду з відповідним позовом є\~ факт тривалого невиконання умов договору довічного утримання, в частині п.5,6 Договору, а саме не надання матеріального забезпечення від Набувача. Вказані обставини достовірно підтверджені вище зібраними доказами, наявними в матеріалах справи та показами свідків, заслуханими в судовому засіданні. У системному аналізі норм чинного законодавства та умов договору довічного утримання, підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд враховує, що один з відчужував помер / [PERSON] , чинність договору в частині такого відчужувача припинилась, проте стосовно другого відчужувача / [PERSON] / не зменшила обсяг обов`язків набувача майна, взятих за даним договором. Тривалий час умови зобов`язання за договором в частині надання харчування, побутових послуг та особистого догляду з боку відповідача не виконуються. При вирішення спору, суд виходить з того, що право власності є непорушним і право власника майна та відчужувача є порушеним. Відповідно до умов договору, право на його розірвання пов`язане не лише з невиконанням умов, а також з відсутністю добровільної згоди другої сторони на її розірвання. Враховуючи усе вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, є доведеними, обґрунтованими, та такими, що мають бути задоволені в судовому порядку.

Outcome: approved