Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Горлівського відділення Донецької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяла на підставі Довіреності від 26 грудня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д4778 з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON], було укладено кредитний договір № 200/2-234. Публічно акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 28 квітня 2010 року є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» згідно з п. 1.2 статті 1 нової редакції Статуту ПАТ « Укрсоцбанк», погодженого Національним банком України. Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дано визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 200/2-234 від 18 вересня 2008 року, Банк надає Позичальнику у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 72 640 (сімдесят дві тисячі шістсот сорок) грн. 00 кой. зі сплатою 21,00 (двадцять один ) процентів річних та порядком повернення Кредиту рівними частинами, в сумі 1 210,67 грн., до 5 числа, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем, в якому було надано Кредит, та, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 05 вересня 2013 року. Кредит надавався Відповідачу на купівлю автотранспортного засобу: марки ГАЗ, модель 330232-414 СПГ, згідно до умов Договору купівлі - продажу № 31 від 11.09.2008 року, укладеним між МПП фірма « Аполгей» та [PERSON] ( п. 1.2) Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини другої ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У частині другій ст. 1050 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного Договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідачем порушені умови Кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту, та сплаті відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного Договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного Договору у разі прострочення позичальником строків погашення Кредиту (його частин) та/або сплати процентів,комісій визначених п.п.1.1, 2.4. 2.5, 3.3.15 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період невиконання зобов'язання за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по Кредитному Договору станом на 24 квітня 2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 49 266 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість ) грн. 24 коп., з яких: - 49 266,24 грн. - сума заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 200/2-234 від 18 вересня 2008 року у розмірі 49 266 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість ) грн. 24 коп., з яких: - 49 266,24 грн. - сума заборгованості за кредитом. Також, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 492,66 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] яка діє на підставі Довіреності № 02-30/3794 від 17 грудня 2014 року (а.с.27) не зявився. Надала до суду Клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.33-34). [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що при вирішенні справ, за позовами, що виникають при укладанні, забезпеченні та припиненні кредитних договорів, а також при визнанні їх недійсними, повинен здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. При вирішенні таких спорів суди мають виходити з положень ст.ст. 41,42, 99 Конституції України , статті 1 Першого протоколу та Конвенції протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також враховувати, що кредитні правовідносини врегульовано, зокрема, главами 52,53,71 Цивільного кодексу України, Законами України: від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність»; від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року №1023-XI «про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 01 липня 2004 року № 1952- IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та іншими нормативно-правовими актами. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що 18 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Горлівського відділення Донецької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяла на підставі Довіреності від 26 грудня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д4778 з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON], було укладено кредитний договір № 200/2-234. Публічно акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 28 квітня 2010 року є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» згідно з п. 1.2 статті 1 нової редакції Статуту ПАТ « Укрсоцбанк», погодженого Національним банком України. Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дано визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 200/2-234 від 18 вересня 2008 року, Банк надає Позичальнику у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 72 640 (сімдесят дві тисячі шістсот сорок) грн. 00 кой. зі сплатою 21,00 (двадцять один ) процентів річних та порядком повернення Кредиту рівними частинами, в сумі 1 210,67 грн., до 5 числа, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем, в якому було надано Кредит, та, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 05 вересня 2013 року. Кредит надавався Відповідачу на купівлю автотранспортного засобу: марки ГАЗ, модель 330232-414 СПГ, згідно до умов Договору купівлі - продажу № 31 від 11.09.2008 року, укладеним між МПП фірма « Аполгей» та [PERSON] ( п. 1.2) Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини другої ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У частині другій ст. 1050 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного Договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідачем порушені умови Кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту, та сплаті відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного Договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного Договору у разі прострочення позичальником строків погашення Кредиту (його частин) та/або сплати процентів,комісій визначених п.п.1.1, 2.4. 2.5, 3.3.15 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період невиконання зобов'язання за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по Кредитному Договору станом на 24 квітня 2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 49 266 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість ) грн. 24 коп., з яких: - 49 266,24 грн. - сума заборгованості за кредитом. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» слід стягнути заборгованість за Кредитним договором від 18 вересня 2008 року в сумі 49 266 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість ) грн. 24 коп. задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у 492 грн. 66 коп. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 492 грн. 66 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 492 грн. 66 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved