Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

стислий виклад позиції позивача У травні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписав заяву без номера від 29.03.2007 року, за яким отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 12000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 18.04.2021р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15551, 81 грн та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 17.05.2021р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 60). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивач направив клопотання про розгляд справи без його участі та в порядку спрощеного провадження (а.с. 53, 54), відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 21.05.2021р. (а.с. 63), але в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направив. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 12.03.2007р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] підписана заява, згідно якої позичальник виявив бажання отримати ліміт в розмірі 300 грн за платіжною карткою кредитка «Універсальна». За змістом анкети-заяви вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. 29.03.2007р. позичальник отримав кредитну карту, що засвідчив своїм підписом (а.с. 17, 21-26). Згідно умов кредитування підписаних відповідачем 24.06.2020р., з датою чинності та актуальності до 09.07.2020р., базова відсоткова ставка становить 43, 20%, реальна процентна ставка 52, 84 %, а процентна ставка при невиконанні зобов`язань в розмірі 86, 40 %, строк дії договору 240 місяців (а.с. 18-20). За довідкою про зміну умов кредитування, 29.03.2007р. кредитний ліміт було встановлено в розмірі 3000 грн, 30.01.2009р. 2100, 00 грн, 20 та 21.08.2009р. 3000, 00 грн, 27.11.2010р. 3600, 00 грн, 22.12.2010р. 4200, 00 грн, 20.01.2011р. 5000, 00 грн, 06.10.2014р. 2810, 00 грн, 20.01.2016р. 5000, 00 та 5190, 00 грн, 24.01.2016р. 5000, 00 грн, 31.01.2017р. 5400, 00 грн, 06.07. та 03.11.2017р. 7000, 00 грн, 09.11. та 08.02.2017р. і 19.03.2020р. 12000, 00 грн, з 31.01. по 15.06.2020р. 11790, 29 грн, з 04.11.2020р. 0, 00 грн (а.с. 16). Як видно з довідки банку, відповідачу в період з 12.03.2007р. по 03.11.2017р. було видано чотири картки, остання з терміном дії до 05/21 (а.с. 15). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 18.04.2021р. заборгованість відповідача перед банком становить 15551, 81 грн, з яких: 12348, 84 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3202, 97 грн заборгованість за простроченими відсотками. Останній платіж на погашення кредиту здійснено 09.04.2021р. в розмірі 200, 00 грн (а.с. 4-14). У наданій банком виписці по рахунку [PERSON] відображені дата, деталі кожної операції і номери карток (а.с. 39-50). Мотиви суду Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З досліджених в судовому засіданні Умов і Правил надання банківських послуг вбачається, що вони не містять підпису відповідача, а відтак підписання заяви позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р. Отже,\~оскільки додані\~банком Умови\~і правила\~надання банківських\~послуг не\~містять підпису\~відповідача,\~а тому\~їх не\~можна розцінювати\~як частину\~кредитного договору,\~укладеного між\~сторонами шляхом\~підписання заяви\~про приєднання, а відтак позов в частині стягнення відсотків є безпідставним та задоволенню не підлягає. Даючи оцінку умовам кредитування від 24.06.2020р. (а.с. 18-20), суд зазначає, що вони підписані відповідачем лише через 13 років після укладення договору, в цих умовах відсутні відомості, що вони стосуються конкретно укладеного договору з відповідачем, в той час у самих умовах дата їх чинності та актуальності вказана до 09.07.2020р. За таких обставин, оскільки ці умови не були погодженні відповідачем на час укладення вказаного договору, а лише зі спливом 13 років, а відтак суд відкидає їх як доказ погодження відсотків. Водночас, суд вважає за необхідне уточнити дату кредитного договору, оскільки банк вказав у позові 29.03.2007р., що є датою встановлення кредитного ліміту, в той час сам договір був підписаний 12.03.2007р., і саме його банк надав як доказ, а відтак саме цю дату суд визначає як дату укладення договору. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком та не повернув отримані кошти, на що банк розраховував при укладенні кредитного договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором без номера від 12.03.2007р., яка виникла станом на 18.04.2021р. у розмірі 12348, 84 грн, що складається з заборгованість за тілом кредиту. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1802, 48 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial