Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 06 грудня 2007 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач) було укладено Договір б/н (Договір), згідно умов якого Відповідач отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором, станом на 31.08.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі -23 263,56 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 6 825,16 грн.; - заборгованість за відсотками - 11 816,52 грн.; - заборгованість за комісією - 3 276,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф ((процентна складова) - 1 095,88 грн. Зазначену суму заборгованості та витрати, пов'язані зі зверненням до суду Позивач просить стягнути з Відповідача у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Ваніна Т.С. наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувалась, надала суду письмові заперечення про застосування позовної давності, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача, адвокат [PERSON] просив суд розглядати справу за його відсутності, у задоволенні позовних вимог, Позивачу - відмовити, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову - відмовити, з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 06.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений Договір б/н, що не заперечується сторонами. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно умов укладеного Договору Відповідач отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (п.9.12. Умов та правил надання банківський послуг). Відповідно до вимог ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2013 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює - 23 263,56 грн., з яких: - заборгованість за кредитом -6 825,16 грн.; - заборгованість за відсотками - 11 816,52 грн.; - заборгованість за комісією - 3 276,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф ((процентна складова) - 1 095,88 грн. що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за укладеним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до норм ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року, №14, «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснює, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позову з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] у своїх запереченнях проти позову, заявила про застосування строку позовної давності. Як убачається з матеріалів справи Позивач, ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою - 21 жовтня 2013 року (а.с.2). Згідно ж розрахунку заборгованості, наданою Позивачем, підтверджено, що останнім днем виконання зобов'язань (повернення кредитної заборгованості) є 19.08.2009 року (а.с.6). Таким чином, ПАТ «ПриватБанк» пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Поважності причин пропуску строку, при розгляді справи, Позивач не надав. Пояснення ж представника позивача Ваніної Т.С. про те, що через кожні дванадцять місяців строк діє укладеного Договору лонгується, спростовуються приписами ч.1 ст.261 ЦК України, згідно яких, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, у даному конкретному випадку з 20.08.2009 року, ПАТ «ПриватБанк» достовірно знав, що [PERSON] не виконує умови укладеного Договору, і ще на протязі чотирьох років, автоматично продовжував строк дії Договору, для штучного збільшення існуючої заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed