Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

СгПП «Дружба» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та ФГ «Вік-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів державний реєстратор Горохівської районної державної адміністрації Волинської області Щерблюк Юлія Олегівна, про визнання договору оренди недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2004 року між [PERSON] (Орендодавець) та СгПП «Дружба» (Орендар) було укладено Договір №47 оренди земельної частки (паю), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду земельну частку (пай) загальною площею 2,29 га (що еквівалентно 2,06 кадастрових гектарів), для сільськогосподарських потреб, що знаходиться під № [NUMBER] в проекті поділу території ПОСП «Хлібороб», строком на 7 (сім) років (починаючи з 01 січня 2005 року по 01 січня 2012 року). Договір №47 оренди земельної частки (паю), укладений 27 квітня 2004 року між [PERSON] та СгПП «Дружба» був належним чином зареєстрований в Квасівській сільській раді Горохівського району Волинської області, про що у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вчинено запис від 27 квітня 2004 року за №417. Умовами вищевказаного Договору оренди передбачено (п.4.9.), що договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін. На вимогу однієї із Сторін цей договір може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами їх зобов`язань, передбачених ст.27 ЗК України. Згідно з умовами п.4.7. Договору оренди права померлих громадян співвласників здійснюють їх спадкоємці відповідно до чинного законодавства. У відповідності до положень п.п.2.1., 4.2. Договору оренди Орендодавець зобов`язаний письмово попередити Орендаря про свої наміри щодо продовження чи припинення договору оренди земельної частки (паю) за один рік до закінчення терміну його дії. У випадку, коли жодна з сторін цього Договору в установлені терміни не заявила про його припинення, термін оренди земельної частки (паю) продовжується на кожний наступний період після закінчення цього Договору. Орендар має право на першочергове продовження цього Договору після закінчення дії на тих же чи змінених за згодою сторін умовах (п.2.1. Договору оренди). Однак, СгПП «Дружба» як орендарю стало відомо, що відповідачка [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , стала власником орендованої земельної ділянки та зареєструвала 07 вересня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку (номер запису про право власності: 27874926), що підтверджується інформаційною довідкою №178574205 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 серпня 2019 року. Позивач вважає, що починаючи з 07 вересня 2018 року до [PERSON] як спадкоємця власника земельної ділянки перейшли права та обов`язки орендодавця за чинним Договором №47 оренди земельної частки (паю) від 27 квітня 2004 року, проте відповідач всупереч вимогам закону взагалі не повідомляла СгПП «Дружба», як орендаря про факт державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Більше того, відповідач [PERSON] в порушення умов діючого Договору №47 оренди земельної частки (паю), укладеного 27 квітня 2004 року з СгПП «Дружба» як орендарем та до закінчення терміну дії цього правочину, укладеного терміном до 01 січня 2026 року, уклала відповідно оспорюваний Договір оренди землі №б/н від 24 вересня 2018 року тієї самої земельної ділянки, яка була раніше передана в оренду СгПП «Дружба», із Фермерським господарством «Вік-Агро» та зареєструвала 24 вересня 2018 року речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису: 28146998). Відповідно до перехідних положень, викладених у розділі ІХ Закону України «Про оренду землі» після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Позивач вважає, що законодавець передбачив у даній нормі право орендаря паїв на продовження орендних правовідносин, навіть у разі набуття права власності на землю власниками паїв. Крім того, після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок, у попереднього орендаря (позивача у даній справі) виникло право на переукладення договору оренди земельної ділянки згідно ч.2 Розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі». Позивач вказує, що договір оренди земельної частки (паю) припиняє свою дію лише за умови переукладання його з позивачем на тих же умовах відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку. В іншому випадку, питання про дострокове припинення користування позивачем земельними частками на умовах оренди вирішується за взаємною згодою сторін або шляхом пред`явлення позову про розірвання договору за наявності законодавчо визначених підстав для припинення договірних зобов`язань. Такі ж самі умови містяться і в Договорі №47 оренди земельної частки (паю) від 27 квітня 2004 року, який був укладений із СгПП «Дружба» як орендарем. У відповідності до ч.4 ст.31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частина 1 ст.141 ЗК України передбачає, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Проте жодних порушень зі сторони орендаря СгПП «Дружба» щодо виконання умов договору оренди протягом усього терміну дії договору не було, в тому числі щодо сплати орендної плати. За таких обставин [PERSON] , не розірвавши у встановленому законом порядку Договір №47 оренди земельної частки (паю), який був укладений 27 квітня 2004 року між первісним орендодавцем [PERSON] і орендарем СгПП «Дружба», не мала права укладати новий договір оренди тієї самої ділянки з іншим орендарем, оскільки спірний договір оренди порушує права позивача, як орендаря, що позбавляє його законного права користуватися орендованою земельною ділянкою та отримувати дохід, на який він розраховував при укладенні договору оренди. Крім того, на переконання позивача, відповідач, уклавши оспорюваний договір оренди земельної ділянки та зареєструвавши його в державному реєстрі як своє право оренди спірною земельною ділянкою, порушує право позивача на переукладення договору оренди, передбачене ч.2 Розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», а також перешкоджає володінню орендаря, спірною земельною ділянкою. З огляду на це просить позов задовольнити та визнати недійсним Договір оренди землі №б/н, укладений 24 вересня 2018 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Вік-Агро». Представник позивача, Овчаров А.В., в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідачів, [PERSON] та ФГ «Вік-Агро», [PERSON] , в судовому засіданні, а також у поданому відзиві на позовну заяву, позову не визнав, вважає його безпідставним та не обґрунтованим. Разом з тим, ствердив, що СгПП «Дружба» жодного разу не зверталось до орендодавця з повідомленням про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та не надавало проекту додаткової угоди. Представник відповідачів вважає, що оспорюваний договір припинив свою дію 01 січня 2019 року. Також зазначає, що СгПП «Дружба» за період користування земельною ділянкою не виконувало свого основного обов`язку щодо сплати орендної плати. З огляду на це, просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачів, [PERSON] та ФГ «Вік-Агро», [PERSON] , в судове засідання після оголошеної перерви не з`явився, будь-яких доказів поважності його неявки суду не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, державний реєстратор Горохівської районної державної адміністрації Волинської області Щерблюк Ю.О. в судове засідання не з`явилася, однак подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити задоволенні позову, оскільки на момент реєстрації договору оренди землі від 24 вересня 2018 року інформація щодо оренди та/або суборенди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720882400:01:001:0011 в відомостях Державного земельного кадастру та у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня, а її дії відповідали чинному законодавству. Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Судом встановлено, що між сторонами виник спір, пов`язаний з правом оренди земельної ділянки. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 627 ЦК України). Відповідно до ст.182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація договору оренди, його зміни та розірвання здійснюється відповідним органом за зверненням осіб з наданням відповідних документів, які є підставою для такої реєстрації (договір, судове рішення). Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, ч.5, 6 ст.203 ЦК України, а саме в момент вчинення правочину. Тобто, зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України «Про оренду землі». Згідно з ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.6 ч.5 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною 4 ст.124\~Земельного кодексу\~України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається у письмовій формі. Статтею 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено істотні умови договору оренди землі. Стаття 31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» встановлює умови припинення договору оренди землі, а саме: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. У відповідності до ч.4 ст.31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частина 1 ст.141 ЗК України передбачає, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. 27 квітня 2004 року між [PERSON] (Орендодавець) та СгПП «Дружба» (Орендар) було укладено Договір №47 оренди земельної частки (паю), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду земельну частку (пай) загальною площею 2,29 га (що еквівалентно 2,06 кадастрових гектарів), для сільськогосподарських потреб, що знаходиться під № [NUMBER] в проекті поділу території ПОСП «Хлібороб», строком на 7 (сім) років (починаючи з 01 січня 2005 року по 01 січня 2012 року). Вказаний договір був належним чином зареєстрований в Квасівській сільській раді Горохівського району Волинської області, про що у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вчинено запис від 27 квітня 2004 року за №417. Пунктом 4.9 вищевказаного Договору оренди передбачено, що договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін. На вимогу однієї із Сторін цей договір може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами їх зобов`язань, передбачених ст.27 ЗК України. Згідно з п.4.7. Договору оренди права померлих громадян співвласників здійснюють їх спадкоємці відповідно до чинного законодавства. У відповідності до положень п.п.2.1., 4.2. Договору оренди Орендодавець зобов`язаний письмово попередити Орендаря про свої наміри щодо продовження чи припинення договору оренди земельної частки (паю) за один рік до закінчення терміну його дії. У випадку, коли жодна з сторін цього Договору в установлені терміни не заявила про його припинення, термін оренди земельної частки (паю) продовжується на кожний наступний період після закінчення цього Договору. Орендар має право на першочергове продовження цього Договору після закінчення дії на тих же чи змінених за згодою сторін умовах (п.2.1. Договору оренди). Відповідно до рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 червня 2018 року, яке набрало законної сили, за відповідачкою [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування зав законом першої черги на земельну ділянку площею 2,287 га згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №072867, як на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до вимог ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. За положеннями ч.ч.1, 3 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 2,2869, кадастровий номер 0720882400:01:001:0011 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства 07 вересня 2018 року була зареєстрована за [PERSON] . Отже, відповідачка [PERSON] , яка у 2018 році набула право власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, була зобов`язана протягом одного місяця з дня державної реєстрації за нею права власності на землю повідомити про це користувача земельної ділянки СгПП «Дружба». Проте, відповідачка будь-яких доказів на підтвердження того, що вона протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на землю повідомила орендаря про набуття нею права власності на цю земельну ділянку не надала, а також не надала доказів про те, що вона зверталася до користувача земельної ділянки із відповідними заявами про виплату їй як власнику земельної ділянки орендної плати. При цьому, як убачається із довідки користувача земельної ділянки СгПП «Дружба» від 20 серпня 2019 року, на даний час спірна земельна ділянка обробляється орендарем і за користування земельною ділянкою нараховується орендна плата, що також й підтверджується відомостями нарахування орендної плати. Разом з тим, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачка [PERSON] 24 вересня 2018 року уклала договір оренди б/н належної їй земельної ділянки площею 2,2869, кадастровий номер 0720882400:01:001:0011, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з Фермерським господарством «Вік-Агро», реєстрацію якого було проведено державним реєстратором Горохівської районної державної адміністрації Щерблюк Ю.О., про що вчинено відповідний запис №28146998 від 24 вересня 2018 року. Строк дії вказаного договору до 23 вересня 2033 року. Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року у задоволенні позову [PERSON] до СгПП «Дружба» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) №47, який зареєстрований 27 квітня 2004 року за №487 Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області з СгПП «Дружба» відмовлено. Постановою Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року дане рішення Локачинського районного суду Волинської області залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що об`єктом двох різних договорів оренди землі стала одна й та ж земельна ділянка площею 2,2869 гектари, кадастровий номер 0720882400:01:001:0011, та на даний час існує подвійна реєстрація права оренди даної земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог в контексті положень ст.ст.76-80ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов до висновку, що дійсно існує подвійна реєстрація договору оренди землі однієї й тієї ж самої земельної ділянки, яка належить [PERSON] , а тому задовольняє позов Сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба» та визнає недійсним договір оренди землі №б/н, укладений 24 вересня 2018 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Вік-Агро». Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач СгПП «Дружба» при поданні цього позову сплатило 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №3661 від 22 серпня 2019 року. Оскільки суд\~задовольняє позовні\~вимоги пред`явлені\~позивачем СгПП\~«Дружба» до\~ [PERSON] ,\~фермерського господарства\~«Вік-Агро» про визнання договору оренди недійсним, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з цих відповідачів на користь позивача сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в рівних частках з кожного.

Outcome: approved