Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року в позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Згідно ухвали апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2017 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування понесених ним витрат у кримінальному провадженні. Сторони в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 164, 166). Із врахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що позивачем окремо подавалося клопотання про вирішення питання відшкодування йому понесених процесуальних витрат у кримінальному провадженні. У клопотанні зазначає, до документальне підтвердження понесених ним витрат міститься у матеріалах кримінального провадження № 542/853/15-к (а.с. 131, 158). Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, встановив, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 272 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності строком на 1 рік. Згідно ч. 1 ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі на 1 рік. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року, в порядку ст. 537 КПК України, задоволено клопотання потерпілого [PERSON] про стягнення на його користь процесуальних витрат в сумі 1887 грн. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року апеляційна скарга засудженого [PERSON] задоволена частково, а ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року скасовано та у стягненні на користь потерпілого [PERSON] процесуальних витрат відповідно до ст. 537 КПК України відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2016 року вирішено відмовити у відкритті касаційного провадження та, враховуючи, що вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року щодо засудженого [PERSON] скасовано ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 травня 2016 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] та призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, вказано, що по питанню про відшкодування понесених потерпілим процесуальних витрат за наявності підстав може бути вирішено під час розгляду цього цивільного позову. В матеріалах кримінального провадження містяться чеки на придбання пального А-95 (т. 3 а.с. 236-248), докази про наявність у власності чи користуванні автомобіля у потерпілого відсутні. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступного. Частина 3 статті 122 КПК України передбачає, що потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Порядок і розміри витрат, повязаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, у частині, що не суперечить положенням КПК України 2012 року (витрати, повязані із залученням понятих, новим КПК України не регулюються), визначаються Інструкцією про порядок і розміри відшкодування витрат і виплати винагороди особам, які викликаються до органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, а також виплати державним науково-дослідним установам судової експертизи за виконання їхніми працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 року № 710. Особи, які викликаються як свідок, потерпілий, експерт, спеціаліст, перекладач, мають право на відшкодування видатків за явкою. Закон не передбачає права на відшкодування видатків за явкою і виплату винагороди за участь у процесуальних діях підозрюваних, обвинувачених та їхніх законних представників. У видатки за явкою включається вартість проїзду до місця виклику і назад, видатки з наймання житлового приміщення і добові, якщо місце проживання викликаної особи знаходиться в іншому населеному пункті. Проїзд до місця явки і назад до місця постійного проживання оплачується свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам на підставі проїзних документів, але не понад: - залізницею - вартість проїзду в плацкартному (купейному) вагоні; - водними шляхами - вартість проїзду в каютах, оплачуваних за V-VІІІ групами тарифних ставок на суднах морського флоту чи у каюті III категорії на суднах річкового флоту; - шосейними і ґрунтовими шляхами - вартість проїзду транспортом суспільного користування (крім таксі); - при використанні повітряного транспорту відшкодовується вартість звичайного (туристичного) класу. При наданні відповідних документів відшкодовуються викликуваним особам страхові платежі з державного обовязкового страхування пасажирів на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів. Крім того, свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються видатки на проїзд автотранспортом (крім таксі) до залізничної станції, пристані, аеродрому, якщо вони перебувають за межами населеного пункту. Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, давши їм юридичну оцінку та визначивши відповідні їм правовідносини, приходить до висновку про повну відмову у позові, оскільки позивачем не надано доказів вартості проїзду від його місця реєстрації до Новосанжарського районного суду Полтавської області, надані квитанції на бензин, не можуть бути належними доказами, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості відшкодування вартості пального, інших доказів матеріали цивільної та кримінальної справи не містять. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed