Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та її представника Заявник [PERSON] (далі-заявник) звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві [PERSON] просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної пласності на землю Серії ХР25-69-19926 на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної Ради народних депутатів від 16 листопада 1993 року №725. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що згідно з Державним актом на право власності на землю Серія ХР25-69-19926 на підставі рішення виконкому Пісочинськогї селищної Ради народних депутатів від 16 листопада 1993 року №725 їй було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 0,15 гектарів за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення державного акту про право власності на земельну ділянку було допущено помилку у зазначенні її прізвища, а саме замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». 11 травня 2010 року було винесено рішення про внесення зміни в рішення виконавчого комітету №725 від 16 листопада 1993 року Пісочинської селищної ради щодо виправлення прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням РВ-6302627732021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 08 лютого 2021 року Державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Харківському районі та місту Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області заявнику було відмовлено у внесенні відомостей про право власності на земельну ділянку до Державного земельного кадастру через невідповідність документа встановленим вимогам. Таким чином, у зв`язку з помилкою у прізвищі в державному акті на право приватної власності на землю, заявник позбавлена можливості внести відомості про право власності на земельну ділянку до Державного земельного кадастру, а тому вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту. Заінтересована особа надала до суду заяву, в якій просила прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справи матеріалів. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи 04 березня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] у якій вона просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної пласності на землю Серії ХР25-69-19926 на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної Ради народних депутатів від 16 листопада 1993 року №725. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09березня 2021 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду надана заява про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області надала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від заінтересованої особи не надходило. Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду Статтею 15 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Особливості розгляду справ окремого провадження встановлено Розділом ІV ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 ЦПК України. В постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту державного акту на право приватної власності на землю серія ХР35-69-19926 (а.с.9), виданого 03 березня 1995 року на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної Ради народних депутатів від 16 листопада 1993 року №725 вбачається, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 0,15 гектарів за адресою: [ADDRESS] . У вказаному документі на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району від 11 травня 2010 року про внесення змін до рішення виконкому №725 від 16 листопада 1993 року «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуальн6ого житлового будинку гр. [PERSON] » (а.с.10) землевпорядником [PERSON] прізвище заявника виправлено на « [PERSON] » та виправлення засвідчено гербовою печаткою та підписом. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 5-7), виданим 07 грудня 2000 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України у Харківській області, прізвище заявниці вказані як « [PERSON] ». З довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 8), виданої 20 квітня 2001 року, вбачається, що прізвище заявниці вказано як « [PERSON] ». Відповідно до Рішення РВ-6302627732021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 08 лютого 2021 року (а.с. 11) Державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Харківському районі та місту Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області заявнику було відмовлено у внесенні відомостей про право власності на земельну ділянку до Державного земельного кадастру через невідповідність документа встановленим вимогам. На підставі викладеного суд дійшов висновку та вважає встановленим той факт, що правовстановлюючий документ - державник акт серія ХР25-69-19926 на право приватної власності на землю по [ADDRESS] , що виданий 03 березня 1995 року Пісочинською селищною Радою народних депутатів, належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено в ході судового розгляду, метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є внесення відомостей про право власності на земельну ділянку до Державного земельного кадастру, встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved