Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Піщанського районного відділу УМВС України у Вінницькій області, Піщанського районного суду Вінницької області, Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі про адміністративне правопорушення по обвинуваченню його за ч.1 ст.178 КпАП України «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» за рахунок коштів державного бюджету України в розмірі 79287 гривен. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що постановою від 01.07.2011 дільничного інспектора Піщанського РВ УМВС його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ч.1 ст.178 КпАП України у вигляді 17 грн. штрафу. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 5 серпня 2011 року постанову ДІМ скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Піщанського РВ міліції. Постановою заступника начальника Піщанського районного відділу УМВС України у Вінницькій області від 20.02.2012 справу в відношенні нього закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст.38 КпАП України. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 дії та постанову заступника начальника по громадській безпеці Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 визнано протиправними та скасовано. Справу відносно [PERSON] про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, направлено на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 по зазначеній справі в частині направлення її на новий розгул до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, скасовано. В решті постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2016, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 в частині направлення справи за ч. 1 ст. 178 КУпАП України відносно [PERSON] , на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області скасована та прийнято в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрито. В решті постанова Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015, залишено без змін. В мотивувальній частині постанови апеляційного суду від 07.04.2016 (абзац 21) зазначено, що справа відповідно до ст. 247 КУпАП України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанції своїми постановами від 24.06.2015 та 13.08.2015 відповідно не забезпечили в повній мірі захист його прав, свобод та інтересів, чим порушили його права на справедливий суд упродовж розумного строку та на ефективний засіб юридичного захисту, передбачені п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Вищевикладеними незаконними і необґрунтованими рішеннями Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, Піщанського районного суду Вінницької області, Вінницького апеляційного адміністративного суду, йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки протягом 4 років 9 місяців 12 днів тривало провадження по даній справі, щодо нього у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Також протягом 19 місяців (з 27.06.2011 по 10.04.2012, з 24.06.2015 по 07.04.2016) він перебував у статусі «особи, що притягається до адміністративної відповідальності». Фактично весь цей період знаходився під слідством і судом по даній справі, оскільки справи про адміністративні правопорушення в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, а також практики Європейського суду з прав людини прирівнюються до кримінальних справ. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94 - ВР з подальшими змінами і доповненнями, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94 - ВР право на відшкодування шкоди ( в тому числі і моральної) виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення (незалежно від підстав закриття), а відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 та ст. 4 зазначеного Закону громадянинові має бути відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету. Завдана йому моральна шкода полягає у великих душевних стражданнях і позбавленні повністю його психологічного благополуччя внаслідок усвідомлення ним факту незаконного затримання, незаконного доставлення на медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України у вигляді штрафу. Незаконними діями працівників міліції було принижено його честь та гідність, порушено право на свободу і особисту недоторканість. Моральна шкода також була завдана йому незаконними рішеннями судів, оскільки було порушено його права на справедливий суд протягом розумного строку та на ефективний засіб юридичного захисту. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальний розмір заробітної плати з 01 січня 2019 року становить 4173 гривні на місяць. В даному випадку мінімальний розмір нанесеної йому моральної шкоди становить : 4173 грн*19 міс. = 79287 грн. 17.04.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача, згідно якого відповідач позов не визнав з тих підстав, що відповідач ніяким чином не порушив прав позивача, шкоди йому не завдано, у нього відсутні підстави для відшкодування шкоди заподіяної внаслідок постановлення процесуальних рішень судами, а тому просив в задоволенні позову відмовити (а.с.33-35). 25.04.2019 надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву (а.с.53), в якій позивач не погодився з відзивом на позовну заяву та просив його позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою від 01 липня 2011 року дільничного інспектора міліції Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Тімофєєва С . В., [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 гривень. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2011 року постанова ДІМ Піщанського РВ УМВС України від 01.07.2011, скасована як незаконна, а справу направлено на новий розгляд до Піщанскього РВ УМВС України у Вінницькій області. Постановою заступника начальника по громадській безпеці Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 справу відносно [PERSON] про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КУпАП. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 дії та постанову заступника начальника по громадській безпеці Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 визнано протиправними та скасовано. Справу відносно [PERSON] про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, направлено на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 по зазначеній справі в частині направлення її на новий розгул до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, скасовано. В решті постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2016, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 в частині направлення справи за ч. 1 ст. 178 КУпАП України відносно [PERSON] , на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області скасована та прийнято в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрито. В решті постанова Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015, залишено без змін. В обґрунтування правових підстав для стягнення моральної шкоди [PERSON] посилається на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так відповідно до ч.5,6 ст. 4 вказаного Закону «Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру». На думку суду сам по собі факт закриття адміністративного провадження за ст.38 КпАП України, скасування судових рішень, не свідчить про незаконність дій як працівників міліції так і суддів, заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною моральною шкодою, оскільки постанови були скасовані з процесуальних підстав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини першої яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України, а також відповідно до вимог ч.5,6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, що призвело до порушення звичного ритму його життя внаслідок порушення норм Конституції України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників міліції та суду та наслідками, зазначеними у позовній заяві, тоді як згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необхідність звернення до суду щодо дій органів міліції та суду при виконанні ними своїх процесуальних обов`язків не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок дій працівників міліції та суду. Зокрема, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівником органу поліції та суду моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що він тривалий час перебував в статусі «особи, що притягається до адміністративної відповідальності», оскільки ще 20.02.2012 справу в відношенні нього закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст.38 КпАП України, що виключало накладення на нього адміністративного стягнення, а подальші судові позови та судові розгляди були ініційовані саме позивачем, що також підтверджує відсутність вини Держави у тривалому розгляді його справ у судах України. Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України, а також Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed