Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Селянське фермерське господарство «С.Барвінок» звернулося до районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою та вказувало, що 29 вересня 2010 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 46\~000 гривень, про що була складена боргова розписка, завірена виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Вказана розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою. Позичені кошти відповідач зобовязувалася повернути за першою вимогою. 01 червня 2014 року між [PERSON] та СФГ «С.Барвінок» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги повернення коштів, отриманих відповідачем у борг. 23 червня 2014 року СФГ «С.Барвінок» направило відповідачу лист-вимогу про повернення боргу, однак [PERSON] на вимогу не відповіла та боргу не повернула. Позивач прохав суд стягнути з відповідача суму боргу у сумі 46 000 гривень та судові витрати. [PERSON] предявила зустрічний позов до Селянського фермерського господарства «С.Барвінок» та [PERSON] про визнання договору позики у формі розписки удаваним правочином та про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. [PERSON] зазначала, що вона ніколи не мала волі на отримання від гр. [PERSON] позики у сумі 46 000 грн., а договір позики у формі розписки від 29 вересня 2010 року із підписом від її імені є удаваним правочином. [PERSON] був і є одним із засновником Селянського фермерського господарства «С.Барвінок» та був заінтересований у використанні її земельної ділянки площею 3,9 га для сільськогосподарського виробництва. 29 вересня 2010 року [PERSON] видала на імя [PERSON] довіреність, в якій останньому було надано повноваження вчиняти юридично значимі дії щодо належної їй земельної ділянки, а саме: припиняти дію договору оренди земельної ділянки, укладати від її імені договір оренди земельної ділянки, представляти її інтереси на загальних зборах орендарів. Вказана довіреність була видана [PERSON] на відплатній основі. За видачу зазначеної довіреності вона отримала плату грошові кошти на безповоротній основі. [PERSON] прохала постановити рішення про визнання договору позики у формі розписки удаваним правочином та про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. У судове засідання представник Селянського фермерського господарства «С.Барвінок», не зявився, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності. Представник позивача підтримала первісний позов та не визнала вимоги за зустрічним позовом. Представник [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У клопотанні зазначив, що зустрічні позовні вимоги підтримує, прохав задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог просив суд відмовити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши позовні вимоги, дослідивши докази, вважає, що первісний позов СФГ «С.Барвінок» про стягнення боргу слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Із оригіналу розписки вбачається, що [PERSON] 29 вересня 2010 року отримала у борг 46 000 гривень від [PERSON]. Підпис [PERSON] на розписці посвідчено секретарем Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. У розписці не зазначено дату повернення [PERSON] коштів та зобовязання повернути борг. Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів №1059 від 25.03.2016 року у наданих двох примірниках розписки [PERSON] про отримання позики у сумі 46\~000 грн. із посвідчувальним підписом від 29.09.2010 року, зареєстрованих в реєстрі за №229, послідовно першими були нанесені риски (лінії) (електрографічним способом за допомогою копіювально-розмножувальної техніки, тонером чорного кольору), а потім підписи від імені [PERSON] (пишучим приладом з наконечником кулькового типу, барвною речовиною синього кольору). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики та підтверджує укладення такого договору, його умови та факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Встановлено, що 01 червня 2014 року позикодавець [PERSON] та\~ Селянське фермерське господарство «С.Барвінок» уклали договір про відступлення права вимоги. Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору [PERSON], як первісний кредитор, передав СФГ «С.Барвінок» право вимоги боргу за борговою розпискою від кількох позичальників, в тому числі і від [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Таким чином, суд вважає, що укладений між [PERSON] та СФГ «С.Барвінок» договір про відступлення права вимоги відповідає вимогам чинного законодавства. Судом встановлено, що 19 червня 2014 року [PERSON] була повідомлена про укладення договору про відступлення права вимоги від 01 червня 2014 року, їй же новим кредитором було направлено письмову вимогу про повернення боргу тепер уже СФГ «С.Барвінок». Зі змісту розписки вбачається, що строк настання виконання зобовязання сторонами не обумовлений. Однак, якщо договором не обумовлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Встановлено, що вимогу про повернення боргу позивачем було предявлено 18 червня 2014 року, яку [PERSON] отримала 18 липня 2014 року, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог СФГ «С.Барвінок» про стягнення зі [PERSON] суми боргу. Подаючи зустрічний позов [PERSON] стверджувала, що договір позики у формі розписки з її підписом є удаваним правочином, що приховує інший правочин, який насправді було вчинено. [PERSON], як позивачка вказувала, що вона має на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, в оренді якої був зацікавлений [PERSON], тому вона на відплатній основі видала йому довіреність на вчинення юридично значимих дій щодо земельної ділянки, зокрема, припиняти дію договору оренди земельної ділянки, укладати від її імені договір оренди земельної ділянки, представляти її інтереси на загальних зборах орендарів. Як плату за видачу такої довіреності вона отримала від [PERSON] грошові кошти на безповоротній основі. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що [PERSON] не довела обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, тобто укладання іншого правочину про передачу прав на вчинення юридично значимих дій [PERSON] щодо земельної ділянки та отримання за це плати. Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до\~ст. 237 ЦК України\~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Як передбачено\~ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Беручи до уваги положення викладених вище норм закону, обставини справи, доводи відповідача наведені на обґрунтування зустрічного позову є необґрунтованими, оскільки зміст правовідносин, якими регулюються зобовязання за договором позики та правовідносини представництва за довіреністю є різними за своєю правовою природою, при цьому останні не містять обовязку щодо оплати вчинених дій, оскільки передбачають добровільну передачу своїх прав іншій особі для представництва перед третіми особами. Таким чином, [PERSON] та її представник у ході розгляду справи не надали переконливих доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог, не переконали у необхідності приховувати один правочин іншим та зазначати в розписці саме таку суму коштів, також не довели факт отримання [PERSON] коштів від [PERSON] З урахуванням викладеного, суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України зі [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 460 гривень. Вказані витрати документально підтверджені.

Outcome: approved