Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 25 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з 2019 року, сумісне господарство не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально. На примирення він не згоден. Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримуює в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 травня 2016 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 81(а.с.27). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Висновки суду. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2019 року, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Позивач примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, установлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, дитини, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved