Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивачка [PERSON] у жовтні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що сторони проживали у шлюбі, який було зареєстровано 31.01.2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №42. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, сторони мають різні погляди на сімейне життя, тому рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 31.03.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020, шлюб розірвано. Також за заявою позивача 22.07.2020 Білопільським районним судом Сумської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки. На цей час позивачка разом з донькою [PERSON] та співмешканцем проживають без реєстрації у м.Кам`янське Дніпропетровської області. Мати повністю займається вихованням та утриманням дитини. Відповідач, хоча і сплачує аліменти на утримання доньки, але їх не вистачає у достатній мірі. Відповідач дуже рідко проводить час із донькою, не маючи жодних перешкод. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач фактично самоусунувся від участі у розвитку дитини. [PERSON] посилалась на те, що відповідач у присутності доньки, як і у період перебування у шлюбі, так і після його розірвання неодноразово застосовував до неї фізичну силу, погрожував, лаявся, вчиняв насилля. Вказані дії відповідача негативно вплинули на психіку доньки, яка налякана поведінкою батька. Натомість позивачка створила всі необхідні умови для проживання, розвитку та навчання дитини, сплачує кошти за дитячий садок, відвозить дитину та забирає її з дитячого садка, цікавиться успіхами дитини та приймає активну участь у заходах, пов`язаних з діяльністю дошкільного закладу. [PERSON] є працездатною та фізично здоровою особою, спиртними напоями чи наркотичними засобами не зловживає, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, тому вважає, що визначення місця проживання доньки з нею буде як найкраще відповідати її інтересам, яка прихильна до матері. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить судвизначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач [PERSON] на стадії підготовчого провадження подав письмову заяву про визнання позову, в якій він вказав, що ураховуючи вік дитини, донька повинна проживати з матір`ю, тому просив визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а судові витрати просив покласти на позивача. Стислий виклад позиції третьої особи Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області надіслав висновок про доцільність проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 05.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач 25.11.2020 подав до суду заяву про визнання позову. За клопотаннями позивача ухвалами суду від 26.11.2021, 07.12.2020, 18.12.2020 було призначено судове засідання в режимі відеоконференції. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що сторони 31.01.2015 зареєстрували шлюб, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 31.03.2020, що набрало законної сили 07.08.2020, був розірваний (а.с.7,10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично [PERSON] разом з донькою [PERSON] відповідно до Акту від 02 вересня 2020 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,9). Відповідач на час розгляду справи проживає окремо від доньки та позивачки у м.Тростянець Сумської області (а.с.19). З 11 березня 2020 року донька сторін відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад» (ясла-садок) № 6 «Бджілка» у м.Кам`янське, куди її водить мати, остання також оплачує кошти, цікавиться успіхами дитини, бере участь у всіх заходах (а.с.13). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 30.12.2020 року доцільним є визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю. Установлені судом обставини, які також визнані відповідачем, засвідчують, що мати [PERSON] належно опікується про доньку, забезпечує все необхідне для повного і гармонійного її розвитку. У контексті першочергового врахування інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , які переважають над інтересами батьків, з огляду на не установлення судом обставин, які б свідчили, що проживання дитини з матір`ю може їй зашкодити, що не заперечується і самим відповідачем, суд дійшов висновку, що місцем проживання дитини сторін у цій справі слід визначити разом з позивачкою. Разом з тим, позивачка просила суд визначити місце проживання дитини за конкретною адресою: [ADDRESS] , що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з огляду на таке. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Місцем проживання дитини є не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, квартиру, таким місцем відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України є місце проживання одного із батьків, баби, діда або інших родичів, яке останні мають право вільно обирати, змінювати. На переконання суду визначення місця проживання дитини за конкретною адресою суперечить також і статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території. З огляду на викладене, підстави для визначення конкретної адреси проживання дитини сторін відсутні, оскільки суд відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України вирішує лише питання про те з ким з батьків буде проживати малолітня дитина. За таких обставин, вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині визначення проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial