Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1535661778501 від 17 червня 2015 року у розмірі 30815 грн. 69 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10 000,00 грн., зі строком користування 12 місяців та кінцевою датою погашення до 16.06.2016р. У відповідність до умов Кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу комісії за обслуговування кредиту в розмір 3,8% від суми кредиту, що включає в себе sms інформування клієнта про розмір. Кредитним договором обумовлений Графік погашення кредиту, у відповідності до якого Відповідач повинен був щомісячно погашати кредит в сумі 1214,00 грн. Станом на 07 червня 2018 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 30 815 грн. 69 коп., з яких 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 7 277 грн. 54 коп. заборгованість за відсотками, 13 538 грн. 15 коп. заборгованість за комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану в розрахунку заборгованість за кредитом та судові витрати в розмірі 1762 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.09.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.11.2018 р. здійснено перехід до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 17 червня 2015 року\~\~між сторонам укладено кредитний договір № 1535661778501, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг, додатку №1 (Довідка про умови кредитування та сукупну вартість Кредиту за кредитним договором, Повідомлення про умови кредитування та сукупну вартість Кредиту (надалі Кредитний договір). У відповідність до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит шляхом зарахування коштів на рахунок, до якого емітована картка. За користування кредитом на залишок суми основного боргу (строкова заборгованість) нараховується процентна ставка в розмірі 0,0001% річних. За користування кредитом в разі наявності простроченої заборгованості за основним боргом (без врахування процентів та комісій) нараховується процентна ставка в розмірі 30,0001% річних. У відповідність до п.2 повідомлення про умови кредитування та сукупну вартість кредиту сума кредиту склала 10 000,00 грн., зі строком користування 12 місяців та кінцевою датою погашення до 16.06.2016 р. У відповідність до умов Кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати Позивачу комісію за обслуговування кредиту в розмір 3,8% від суми кредиту, що включає в себе sms інформування клієнта про розмір. Кредитним договором обумовлений Графік погашення кредиту, у відповідності до якого Відповідач повинен був щомісячно погашати кредит в сумі 1214,00 грн. Станом на 07 червня 2018 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 30 815 грн. 69 коп., з яких 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 7 277 грн. 54 коп. заборгованість за відсотками, 13 538 грн. 15 коп. заборгованість за комісією. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). За приписом ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст.638 та ч. 1 ст. 640\~ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно дост.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525\~ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідач не скористався своїм правом надати суду докази на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги банку до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved