Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони з [PERSON] , яка була дружиною його пасинка, уклали договір довічного утримання за яким остання зобов`язалася його утримувати та доглядати довічно, забезпечувати харчуванням, одягом, лікуванням, необхідною допомогою та зберегти у його безкоштовному утриманні майно, квартиру та земельні ділянки. Вартість матеріального забезпечення визначена у сумі 500 грн. щомісячно. Позивач вказує на те, що відповідачка не виконувала обов`язків за договором, проте фактично проживала разом із ним до 27.10.2019. З 27.10.2019 [PERSON] залишила сім`ю, а з 13.12.2019 року взагалі виїхала на [PERSON] зі своїм співмешканцем. Враховуючи те, що остання вже тривалий період не виконує зобов`язань за договором довічного утримання, а також не піклується за отриманим за договором майном: не ремонтує житло та не обробляє землю, відповідач просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ним та відповідачкою та поновити за ним право власності на квартиру та земельні ділянки. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2020 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26 лютого 2020 року. Підготовче засідання 26.02.2020 року відкладено на 18.03.2020 року, у зв`язку із відсутністю відомостей про отримання судового виклику відповідачем. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 квітня 2020 року. Крім того відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 09 квітня 2020 року судове засідання за заявою представника позивача адвоката Гірчак Н.А., у зв`язку із введеним на території України карантином, відкладено на 29 квітня 2020 року. У судове засідання 29 квітня 2020 року відповідач повторно не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до положень ст.ст.128-131 ЦПК України. Також остання повідомлялася про виклик до суду, шляхом розміщення оголошення про її виклик, на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, відповідачка не подала відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач та його представник не заперечили проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення за його результатами заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Позиція учасників справи. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав зазначених в ньому, обґрунтовуючи позовні вимоги доводами, викладеними в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, заявили клопотання про допит позивача в якості свідка. Так, у судовому засіданні позивач [PERSON] , допитаний в якості свідка, пояснив суду, що з відповідачкою вони проживали однією сім`єю, так вона являлась дружиною пасинка [PERSON] 25.12.2012 року уклали договір довічного утримання. Вже від тоді [PERSON] уникала виконання умов договору, ніде не працювала, матеріального утримання не надавала, будинок не доглядала, ремонтні роботи жодного разу не виконувала, земельну ділянку не обробляла, комунальні послуги не сплачувала. А згодом, 27 жовтня 2019 року, відповідач взагалі пішла з дому до іншого чоловіка, залишивши малолітніх дітей. Із того часу за адресою: [ADDRESS] не являлася і її місце перебування не відоме. Також за клопотанням позивача, судом допитувалися свідки [PERSON] \~ цивільна дружина позивача та [PERSON] його пасинок, колишній чоловік відповідачки. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що 25.12.2012 [PERSON] і [PERSON] уклали довічного утримання, так як позивач потребував догляду, а належний йому будинок за адресою: [ADDRESS] - утримання. Умови договору довічного утримання з 2012 року відповідачка не виконувала. Весь час проживала в [ADDRESS] , за місцем реєстрації. В жовтні 2019 року остання просто пішла з дому, залишивши сім`ю та не повернулась. З того часу члени сім`ї [PERSON] не бачили та з нею не спілкувались. Малолітніх синів виховує та утримує батько [PERSON] самостійно. Разом з тим, свідок [PERSON] пояснив, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.12.2019 року, що набрало законної сили шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Участі в судовому засіданні [PERSON] не брала. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вислухавши думку учасників справи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 14 лютого 1996 року, [PERSON] , народився [INFO] та є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 13.09.2018 року довічно (а.с.6-8). При цьому, [PERSON] , згідно договору дарування, укладеного 09 квітня 2003 року між ним та його батьком [PERSON] , прийняв у дар квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 49,70 кв.м., загальною площею 80,60 кв.м. Такий договір було посвідчено приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянським В.М. та зареєстровано в реєстрі за №510 (а.с.9). На підставі вказаного договору за [PERSON] Кіцманським районним бюро технічної інвентаризації 10.04.2003 року було зареєстровано право власності на вказану вище квартиру, про що свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №336895 (а.с.10). Відповідно до даних копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №755935 від 25 травня 2006 року, [PERSON] на підставі рішення ХХVІ сесії ІV скликання від 27.01.2006 року Кіцманської міської ради №16/1, отримав право власності (приватизував) на земельну ділянку 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.11). Також згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №755936 від 25 травня 2006 року, [PERSON] також приватизував земельну ділянку 0,0460 га за адресою: [ADDRESS] , яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). 25 грудня 2012 року, [PERSON] , [INFO] (відчужувач) та [PERSON] , [INFO] (набувач майна) уклали договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Король О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 374-376/1,2,3 (а.с.14-15). За вказаним договором [PERSON] передав у власність [PERSON] , належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру посімейного заселення за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, кадастровий номер 7322510100:01:001:0524, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, кадастровий номер 7322510100:01:001:0525, площею 0,0460 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Взамін [PERSON] зобов`язалася забезпечувати [PERSON] утримання та доглядом довічно. В пункті 10 вказаного договору набувач майна зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] забезпечуючи його безкоштовним харчуванням, одягом, лікуванням, необхідною допомогою, та зберегти в його безкоштовному користуванні зазначені вище квартиру та земельні ділянки в цілому. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі 500 гривень щомісячно. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку встановленому законом( пункт 11 договору). Крім того, у п. 14 Договору, сторони погодили, що набувач майна [PERSON] здійснює за свій рахунок експлуатацію та ремонт квартири з обов`язковим дотриманням існуючих єдиних правил і норм на умовах визначених для будинків державного та громадського житлового фонду, а також бере участь відповідно до займаної площі у відшкодуванні витрат зв`язаних з технічним обслуговуванням та ремонтом, в тому числі капітальним всього будинку, утриманням прибудинкової території. Згідно даних копії Витягу про державну реєстрацію прав № 37034324 від 27.12.2012, на підставі вказаного вище договору довічного утримання за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13718880 від 29.11.2013 року на підставі договору довічного утримання за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7322510100:01:001:0524, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13717982 від 29.11.2013 року на підставі договору довічного утримання за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7322510100:01:001:0525, площею 0,0460 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно даних довідки житлово-будівельного кооперативу №31 від 04.11.2019 року №254/11, [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять також: дружина- [PERSON] , син - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до даних Довідки КЖРЕП 14 №63 від 16.01.2020, яка видана [PERSON] в тому, що він зареєстрований в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять також: [PERSON] , яка є власником квартири та її син - [PERSON] (а.с. 20). У відповідності до копії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 20.01.2020 року, шлюб, зареєстрований 08.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2325 між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] розірвано (а.с. 22) Відповідно до наданого Кіцманської міською радою, на адвокатський запит, акту обстеження матеріально-побутових умов №228 від 30.01.2020 року [PERSON] , на підставі договору довічного утримання від 25.12.2012 року, передав у власність [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] . При цьому комісією було встановлено за результатами обстеження, що в зазначеній житловій квартирі ніхто із членів сім`ї не проживає, фактичний власник [PERSON] квартирою не користується, поточний ремонт не здійснює, присадибну садову ділянку не обробляє (а.с. 24-25). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). У справі, яка розглядається, предметом позову є розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання та застосування правових наслідків такого розірвання, визначених частиною першою статтею 756 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 статті 749 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 Цивільного кодексу України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Складовою частиною матеріального забезпечення за договором довічного утримання є догляд за відчужувачем майна. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Таким чином, ст. 755 ЦК України встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть звернутись до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання і лише за умови його невиконання або неналежного виконання. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. За змістом вказана норма права передбачає, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року (справа № 686/8768/18 провадження № 61-18887св19). Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідачка зобов`язана довести належне виконання умов договору довічного утримання. Для розірвання договору довічного утримання суду необхідно встановити неналежність виконання обов`язків набувача за договором, при цьому саме на набувача покладено обов`язок по доказуванню належності виконання обов`язків. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків (пункт 3 частини другої статті 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка суду. В ході розгляду справи встановлено, що позивачем виконано свої зобов`язання за договором довічного утримання та передано у власність відповідачки майно за договором: квартиру та дві земельні ділянки. Поряд із цим, суду не надано доказів належного виконання взятих [PERSON] на себе зобов`язань, перед [PERSON] за договором довічного утримання. Так, судом було встановлено, що [PERSON] залишила сім`ю у 2019 році та не здійснює ані утримання [PERSON] , ні його догляд. Тобто, остання не виконує зобов`язання, покладені на неї, згідно п.10 Договору, де передбачено, що набувач майна зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] забезпечуючи його безкоштовним харчуванням, одягом, лікуванням, необхідною допомогою. Згідно наданих суду документів, [PERSON] фактично проживає за іншою адресою в [ADDRESS] , разом із [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення відповідно до яких відповідач не виконувала умов договору ще з самого його укладення, не надавала матеріальної допомоги позивачу, не піклувалася про будинок і землю. Крім того, судом встановлено і те, що [PERSON] також не виконує зобов`язання за п. 14 договору, оскільки як набувач майна не здійснює за свій рахунок експлуатацію та ремонт квартири з обов`язковим дотриманням існуючих єдиних правил і норм на умовах визначених для будинків державного та громадського житлового фонду, а також не бере участь відповідно до займаної площі у відшкодуванні витрат зв`язаних з технічним обслуговуванням та ремонтом, в тому числі капітальним всього будинку, та не займається утриманням прибудинкової території, - що було підтверджено, як свідками, так і дослідженим у судовому засіданні актом обстеження матеріально-побутових умов №228 від 30.01.2020 року. Наведене у своїй сукупності, на думку суду, свідчить, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, що є підставою для розірвання договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде застосування наслідків розірвання договору довічного утримання шляхом повернення [PERSON] квартири та земельних ділянок, визнавши за ним право власності на квартиру посімейного заселення [ADDRESS] та земельні ділянки, кадастровий номер 7322510100:01:001:0524, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, та кадастровий номер 7322510100:01:001:0525, площею 0,0460 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Щодо судових витрат. Позивачем та його представником адвокатом Гірчак Н.А. до початку розгляду справи по суті надано попередній розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги, згідно договору про надання правової допомоги від 15.01.2020 року, укладеного між [PERSON] (клієнтом) та [PERSON] (адвокатом). Згідно такого попереднього розрахунку за надані послуги у цивільній справі, адвокатом витрачено 8 годин часу. За взаємною домовленістю сторін, вартість 1 години витрат на правову допомогу визначено в розмірі 1051 грн., згідно додаткової угоди до договору (50% прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року). Тому розрахунок вартості вказано у сумі 8408 грн. (8 год. х 1051 грн.) (а.с. 26). Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 15.01.2020 року клієнт [PERSON] та адвокат Гірчак Н.А. погодили розмір та порядок оплати юридичних послуг за надання юридичних послуг адвокатом клієнту. При цьому вартість послуг визначається. Виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі адвоката та становить 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 1 годину роботи адвоката (2102 : 2 = 1051). Оплата послуг, згідно договору, здійснюється за попереднім розрахунком витрат відповідно до затраченого часу на виконання доручення в наступному порядку: 50% визначеного розміру витрат сплачується в день підписання договору про надання правової допомоги та 50% - в день підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 27). Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Що стосується понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також попередній розрахунок витрат та дані додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 8408 грн. було підтверджено, а тому вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки по справі. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. то, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі. На підставі ст.ст. 16, 203, 526, 530, 610, 614, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 653, 744, 746, 749, 751, 755, 756 ЦК України,

Outcome: approved