Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представником позивача Буковинським Т.Й. в інтересах [PERSON] (позивача) подано до суду позов до ТзОВ «ФІНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 14 травня 2021 за №10741 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованості в сумі 34\~310 грн 60 коп. визнати таким, що не підлягає виконанню. Також просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування вимог щодо предмета позову представник позивача покликається на те, зокрема, що 14\~травня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною\~було вчинено\~виконавчий напис\~№10741\~по Кредитному\~договору №1004962-А\~від 27.08.2020\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНФОРС»\~заборгованості в\~сумі 34\~310\~грн 60\~коп.04.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження №66364285 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 14 травня 2021 року №10741. 06 вересня 2021 року по виконавчому провадженні №66364285 приватним виконавцем винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи Позивача по місцю праці у ФОП [PERSON] . Разом з тим, на переконання представника позивача, даний виконавчий напис вчинено за відсутності нормативно-правового акту який би давав право нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах. Окрім того, заборгованість за виконавчим написом є беззаперечно спірною, незаконною та не відповідає дійсності. Також, позивача не було повідомлено про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису і не було письмово повідомлено про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінфорс». Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони та треті особи участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви, клопотання учасників справи Представником позивача подано заяву про забезпечення позову(а.с.41-44). 09 листопада 2021 року представником позивача подано пояснення по справі в якому останній зазначив, що діяльність приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. тимчасово зупинена з 26.07.2021 (а.с.76-77). Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав на розгляд суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.77). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 11.10.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни №10741 від 14.05.2021 у виконавчому провадженні №66364285 до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС»; третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню(а.с.50-52). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 12.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.56-57). Ухвалою судового засідання від 02 листопада 2021 року розгляд справи відкладено, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича (а.с.68-69). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання третю особу по справі №451/1542/21 [PERSON] (а.с.95). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 27.08.2020 між ТзОВ «СС Лоун» та [PERSON] укладено кредитний договір «1004962-А» м. Київ 27/08/2020 р.(а.с.9-16). 14\~травня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною\~вчинено виконавчий\~напис №10741\~за Кредитним\~договором №1004962-А\~від 27.08.2020\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНФОРС»\~заборгованості в\~сумі 34\~310\~грн 60\~коп(а.с.8). 04.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження №66364285 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 14 травня 2021 року №10741(а.с.22). 06 вересня 2021 року у виконавчому провадженні №66364285 приватним виконавцем винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи Позивача по місцю праці у ФОП [PERSON] (23-24). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису та невизнанням позивачем суми заборгованості за вчиненим виконавчим написом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про нотаріат». За приписами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 цього Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. №296 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачене Главою 14 Закону «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Відтак перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набрала законної сили. При цьому, у мотивувальній частині постанови зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення статті\~50\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачає,\~що нотаріальна\~дія або\~відмова у\~її вчиненні,\~нотаріальний акт\~оскаржуються до\~суду.\~Право на\~оскарження нотаріальної\~дії або\~відмови у\~її вчиненні,\~нотаріального акта\~має особа,\~прав та\~інтересів якої\~стосуються такі\~дії чи\~акти. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та окрім іншого, також бути і безспірною, заборгованість перед стягувачем. Крім того, також повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. З наданих письмових доказів, судом встановлено, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, тому позов слід задовольнити. Розподіл між сторонами судових витрат Кредитний договір №1004962-А від 27.08.2020 є споживчим, а отже позивач є споживачем, на якого поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Пункт 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц позивачі у справах про захист їхніх прав як споживачів звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на вище викладене та зважаючи на норми статті 141 ЦПК України судові витрати у сумі 908 грн (за подання позовної заяви) та у сумі 454 грн (за подання заяви про забезпечення позову) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] професійна правнича допомога надавалась адвокатом Буковинським Т.Й. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №21-25/09/2021 від 25.09.2021. До заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача долучено договір про надання професійної правничої допомоги №21-25/09/2021 від 25.09.2021, акт передачі-приймання (опис) виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №21-25/09/2021 від 25.09.2021. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що загальна вартість таких робіт, заявлена до стягнення у сумі 10\~000 грн, має не обґрунтовано завищену вартість, оскільки є неспівмірною зі складністю справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та обсягом наданих робіт (послуг). Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу - 10000 грн та беручи до уваги задекларовані в пункті 6 частини 3 статті 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача. На підставі\~статей 39,\~50,\~87,\~88,\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~15,\~16,\~18\~Цивільного кодексу\~України \~та

Outcome: approved