Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ЦГЗК» та ПАТ «КЗРК» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з профзахворюванням, в якій просив стягнути з ПрАТ «ЦГЗК» моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я у розмірі 142538 грн., та з ПАТ «КЗРК» моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я у розмірі 68642 грн. Вказує, що він пропрацював 13 років 02 місяців (з 05.08.1981 по 01.03.1989, з 19.08.1991 по 28.06.1995, та з 01.09.1995 по 09.06.1997) на ПрАТ «ЦГЗК» за спеціальностями: слюсар з ремонту металургійного обладнання випалювальної фабрики та слюсар з ремонту металургійного обладнання дробильної фабрики, та протягом 21 років 03 місяців дробильником на ш. Тернівська ПАТ «КЗРК», які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У червні 2019 року йому були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-дугого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з вираженим полірадикулярним синдромом (L5, S1, С6, С7), з двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), осте артрозом, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічним кокс артрозом (ПФ-першого ступеня) больовим синдромом. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві ПАТ «КЗРК», про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 27.08.2019, в якому вказано, що працюючи дробильником на шахті «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 17.09.1997 по 21.12.2018 позивач виконував в підземних умовах шахти комплекс робіт з дроблення гірничої маси за допомогою дробильного обладнання, дрібний ремонт та технічне обслуговування дробильного обладнання. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничого обладнання підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та вібрації, що перевищували нормативні. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13 червня 2019 року №991 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив поофмаршрут: з 05.08.1981 по 01.03.1989. з 19.08.1991 по 28.06.1995 - слюсар з ремонту металургійного обладнання випалювальної Фабрики Центрального ГЗК; з 01.09.1995 по 09.06.1997 - слюсар з ремонту обладнання дробильної фабрики Центрального ГЗК. За висновком МСЕК від 17.10.2019 позивачу встановлено з 23.09.2019 третю групу інвалідності безстроково та 60% втрати професійної працездатності, з яких: 40% вібраційна хвороба, 20% - ХОЗЛ. У зв`язку з професійними захворюваннями та втратою працездатності змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває постійний біль у попереково-крижовому та шийному відділах хребта, який іррадіює в праву ногу та посилюється при рухах та після фізичних навантажень, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль в кистях, побіління пальців рук на холоді, обмеження рухів у колінних суглобах, утруднення при ході, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, важкість та хрипи в грудях, підвищення АТ. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, відчувати повний смак життя. Через захворювання він не може виконувати навіть незначну роботу по дому, тому вона лягла на плечі його дружини, що в свою чергу призводить до сварок та непорозуміння у сім`ї. Зазначає, що він раніше вів активний спосіб життя, любив мандрувати, захоплювався футболом, грав в баскетбол. Зараз він змушений відмовитись від цього та вимушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, а під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Відповідно до довідки МСЕК, програми реабілітації інваліда він потребує постійного медичного спостереження та лікування лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування, проведення відновлювальної терапії, профілактичних заходів. Йому протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. Виходячи з тривалості роботи у відповідачів, просить стягнути з ПрАТ «ЦГЗК» 142538 грн. моральної шкоди, та з 68642 грн. з ПАТ «КЗРК». Стислий виклад заперечень відповідачів. 12.01.2020 представник відповідача ПрАТ «ЦГЗК» Громко Н.В. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що при укладенні з ПрАТ «ЦГЗК» трудового договору, позивача було ознайомлено під особистий підпис з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому [PERSON] свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Позивач працював на підприємстві впродовж 13 років, а загалом майже 35 років у шкідливих та важких умовах праці. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Також ПрАТ «ЦГЗК» надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. 15.01.2020 представник відповідача ПАТ «КЗРК» Литвиненко С.В. надала відзив на позовну заяву, у якому вказує, що дійсно позивач пропрацював на підприємстві відповідача з 17.09.1997 по 21.12.2018. Позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому позивач [PERSON] свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Зазначає на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач є необґрунтованим, тому просить відмовити в задоволені позову. Крім того, вказує, що позивач працював протягом значного часу в шкідливих та небезпечних умовах праці на іншому підприємстві, а саме на ПрАТ «ЦГЗК». Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача Залюбовський В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача ПАТ «КЗРК» Литвиненко С.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 15.01.2020 через канцелярію суду надала відзив на позов. Представник відповідача ПрАТ «ЦГЗК» Громко Н.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 17.01.2020 через канцелярію суду надала відзив на позов. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 12-00 год. 11.12.2019. 11.12.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-00 год. 29.01.2020, у зв`язку з неявкою відповідачів, які про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 05.08.1981 по 01.03.1989, з 19.08.1991 по 28.06.1995, та з 01.09.1995 по 09.06.1997 працював у ПрАТ «ЦГЗК», працював за спеціальностями: слюсар з ремонту металургійного обладнання випалювальної фабрики та слюсар з ремонту металургійного обладнання дробильної фабрики, та у період з 17.09.1997 по 21.12.2018, тобто протягом 21 років 03 місяців дробильником на ш. Тернівська ПАТ «КЗРК», загальний стаж роботи позивача 44 рік 08 місяців, з них: 34 роки 5 місяців за професією, та 21 роки 03 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-8, 14-16). 13.06.2019 актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом з вазомомторно-трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з полірадикулопатією попереково-крижовою L5, S1 та шийною С5-С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом з періартрозами ліктьових (ПФ першого ступеня) і періартрозом колінних суглобів (ПФ першого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня, що також підтверджується медичним висновком, та виписками із медичної книжки (а.с. 14-16, 20-25). Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування, причиною виникнення хронічних професійних захворюваннях від 27 серпня 2019 року, позивач дробильником на шахті «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 17.09.1997 по 21.12.2018 позивач виконував в підземних умовах шахти комплекс робіт з дроблення гірничої маси за допомогою дробильного обладнання, дрібний ремонт та технічне обслуговування дробильного обладнання. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничого обладнання підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та вібрації, що перевищували нормативні. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13 червня 2019 року №991 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив поофмаршрут: з 05.08.1981 по 01.03.1989. з 19.08.1991 по 28.06.1995 - слюсар з ремонту металургійного обладнання випалювальної Фабрики Центрального ГЗК; з 01.09.1995 по 09.06.1997 - слюсар з ремонту обладнання дробильної фабрики Центрального ГЗК. Причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) стали: пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% перевищує допустиму в повітрі робочої зони в 1,7 рази (3,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Обшие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зони»); вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброттівилкості на 4 дБ перевищує допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складає 96 дБ при ГДР - 92 дБ. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання пропонується [PERSON] - директору ш. Тернівська ПАТ «КЗРК»: розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримання основних напрямків в організації технологічних процесах та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частинах комплексної механізації виробничих операцій. Враховуючи роботу [PERSON] на підприємствах відповідачів впродовж 34 років 05 місяців в шкідливих умовах, зазначити конкретних посадових осіб, відповідальних за профілактику виникнення професійних захворювань, встановити неможливо (а.с. 14-16). Довідкою МСЕК від 17.10.2019 позивачу первинно безстроково визначена втрата професійної працездатності у розмірі 60 %, з яких: 40 % - вібраційна хвороба, 20% - ХОЗЛ, та встановлено з 23.09.2019 безстроково третю групу інвалідності, за висновком якої він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санітарно-курортного лікування (а.с. 17-18). Згідно Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, умови праці [PERSON] відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками рівня загальної вібрації до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками рівня шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) (а.с. 9-13). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково.. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.08.2019, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійних захворювань [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював 21 рік 03 місяці на підприємстві відповідача ПАТ «КЗРК» в умовах впливу шкідливих факторів (а.с. 14-16), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% перевищує допустиму в повітрі робочої зони в 1,7 рази (3,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Обшие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зони»); вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброттівилкості на 4 дБ перевищує допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складає 96 дБ при ГДР - 92 дБ. Також санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці встановлено, що більше 13 років позивач працював на ПрАТ «ЦГЗК» (а.с.14-16). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці на ПАТ «КЗРК» та ПрАТ «ЦГЗК», а саме умови праці позивача, відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками рівня загальної вібрації до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками рівня шуму до 3 класу 2 ступеню шкідливості, загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Оскільки [PERSON] працював більше 34 років на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах, конкретних осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання встановити неможливо, рекомендовано згідно п. 18 акту [PERSON] - директору ш. Тернівська ПАТ «КЗРК»: розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримання основних напрямків в організації технологічних процесах та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частинах комплексної механізації виробничих операцій. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на кожному з підприємств на ПрАТ «ЦГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 13 років 02 місяці та на ПАТ «КЗРК» понад 21 рік 03 місяці, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 60 000 грн. з ПАТ «КЗРК» та 30 000 грн. з ПрАТ «ЦГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Крім того, суд не може взяти до уваги посилання представників відповідачів щодо добровільного вибору позивачем умов праці, об`єктивний характер шкідливості умов його праці, суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно із договором про надання правової допомоги від 18.11.2019, укладеного між адвокатом Залюбовським В.В. та [PERSON] адвокат зобов`язався надати використовуючи всі надані йому цивільно-процесуальним законом права та засоби представництва наступні види правової допомоги клієнту: надання усної консультації, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви, копіювання документів для складання позовної заяви, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, вивчення судової практики суду, складання процесуальних документів (а.с.26). У акті передання-прийому наданих юридичних послуг від 18 жовтня 2019 року наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с. 28). Згідно квитанції № 1950 від 18 жовтня 2019 року позивачем було сплачено 3000 грн. за договором про надання правничої допомоги (а.с. 29). Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат, тому з кожного відповідача слід стягнути по 1500 грн. витрат на правову допомогу. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідачів на користь держави підлягає стягненню всього 900 грн. судового збору, з них: з ПАТ «КЗРК» в сумі 600 грн., та 300 грн. з ПрАТ «ЦГЗК», що відповідно до розмірів задоволених вимог. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial