Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про втрату права користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому крім нього, проживали та були зареєстровані відповідач [PERSON] та спільні з позивачем діти, доньки, [PERSON] , [PERSON] . Однак, з лютого 2021 року відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає, будь-яких її речей в помешканні немає, остання не бере участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг. Факт реєстрації [PERSON] у належному позивачу житлі призводить до того, що він не може реалізувати свої права як власника нерухомого майна, а тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад заперечень відповідача. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надала. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 02.04.2021. 20.05.2021 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. 20.05.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи. [PERSON] , являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017. Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] у даному житловому приміщенні зареєстровані відповідач [PERSON] та доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.03.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.05.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №176, розірвано. Разом з тим, як зазначив позивач в позовній заяві відповідач [PERSON] ще до розірвання шлюбу переїхала проживати до свої матері в місто Луцьк Волинської області. Відповідач такі твердження позивача не спростувала. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частинами першої та другої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи колишньою дружиною, без поважних причин тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації . Даний факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня її реєстрації, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання ним таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Крім того, суд вважає доведеним, що реєстрація [PERSON] в належному позивачу житловому приміщенні, обмежує та звужує його права як власника нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved