Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 23 квітня 2014 року у задоволені позовних вимог [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Будьоннівської районної в місті Донецьку ради, третя особа - ЖБК «Мир-43» про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 23 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянти стверджують, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом помилково було встановлено наявність нібито заповіту складеного [PERSON] у 2004 році. На думку апелянта [PERSON] факт визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на підставі наявних документів у справі документальних доказів, є доведеним у суді першої інстанції. Також судом не до кінця було проаналізовано ідентифікуючі дані особи що склала заповіт, а саме: дату та місце народження. Прізвище, ім'я та по-батькові померлого і особи, дані про яку значаться у вказаній інформаційній довідки зі спадкового реєстру, є ідентичними, однак дата народження померлого є [INFO] року, місце народження: с. Олексіївка, Донецької області, дата народження іншої особи, згідно вказаної інформаційної довідки є [INFO] року, місце народження: смт. Лихівка, Дніпропетровська область. Отже, судом невірно застосовано матеріальна норма права. Отже, судом першої інстанції неправильно було встановлено обставини, які мають значення для справи та не правильно було їх оцінено. Представник позивачів доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши ма теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска ржуване рішення слід скасувати, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 17.04.1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори Вервейко Н.Г., на праві власності належить однокімнатна кооперативна квартира за адресою [ADDRESS]. Згідно з витягом з протоколу загальних зборів членів ЖБК «Мир-43» від 28 квітня 1991 року, було вирішено прийняти в члени кооперативу «Мир-43» [PERSON] та закріпити за ним однокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] та закріпити за [PERSON], в зв'язку з купівлею вказаної квартири паєнакопичування в сумі - 2781, 22 рублів. Вказане рішення загальних зборів членів ЖБК «Мир-43» від 28 квітня 1991 року, було затверджено рішенням виконкому Будьоннівської районної ради народних депутатів рішенням від 28.08.1991 року за №379/3. Як вбачається з листа КП БТІ міста Донецька від 24.05.2013 року за №251996, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано не було. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1113. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 19 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до П'ятої донецької державної контори з заявами про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Т.С. Радкевич від 06.06.2013 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після померлого брата [PERSON], з огляду на те, що правовстановлюючий документ на спірну квартиру не був зареєстрований в БТІ міста Донецька за померлим. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розг ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі шення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв лених у суді першої інстанції. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що відповідає вимоги статті 1217 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк що відповідає положенням ч.1 статті 1269, ч. статті 1270 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи позивачі виконали всі можливі дії для отримання свідоцтва на право на спадщину, але нотаріусом було відмовлене з причин, що право власності на спадкову квартиру не було зареєстроване в БТІ. Спадкодавець купив квартиру 17.04.1991 року, а 28.04.1991 року, його було вирішено прийняти в члени кооперативу «Мир-43» та закріпити за ним однокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS], встановивши, за [PERSON], в зв'язку з купівлею вказаної квартири паєнакопичування в сумі - 2781, 22 рублів. Враховуючи, що правовідносини по справі були в 1991 році, вони регулювались нормами Закону України «Про власність». Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Обов'язковість реєстрації угоди купівлі-продажу, або при повному внесенні паєвого внеску в БТІ вказаним законом, не передбачена. Таким чином, звернення позивачів до суду є єдиним видом захисту порушеного права. Враховуючи, що судом першої інстанції неправильне застосовані норми матеріального права, то відповідно до ст.309 ЦПК України апеляційний суд повинен скасувати рішення та ухвалити нове рішення.

Outcome: approved