Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 23.01.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), оскільки змінився його майновий стан. Вказує, що з відповідачем по справі з 19.08.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки припинені, та відповідач з дітьми проживає окремо. 04.12.2019 за заявою [PERSON] Тернівським районним судом міста Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 22.10.2019. Вважає, що приймаючи судовий наказ про визначення розміру аліментів, суду не було відомо про обставини, які є істотними під час вирішення питання щодо визначення розміру аліментів, зокрема відомості про його майновий стан та про стан його здоров`я, оскільки відповідачем під час її звернення до суду із заявою про видачу судового наказу не надано було відомості про те, що він є людиною з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням. Відповідно до висновку МСЕК йому протипоказані тривала хода, важка фізична праця. За станом здоров`я він суттєво обмежений у працевлаштуванні на високооплачувану роботу, оскільки виконання таких робіт вимагають від працівника значного фізичного навантаження, яке йому протипоказано. Розмір його середньомісячного доходу становить у середньому 4000 грн., тому стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від його доходу ставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. Стислий виклад заперечень відповідача. 03.03.2020 відповідач [PERSON] надала суд відзив на позовну заяву. Вказує, що 19.08.2006 між нею та позивачем було укладено шлюб, від шлюбу народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачем батьківство не оспорюється. На даний час шлюбні стосунки фактично припинилися та вона з дітьми протягом останнього року мешкає окремо від позивача. Старша донька навчається у школі, молодша відвідує дитячий садок. Не зважаючи на те, що вона працює, заробітку на утримання двох дітей не вистачає. Позивач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальні потреби дітей не задовольняє та не підтримує. Щодо стану здоров`я позивача, зазначає, що позивач має загальне захворювання та ІІІ робочу групу інвалідності, отримує пенсію та працевлаштований офіційно на підприємстві, де йому нараховується заробітна плата, тому питання щодо відсутності високооплачуваної роботи відноситься виключно до бажання позивача працювати чи не працювати, тому просить відмовити в задоволені позову. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимогах. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 05.03.2020, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.03.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-00 год. 07.04.2020, за клопотанням представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю в іншій справі. Ухвалою суду від 07.04.2020 відкладено розгляд справи на 09-00 год. 08.05.2020, за заявою представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з запровадженням з 12.03.2020 по 24.04.2020 в Україні карантину, через спалах у світі коронавірусу. 08.05.2020 в судовому засіданні відкладено розгляд справи на 12-00 год. 27.05.2020, за клопотанням представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи для належного повідомлення відповідача. Ухвалою суду від 27.05.2020 відкладено розгляд справи на 11-00 год. 22.06.2020, за клопотанням представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю в іншій справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із матеріалів справи, 04.12.2019 видано Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області судовий наказ, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 22.10.2019 (а.с. 3). Довідкою МСЕК від 11.11.2019 позивачу [PERSON] при повторному огляді встановлено з 01.11.2019 третю групу інвалідності, за висновком якого він потребує нагляд та лікування у сімейного лікаря, а також протипоказані: тривала хода, важка фізична праця (а.с. 4). Згідно довідки № 0/12-01 від 14.01.2020, [PERSON] працює у ТОВ «Укрспецконструкція ЛТД», та отримує заробітну плату (а.с. 5, 53). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», станом на 01.06.2020 [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» по картці «Універсальна Голд» у сумі 20681,10 грн. (а.с. 54). Відповідно до довідки №10 від 22.06.2020 «НОВА-КОМ», за адресою: м . Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 34/97, зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , та їх діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 188 СК України встановлено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, чинним законодавством України передбачено обов`язок брати участь в утриманні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, у ст. 192 СК України вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи зміст норм ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Наявність у позивача [PERSON] . ІІІ групи інвалідності за загальним захворюванням, та наявність заборгованості перед Банком, не підтверджують погіршення матеріального становища позивача, тому не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на дітей. Крім того, позивач працює офіційно та отримує заробітну плату. Стосовно пояснень позивача з приводу купівлі золотих прикрас та мобільного телефону, а.с. 49-52, як на підставу для зменшення розміру аліментів, слід зазначити, що купівля вказаних товарів не свідчить про погіршення матеріального становища позивача та із пояснень не вбачається кому саме купувалися перелічені товари. Аналізуючи викладені норми права, та встановивши, що сплата аліментів у розмірі 1/3 частини доходів позивачем щомісячно не є надмірним тягарем для нього, зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дітей, також враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, раніше визначеному судовим наказом, та необхідності зменшення їх розміру, тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки відповідачу відмовлено у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплаченим ним при поданні позову до суду, йому не відшкодовується. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 188, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed