Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 29.10.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату правничої допомоги. В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач та відповідач 02.06.2015 року зареєстрували шлюб та проживали разом в останній час в будинку [ADDRESS] . Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання між сторонами почали виникати сварки в зв`язку з несумісними поглядами на сімейне життя, їх сварки негативно впливали на психологічний та фізичний розвиток дитини, внаслідок чого у вересні 2019 року вони фактично розірвали шлюбні відносини і відповідач переїхав проживати до своїх батьків в [ADDRESS] , де в даний час проживає, а вона разом з малолітнім сином проживає у своїх батьків в [ADDRESS] і з цього часу практично стосунків не підтримують. 14.08.2020 року вона звернулась до суду про розірвання шлюбу, на даний час рішення не вступило в законну силу. Син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, але вона не може в повному обсязі сама забезпечити його утримання. Відповідач проживає окремо, працює в місцевому фермерському господарстві в с.Козацьке, його посада та розмір заробітку їй невідомий, але будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення до суду про примусове стягнення аліментів на утримання дитини, а відтак звернулась до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Відповідачем 24.12.2020 року подано відзив на позов, відповідно до якого останній цивільний позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на дитину визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в установленому законом розмірі; проти розгляду позовної заяви у порядку спрощеного провадження без виклику та повідомлення сторін не заперечує, однак судові витрати по наданню правничої допомоги просить не стягувати, оскільки у додатку до позовної заяви позивачкою не надано ні договору на правничу допомогу, ні квитанції на їх оплату, тому вважає недоведеним понесення цих витрат. Вказує, що дійсно під час перебування в зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після припинення спільного проживання не у вересні 2019 року як вказано у позові, а 2-3 березня 2020 року залишився проживати з позивачкою [PERSON] . Місце проживання дитини не визначалося. З моменту припинення шлюбних відносин та переїздом в м.Шпола втратив роботу в фермерському господарстві, тривалий час непрацював. Позивачка не зверталась до нього з проханням сплати аліментів на утримання дитини та не надавала йому рахунок для сплати аліментів у добровільному порядку, відвідував дитину в дитячому садку, так як позивачка не надає можливості бачитися з дитиною в інший час, на день народження привозив дитині подарунки. Позивачка на тривалий час залишає дитину на своїх батьків, так як виїздить на роботу за межі України. В позовній заяві вказано, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та обов`язків. Оскільки він, як батько дитини, який не позбавлений батьківських прав, має не лише обов`язок по матеріальному утриманню дитини до досягнення нею повноліття, але і право бачитися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 09.12.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 02.06.2015 року в Шполянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №67, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони згідно повторного свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 29.01.2019 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що 09.12.2015 року складено відповідний актовий запис за № 192. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Козацької сільської ради від 26.10.2020 року № 830, [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] . Склад прописаних становить: [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Мотиви, з якихвиходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідноіз ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитинуприсуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разіподання заяви про видачу судового наказу - із дня поданнятакої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є особою працездатного віку, не надав доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Суд вважає,що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840.80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн., суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] понесла судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката Полежаки В.Ф. при підготовці позову до суду в розмірі 500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній справі позивачем до позовної заяви надано: -Розрахунок витрат на правову допомогу адвоката Полежаки В.Ф.., з якого вбачається, що позивачем сплачено 500 грн., а саме за:- 200 грн. - вивчення документів, судової практики, кількість витраченого часу - 2 години;- 300 грн. - підготовка позовної заяви, кількість витраченого часу - 2 години; -Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 33 від 29.10.2020 року, згідно якого [PERSON] сплатила 500 грн., підстава: підготовка позовної заяви про стягнення аліментів на дитину. Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Суд зазначає, що позивачкою не надано договору про надання правової допомоги. Наданий розрахунок витрат та квитанція не є підставою для визнання вищевказаної суми витратами, які понесла позивач на отримання правничої допомоги у даній справі. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходиться підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України,

Outcome: approved