Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі - ПАТ КБ Приватбанк) 02.09.2016 р. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 16.10.2007 року було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування кредитом, станом на 17.08.2016 року заборгованість за кредитним договором становила 12379,60 гривень, з яких: тіло кредиту 4652,87 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 1199,46гривень, заборгованість за пенею 4708,64 грн., 1300грн.- сума штрафів, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250грн. штраф (фіксована частина), 577,60 грн. штраф (процентна складова), з них: 308,97грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015р. (дата зміни облікових правил банку). Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 12379,60 гривень та 1378 грн. судових витрат. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу, згідно укладеного договору № б/н від 02.09.2016 р., було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, [PERSON] не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконує зобовязання належним чином і, згідно розрахунку позивача, станом на 17.08.2016 року заборгованість за кредитним договором становила 12379,60 гривень, з яких: тіло кредиту 4652,87 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 1199,46гривень, заборгованість за пенею 4708,64 грн., 1300грн.- сума штрафів, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250грн. штраф (фіксована частина), 577,60 грн. штраф (процентна складова), з них: 308,97грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015р. (дата зміни облікових правил банку). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 12379,60 гривень. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат.

Outcome: approved