Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.08.1993 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося троє дітей, двоє з яких неповнолітні: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач не поважає її як дружину, в результаті чого між ними виникають сварки, скандали, сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, перебувати з відповідачем в шлюбі позивач не бажає. Тому вона просить цей шлюб розірвати, неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та залишити їй прізвище «Данькова». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 20.12.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 20.12.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу сторони одружилися 02.08.1993 року. Шлюб зареєстровано Ковалівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №10 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В звязку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дочки сторін [PERSON], суд вважає, що ця вимога заявлена безпідставно. Одночасно суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачем неповнолітньої дочки сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial