Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Мурзи Андрія Михайловича звернулося до суду з позовом до Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про тлумачення заповіту. В своїй заяві вказує, що постановою господарського суду Чернігівської області від 10 грудня 2012 року по справі за № 5028/16/256/2012 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок», розташованого в с. Тиниця вулиця Бахмацька, 1А, Бахмацького району Чернігівської області, та призначено ліквідатора - арбітражного керуючого Мурзу Андрія Михайловича. Повноваження ліквідатора визначені ч.1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При проведенні інвентаризації та при надходженні відповіді надійшло повідомлення від виконавчого комітету Тиницької сільської ради про виявлення заповіту на ім»я дирекції СТОВ «Світанок», яким заповідач заповідав нерухоме майно, а саме: земельну частку (пай) в розмірі 4.7 в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Бахмацькою районною адміністрацією, серії РН № 961162 від 28 червня 1996 року. [INFO] помер [PERSON], який працював у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Світанок». За час життя він склав заповіт на нерухоме майно, а саме: земельну часку (пай) у розмірі 4.7 в умовних кадастрових гектарах, на яку він мав право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Бахмацькою районною адміністрацією, серії РН № 961162 від 28 червня 1996 року. Відповідно до змісту вказаного заповіту заповідач заповідав все своє майно саме дирекції СТОВ «Світанок», а тому виникли спірні питання щодо визначення спадкоємця за даним заповітом. Вказане підприємство знаходиться в стадії припинення діяльності (визнано банкрутом) і повноваження керівних органів підприємства виконує ліквідатор. При зверненні останнього до Бахмацької районної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, на його адресу надійшло повідомлення про відмову у видачі такого свідоцтва на користь СТОВ «Світанок», інтереси якого представляє ліквідатор. Оскільки спадкодавець, на думку позивача, мав на увазі при складанні заповіту заповісти своє майно, а саме: земельну частку (пай) в розмірі 4.7 в умовних кадастрових гектарах керівним органам, а саме: дирекції СТОВ «Світанок», в якому все життя працював, виникло питання щодо тлумачення заповіту на вказане нерухоме майно. За таких обставин просить витлумачити зміст заповіту, вчиненого від імені [PERSON] від 11.06.2001 року таким чином, що земельну частку (пай) в розмірі 4.7 га в умовних кадастрових гектарах спадкодавець заповідав СТОВ «Світанок». Позивач - СТОВ «Світанок» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Мурзи Андрія Михайловича, в судове засідання не з»явився. Представник позивача Мурза М.В. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх із зазначених у позові підстав. Крім того пояснив, що інших спадкоємців після померлого [PERSON] немає. Останній заповів вказану земельну частку саме СТОВ «Світанок», де постійно працював. Ця обставина підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які працювали разом з [PERSON]. У сільській раді склали зміст заповіту так, як цього бажав [PERSON], а саме на користь даного господарства. Він бажав і його волевиявлення було таким, щоб земельна ділянка залишилася саме вказаному господарству. Представник відповідача - Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог. Допитаний в якості свідка за клопотанням представника позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що, починаючи з 1981 року він працював разом з [PERSON] в СТОВ «Світанок» с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області. Вказане господарство було реорганізовано з колгоспу ім. Ілліча на КСП «Світанок», а в подальшому на СТОВ «Світанок». За час життя після розпаювання земель, [PERSON], отримавши сертифікат на земельну частку (пай), вирішив заповісти зазначене майно саме на користь СТОВ «Світанок» с. Тиниця, де постійно працював, так як він проживав одиноко і ніякої родини, яка б могла успадкувати його майно, не було. Вказаний заповіт він передав керівництву господарства і заповіт та сертифікат постійно зберігалися в сейфу. Так як [PERSON] помер в 2001 році, йому невідомо чому протягом тривалого часу керівництво СТОВ «Світанок» не вирішувало питання про оформлення спадщини. Показання, аналогічні показанням свідка [PERSON], надала в судовому засіданні свідок [PERSON]. Крім того вона зазначила, що добре пам»ятає всі обставини складання заповіту і волевиявлення [PERSON] при цьому полягало лише в тому, щоб земельна частка (пай) після його смерті залишилася саме СТОВ «Світанок» с. Тиниця, де він постійно працював. Ніхто з керівництва господарства не займався реалізацією спадкових прав. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦК України «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання позову і продовжує судовий розгляд». Враховуючи, що визнання позову відповідачем суперечить закону, суд відмовив у прийняття визнання відповідачем позову. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) «Кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі бо окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям». Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть (а.с. 7) помер [INFO], за час життя 11 червня 2001 року склав заповіт, відповідно до змісту якого земельну частку (пай) в розмірі 4.7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Бахмацькою райдержадміністрацією 10 січня 2001 року серії РН № 961162 заповів дирекції СТОВ «Світанок» (а.с.8). За повідомленням Тиницької міської ради Бахмацького району від 24 лютого 2014 року за № 03-07/89, вищевказаний заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 21). Відповідно абз. 2.3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року». У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи, що спадщина після померлого [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України, тому в даному випадку застосовуються норми саме ЦК Української РСР (1963 року). Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини». Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини». Як вбачається зі змісту довідки за № 372/01-16, виданої 17 лютого 2014 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа до майна померлого 26.06.2001 року [PERSON] не відкривалася, оскільки ніхто зі спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини (а.с. 19). За повідомленням Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 426 від 28.05.2013 року, померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] На день смерті проживав один (а.с. 10). Враховуючи зазначені повідомлення, з урахуванням положень ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) спадщина після померлого 26.06.2001 року [PERSON] не була ніким зі спадкоємців прийнята. За приписами ст. 555 ЦК Української РСР (1963 року) «Спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо ні один зі спадкоємців не прийняв спадщини». В судовому засіданні встановлено, що за час життя 09 січня 2001 року [PERSON] отримав сертифікат на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок» розміром 4.7 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією дублікату вказаного сертифікату, звіреної з його оригіналом в Бахмацькому районному суді (а.с. 9). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 05.03.2014 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок», СТОВ «Світанок», є юридичною особою і його місцезнаходження с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області (а.с.24). Постановою Господарського суду Чернігівської області від 10 грудня 2012 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок» визнано банкрутом. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мурзу Андрія Михайловича (а.с.13). За приписами ч.1 ст. 1256 ЦК України «Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями». Як вбачається з наданих на запит суду витягів з єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців, станом на 11.03.2014 року мається 77 записів найменування юридичної особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок» по Україні в цілому. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить витлумачити зміст заповіту, вчиненого від імені [PERSON] від 11.06.2001 року таким чином, що земельну частку (пай) в розмірі 4.7 га в умовних кадастрових гектарах спадкодавець заповідав СТОВ «Світанок». Враховуючи, що в тексті заповіту не зазначено ніяких реквізитів крім назви юридичної особи, тому приймати позицію позивача та його представника в судовому засіданні в тому, що заповіт складений на користь дирекції саме ліквідованої юридичної особи, немає підстав. Пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні з приводу того, що [PERSON] заповідав земельну частку (пай) саме на користь СТОВ «Світанок» с. Тиниця Бахмацького району, суд не може прийняти до уваги, оскільки, на думку суду, вони не можуть підтвердити справжнє волевиявлення заповідача. Крім того, виходячи з положень ст. 555 ЦК УРСР (1963 року), суд вважає, що сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Мурзи Андрія Михайловича та його представником в судовому засіданні не доведено, що він є належним позивачем по даній справі і є спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті, після смерті [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити, незважаючи на визнання позову відповідачем.

Outcome: dismissed