Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Універсал банк звернулося до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу в розмірі 18 129, 23 доларів США за кредитним договором №СL22256 від 05.03.2008 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором, однак внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань станом на 28 серпня 2015 року виникла сума боргу в розмірі 18 129, 23 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту 12 981,89 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту 0,01 доларів США, відсотки 3 736,89 доларів США, підвищені відсотки 1 410,44 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 05.03.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед банком солідарно з позичальником [PERSON] відповідати за обов'язки позичальника щодо сплати кредиту, відсотків та можливих штрафних санкцій. Просить стягнути з відповідачів суму боргу, яку останні у добровільному порядку не бажають сплатити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 05.03.2008 року отримав у ВАТ Універсал банк (правонаступником якого є ПАТ Універсал банк) кредит в сумі 17 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24,00 % річних з кінцевим строком погашення 25 лютого 2015 року. 16 липня 2012 року між сторонами було укладено угоду про припинення зобовязань за кредитним договором №СL22256, відповідно до умов якої визнано, що станом на 16.07.2012 року загальний розмір заборгованості за основним договором становить 21 147,93 доларів США. Відповідно до даної угоди позивач забовязався в період з 16.07.2012 року по 16.06.2014 року включно сплатити кредитору грошову суму у розмірі 14 803,55 доларів США. У звязку із невиконанням позивачем взятих на себе зобовязань 10 листопада 2014 року сторони уклали угоду про припинення зобовязань за кредитним договором №СL22256 відповідно до умов якої визнали, що станом на 10 листопада 2014 року загальний розмір заборгованості становить 18 899,31 доларів США. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 28 серпня 2015 року виникла сума боргу в розмірі 18 129, 23 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту 12 981,89 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту 0,01 доларів США, відсотки 3 736,89 доларів США, підвищені відсотки 1 410,44 доларів США, що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами : анкетою-заявою на отримання кредиту та додатку до неї (а.с.6-8 т.1), кредитним договором (а.с.9-18 т.1), угодами про припинення зобовязань (а.с.19-24 т.1), випискою з особового рахунку (а.с.28 т.1), меморіальним ордером (а.с.29 т.1), розрахунком заборгованості (а.с.30-32 т.1). В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 05.03.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого поручитель [PERSON] зобов'язалася перед банком солідарно з позичальником [PERSON] відповідати за обов'язки позичальника щодо сплати кредиту, відсотків та можливих штрафних санкцій (а.с.25-27 т.1). 16 липня 2012 року та 10 листопада 2014 року між банком та відповідачем [PERSON] без згоди поручителя [PERSON] було укладено угоди про припинення зобовязань за договором №СL22256 від 05.03.2008 року згідно яких, сторони погодили, що позичальник [PERSON] зобовязаний в період з 10.11.2014 року по 10.10.2016 року включно сплатити кредитору грошову суму у розмірі 13 229,52 доларів США про що було складено новий графік, а решта боргу підлягає прощенню (а.с.19-24 т.1). Таким чином, укладення між кредитором та позичальником [PERSON] угод про припинення зобовязань за договором №СL22256 від 05.03.2008 року від 16 липня 2012 року та 10 листопада 2014 року призвело до збільшення терміну надання кредиту порівняно з терміном надання кредиту визначеним під час укладення кредитного договору та договору поруки в 2008 році, що призвело до збільшення загальної суми відсотків, яка повинна бути виплачена за надання кредиту. За правилом частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник [PERSON] не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з боржника [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати в розмірі 5 854 грн. 17 коп.. Таким чином, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], щодо вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Outcome: partial