Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Роменське ОУПФУ в Сумській області звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Роменського ОУПФУ Сумської області суму переплати пенсії у розмірі 5577 грн.; стягнути з відповідача на користь управління суму сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що з 21.07.2006 року на обліку у Роменському ОУПФУ Сумської області перебувала [PERSON] як отримувач пенсії по втраті годувальника, призначену відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням виконаного комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району від 23.04.2008 № 24, у зв»язку з позбавленням батьківських прав [PERSON], опікуном вказаних дітей була призначена [PERSON], яка з 13.05.2008 була отримувачем даної пенсії. Листом від 28.08.2015 № 6627/07-20 управління повідомило [PERSON] про закінчення строку виплати пенсії по втраті годувальника на відповідача з 01.11.2015. З 01.09.2015 відповідач згідно наказу на зарахування від 25.08.2015 № 2 «З - УДЗ» була зарахована до Прилуцького професійного ліцею Чернігівської області на денну форму навчання по спеціальності перукар. У зв»язку з цим виплата пенсії була продовжена і на підставі поданої заяви відповідача 25.09.2015 після досягнення нею повноліття з 01.11.2015 пенсія по втраті годувальника була призначена останній. Листом від 17.06.2016 № 3435/02-20 управління повідомило відповідача про необхідність надання довідки про навчання для продовження виплати пенсії по втраті годувальника з 01.09.2016. У вересні 2016 року для продовження виплати пенсії відповідач надала довідку від 15.09.2016 № 506 про те, що вона продовжує навчання у вказаному учбовому закладі [INFO], згідно наказу Прилуцького професійного ліцею Чернігівської області від 23.10.2015 № 151 знаходиться на повному державному утриманні. Проте про зміну свого становища з [INFO] відповідач не повідомила управління виплати пенсії продовжувалась у такому ж розмірі. Порушення відповідачем своїх обов»язків та неповідомлення управління про взяття її на повне державне утримання спричинило виплату пенсії у розмірі 100% замість належних 50 % за період з 01.11.2015 по 31.08.2016, внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 5982 грн. Рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсії від 09.11.2016 з 01.12.2016 з пенсії відповідача утримувалось 20 % пенсії щодня. Листом від 10.11.2016 управління повідомило відповідача про прийняте рішення. З 01.03.2017 відповідачу припинені виплата пенсії та утримання з неї у зв'язку із закінченням навчання, про що повідомлено останню. Таким чином, залишок переплати пенсії становить 5577 грн., які відповідач відмовляється повернути добровільно, у зв»язку з чим управління вимушено звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. У судовому засіданні представник позивача Нелін К.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Прилуцького професійного ліцею Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, надав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, в якій при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. З 21.07.2006 на обліку у Роменському ОУПФУ Сумської області перебувала [PERSON] як отримувач пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням виконаного комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району від 23.04.2008 № 24, у зв»язку з позбавленням батьківських прав [PERSON], опікуном [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], була призначена [PERSON] (а. с. 4), яка з 13.05.2008 була отримувачем даної пенсії (а. с. 4). Листом від 28.08.2015 № 6627/07-20 управління повідомило [PERSON] про закінчення строку виплати пенсії по втраті годувальника на [PERSON] з 01.11.2015 (а. с. 5). Згідно довідки від 17.09.2015 [PERSON] з 01.09.2015 згідно наказу на зарахування від 25.08.2015 № 2 «З - УДЗ» була зарахована до Прилуцького професійного ліцею Чернігівської області на денну форму навчання по спеціальності перукар (а. с. 7). У зв»язку з цим виплата пенсії була продовжена і на підставі поданої заяви відповідача 25.09.2015 після досягнення нею повноліття з 01.11.2015 пенсія по втраті годувальника була призначена останній (а. с. 11, 13-14). Листом від 17.06.2016 № 3435/02-20 управління повідомило відповідача про необхідність надання довідки про навчання для продовження виплати пенсії по втраті годувальника з 01.09.2016 (а. с. 6). У вересні 2016 року для продовження виплати пенсії відповідач надала довідку від 15.09.2016 № 506 про те, що вона продовжує навчання у вказаному учбовому закладі [INFO], згідно наказу Прилуцького професійного ліцею Чернігівської області від 23.10.2015 № 151 знаходиться на повному державному утриманні (а. с. 8, 9). Рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсії від 09.11.2016 з 01.12.2016 з пенсії [PERSON] утримувалось 20 % пенсії щодня (а. с. 15). Листом від 10.11.2016 управління повідомило відповідача про прийняте рішення від 09.11.2016 (а. с. 16). З 01.03.2017 [PERSON] Роменським об»єднаним УПФ Сумської області припинені виплата пенсії та утримання з неї у зв»язку із закінченням навчання, про що повідомлено відповідача (а. с. 17). Про зміну свого становища з [INFO] відповідач не повідомила управління, в зв'язку з необізнаністю, виплати пенсії продовжувалась у такому ж розмірі, в результаті чого виникла переплата пенсії у сумі 5577 грн. Отже, вбачається, що виявлена переплата пенсії за вказаний період з 2013 по 2017 р.р. була відома позивачу, але ніяких дій щодо припинення протиправних дій не вчинялось, тому відсутній факт зловживання з боку відповідача, тобто відсутня його вина у виникненні переплати. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані під час нарахування та виплати пенсії. Так, наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні суду. Таким чином, переплачені пенсійні виплати стягненню з відповідача не підлягають. Такий висновок суду, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, які відображені в постановах Верховного Суду України №6-91цс14 від 02.07.2014 та №6-151цс13 від 22.01.2014, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі положень ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст.12, 34, 81, 138, 141, 263, 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed