Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Рішенням Комунарського районного суду від 10.09.2015 року по цивільній справі № 333/2174/14-ц позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Нафта» в особі ліквідатора [PERSON] про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої заборгованості за авансовими звітами, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із затримкою строків її виплати та моральної шкоди, задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 18\~012,32 грн. - заборгованість із заробітної плати, 6486,83 грн. заборгованість за авансовими звітами, 282148,50 грн. суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3296,25 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із затримкою її виплати без урахування податків і обовязкових платежів та 500 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Апеляційний суд Запорізької області від 09.12.2015 року, апеляційну скаргу ТОВ «Бі-Нафта» задовольнив частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2015 року по цій справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 18\~012,32 грн. та заборгованості за авансовими звітами в сумі 6\~486,83 грн. скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2015 року по цій справі в частині стягнення судового збору змінено, зменшено суму стягнення до 2\~070,60 грн. В іншій частині рішення по цій справі залишено без змін. [PERSON] звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом розглядалася його заява від 14.08.2015 року про збільшення суми позовних вимог за позовною заявою [PERSON] від 26.03.2014 року по справі 333/2174/14-ц, однак в рішенні суду від 10.09.2015 року вона не знайшла свого відображення.. Обґрунтовує свої вимоги тим, даний факт підтверджують: відповідач в своїй апеляційній скарзі від 23.09.2015 року, представник відповідача [PERSON] під час судового засідання 10.09.2015 року та 09.12.2015 року, матеріали звукозапису судового засідання від 10.09.2015 року та 09.12.2015 року. Просить своєю заявою прийняти додаткове рішення по даній цивільній справі, яким стягнути на його користь з відповідача середню заробітну плату за весь час затримки строків виплати заборгованості по заробітній платі та авансовим звітам перед [PERSON] по день фактичного розрахунку, а саме, з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року, в розмірі 53\~096,30 грн. Стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затриманням строків її виплати по день фактичного розрахунку, а саме, з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року, в розмірі 4\~467,06 грн. Також, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, нанесену ліквідатором ТОВ «Бі-Нафта» [PERSON], по день фактичного розрахунку, а саме, з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року, в розмірі 10\~338,00 грн. У судовому засіданні заявник підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити і винести додаткове рішення. Представник відповідача, повідомлений про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не зявився. Суд, на підставі ч.3 ст.220 ЦК України, розглядає заяву за його відсутності. Заслухавши заявника, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь середньої заробітної плати за весь час затримки строків виплати заборгованості по заробітній платі та авансовому звіті, компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою строків її виплати та моральної шкоди, нанесеної ліквідатором по день фактичного розрахунку, а саме, з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року не були розглянуті судом. Так в матеріалах справи, міститься заява позивача від 14.08.2015 року про збільшення позовних вимог (т.2 а.с.90-93), однак 10.09.2015 року при винесенні рішення зазначені вимоги розглянуті не були. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09.12.2015 року встановлено, що у серпні 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, однак зазначені вимоги розглянуті не були, предметом дослідження були вимоги [PERSON] заявлені ним у березні 2014 року. Зазначено, що стосовно вказаної частини позовних вимог з приводу яких рішення не було прийнято, то це питання може бути вирішено судом на підставі ст.220 ЦПК України. ( т.2 а.с.174-179). У звязку з порушенням строків виплат, передбачених ст.116 КЗпП України, застосуванню підлягають положення ст.117 КЗпП України, відповідно до яких в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час по день фактичного розрахунку. Датою фактичного розрахунку є 13.02.2015 року. Тому вимоги позивача, що до збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки строків виплати заборгованості по заробітній платі та авансовим звітам по день фактичного розрахунку, а саме з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року, в розмірі 53\~096,30 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затриманням строків її виплати по день фактичного розрахунку, а саме з 26.03.2014 року по 13.02.2015 року, в розмірі 4\~467,06 грн. є обґрунтованими. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то суд вважає, що зазначена вимога вже була розглянута судом. Оскільки суд вже дійшов до висновку, що відповідач має відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду виходячи з засад розумності та справедливості у розмірі 500 грн. Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово. Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial