Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори про визнання не дійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 1-358, видане 14 березня 2016 року державним нотаріусом [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Донченка, 45. В задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.04.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори про визнання не дійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину повернуто до Лубенського міськрайонного суду для вирішення питання про постановлення додаткового рішення. В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори про визнання не дійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори про визнання не дійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 1-358, видане 14 березня 2016 року державним нотаріусом [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Донченка, 45. В задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори відмовлено. Строк на виконання даного рішення суду не закінчився. В матеріалах справи міститься квитанція від 06.10.2016 р. про сплату [PERSON] МПП фірма «Консул» 6837 грн. згідно договору від 5.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та МПП фірма «Консул» на представництво та ведення справи в Лубенському міськрайонному суді та Апеляційному суді Полтавської області. Згідно договору від 5.10.2016 р. виконавець (МПП фірма «Консул») зобовязався представляти інтереси замовника ([PERSON]В.) та надавати йому правову допомогу у суді при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], 2 Лубенської ДНК про визнання недійсним та скасування свідоцтва від 14.03.2016 року та визнання права власності на домоволодіння за адресою м. Лубни вул. Донченка , 45. (а.с. 43,44). Як директор МПП фірма «Консул» в судовому засідання представляв інтереси позивача та надавав йому правову допомогу [PERSON], як це вбачається із журналів судових засідань. Таким чином, сплачені позивачем [PERSON] МПП фірма «Консул» кошти в сумі 6837 грн. є понесеними ним витратами на правову допомогу, які, враховуючи, що позов було задоволено частково, судовим рішенням не вирішені. Також позивачем [PERSON] при зверненні з позовом до суду понесено витрати на оплату судового збору в сумі 551, 21 грн., які судовим рішенням не вирішені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким станом на час вчинення процесуальної дії до 01.01.2017 року було визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На час вчинення процесуальних дій після 01.01.2017 року діяла редакція Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З журналів судового засідання вбачається, що директор /представник/ МПП фірма «Консул» [PERSON] брав участь у судових засіданнях як представник позивача [PERSON] та особа, що надає йому правову допомогу : 14.12.2016 р. 34 хв., 13.01.2017 р. 132 хв., 10.03.2017 р. 65 хв., 24.03.2017 р. 103 хв. Пунктом 48 постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Матеріали справи не містять розрахунку щодо часу, обсягу та змісту надання позивачу правової допомоги поза судовим засіданням. При проведенні судового засідання : 14.12.2016 р. при наданні [PERSON] правової допомоги позивачу розмір мінімальної заробітної плати становив 1600 грн. 40% від 1600 грн. становить 640 грн. При проведенні судових засідань : 13.01.2017 р., 10.03.2017 р., 24.03.2017 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, становив 1600 грн. 40% від 1600 грн. становить 640 грн. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] у даній справі становить : 334 хв. (34 хв + 132 хв. + 65 хв. + 103 хв.) /60 хв. х 640 грн. = 3562 грн. 67 коп. Таким чином, враховуючи , що розмір реально понесених витрат на правову (6837 грн.) є більшим, ніж граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу (3562,67 грн.), при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України підлягає до використання граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу (3562,67 грн.). Зі змісту рішення вбачається, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, тобто задоволені до відповідача [PERSON], та в задоволенні позову до обраного позивачем відповідача [PERSON] Лубенської державної нотаріальної контори було відмовлено. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON], особливості їх формулювання та заявлення, у звязку з чим позов до одного відповідача задоволено, а в задоволенні позову до іншого відповідача відмовлено, а тому вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, у звязку з неможливістю складення чіткої математичної пропорції, суд враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину судових втрат, а саме 275,60 грн. судового збору /551,20 грн. /сума судового збору, що підлягала до сплати при зверненні із позовом до суду/ : 2/, 1781,33 грн. витрат на правову допомогу /3562,67 грн. :2/.

Outcome: approved