Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (позивачка), в інтересах малолітнього сина [PERSON] , подала до суду позов до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд провести реальний розподіл житлового будинку [ADDRESS] у власність її неповнолітнього сина, [PERSON] , виділити житлові приміщення - ІІ площею 3,6 кв.м., приміщення ІІІ, площею 3,2 кв.м., приміщення 1-1, площею 12,3 кв.м., приміщення 1-2, площею15, 1 кв.м., приміщення 1-3, площею 20,7 кв.м., приміщення 1-4, площею 20,2 кв.м. У власність відповідачів виділити у житловому будинку приміщення 1-5, площею 16,0 кв.м., приміщення 1-6, площею 12,9 кв.м., приміщення І, площею 4,8 кв.м., залишивши у спільному користуванні горище. Визначити у власність її неповнолітнього сина [PERSON] наступні господарські приміщення: літню кухню «Д», розміром 4,30х7,40 м, сарай «Е», розміром 5,80х4,60 м, гараж «Б», розміром 4,00х7,60 м, сарай «В», а у власність відповідачів вбиральню «Г». У спільному користуванні залишити колодязь, огорожу, хвіртку, замощення. Провести розподіл земельної ділянки пропорційно часткам сторін у будинку. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що її син [PERSON] являється власником 4/6 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі по справі відповідно до ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 27.01.1998, якою затверджено мирову угоду, мають на праві власності дві кімнати, зазначені у схемі за №1-5 та №1-6 у цьому житловому будинку. Право приватної власності в порядку спадкування на кімнату, зазначену на схемі під №1-4, площею 21.3 кв.м., перейшло [PERSON] , а дітям покійного [PERSON] [PERSON] та [PERSON] кімнати під №1-5 та №1-6 в цьому ж будинку. Станом на 18.01.1986 біля зазначеного будинку з господарських будівель був сарай «Б», туалет цегляний «В», огорожа дерев`яна, колодязь та бетонне замощення, а станом на 21.07.2005 є такі господарські будівлі: вбиральня «Г», гараж «Б», літня кухня «Д», сарай «Є», колодязь «К», замощення «1», ворота №1, огорожа №2. За період одруження з [PERSON] з лютого 1993 по 1997 рік позивачка з чоловіком побудували літню кухню, розміром 4,30 х 7,40 м., стайню 5,80 х 4,60 м., гараж 4,0 х 7,60м., які відповідно до рішення №171 від 14.03.1997 узаконені Ходорівською міською радою на [PERSON] , тобто вказані господарські будівлі являються їхньою безпосередньою власністю. Вона з відповідачами проживає у спірному будинку, який має два входи, проте між ними часто виникають непорозуміння щодо оплати за комунальні послуги та з приводу користування подвір`ям і господарськими будівлями. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подали. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.102). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.08.2020 прийнято цивільну справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с.43-44). Ухвалою від 14.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.80-81). Ухвалою від 20.09.2021 відкладено розгляд справи (а.с. 93). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1458/17 відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.77, 78, 85, 86, 87, 97,98). Ухвалою судового засідання від 11.11.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.103). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.01.1986, спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] . Спадкове майно складається з цілого житлового будинку і господарських будівель, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Ходорівської міської ради №171 від 14.03.1997 по заяві [PERSON] узаконено самовільно збудовані літню кухню розміром 4,30 х 7,40 м, стайню 5,80 х 4,60 м, гараж 4 х 7,60 м. (а.с.13). Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.01.1998 затверджено мирову угоду, згідно з якою [PERSON] належатиме в порядку спадкування кімната, зазначена на схемі №1-4, площею 21,3 кв.м, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , а дітям покійного [PERSON] [PERSON] та [PERSON] кімнати під №1-5 та 1-6 в цьому ж будинку (а.с.11). [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.09.2008 Серія [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.04.2017, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.07.2005 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд , який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з технічним паспортом від 11.04.2017, по [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами: гаражем «Б», сараєм «В», вбиральнею «Г», літньою кухнею «Д», сараєм «Е», колодязем «К», замощенням «І», воротами №1, огорожею №2, хвірткою №3 (а.с.14-15, 29-31). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2017, спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] . Спадкове майно складається з 4/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд , який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.10). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101689012 від 26.10.2017 встановлено, що 4/6 житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у малолітнього сина позивачки, якому на праві приватної власності належить 4/6 частини житлового будинку, перешкод у користуванні ним та господарськими будівлями відповідно до належної йому частки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до положень статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати ї цільового призначення. Згідно з приписами частини 1 статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно (стаття 358 ЦК України). Відповідно до положень статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності малолітньому [PERSON] (4/6 частини), [PERSON] (1/4 частини) та [PERSON] (1/4 частини). Домовленості про порядок володіння та користування спільним майном між сторонами немає. Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на постійні суперечки та непорозуміння між власниками щодо оплати комунальних послуг та користування подвір`ям і господарськими приміщеннями. Відповідачами аргументів щодо поданого позову не наведено. Надаючи оцінку аргументам сторони позивача, суд зазначає, що оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Водночас, суд наголошує на тому, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Такий висновок суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленого 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц (провадження № 61-40289 св 18). Таким чином, належність сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку є недостатньою для проведення його реального поділу, оскільки також повинна бути наявна технічна можливість такого поділу. Суд зауважує, що стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу наявності технічної можливості поділу вказаного вище житлового будинку та варіанту або варіантів поділу. Також, сторона позивача не будучи позбавленою можливості під час розгляду справи заявляти клопотання, у тому числі про призначення у справі відповідної експертизи, таким правом не скористалася. Суд звертає увагу на те, що для вирішення питання наявності технічної можливості поділу належного сторонам житлового будинку та варіанту (або варіантів) такого поділу необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі статей 183, 356, 358, 364 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed