Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що між ним та Барською міською радою на підставі рішення 58 (позачергової) сесії Барської міської ради 5 скликання від 20.10.2010 року було укладено договір оренди землі від 28.10.2010 р. Згідно п.1,2 договору предметом договору є земельна ділянка площею 0,0030 га в [ADDRESS] для обслуговування малої архітектурної форми. Строк дії договору згідно п. 8 Договору складає з 28.10.2010 р. по 28.10.2020 р. Вищезазначеним рішенням сесії міської ради позивачу було затверджено паспорт прив'язки малої архітектурної форми та надано дозвіл на її встановлення по [ADDRESS]. Побудований позивачем МАФ відповідає всім вимогам надійності, безпечної експлуатації та відповідає вимогам нормативно правових актів з питань будівництва, про що свідчить рішення 58 (позачергової) сесії Барської міської ради 5 скликання від 20.10.2010 р. Рішенням 7 сесії Барської міської ради від 05.05.2017 р. позивачу було надано дозвіл на збір вихідних даних та виготовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію тимчасової споруди під магазин ( капітальної споруди) з прибудовою. Враховуючи дане рішення, позивач здійснив реконструкцію тимчасової споруди під магазин (як капітальну споруду) з прибудовою на [ADDRESS] загальною площею 50,67 кв.м. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України. Тому, позивач змушений звертатися до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, нежитлову будівлю «магазин» загальною площею 50,67 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача Барської міської ради Цицюрський А.А. проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Між [PERSON] та Барською міською радою на підставі рішення 58 (позачергової) сесії Барської міської ради 5 скликання від 20.10.2010 року було укладено договір оренди землі від 28.10.2010 р. Згідно п.1,2 договору предметом договору є земельна ділянка площею 0,0030 га в [ADDRESS] для обслуговування малої архітектурної форми. Строк дії договору згідно п. 8 Договору складає з 28.10.2010 р. по 28.10.2020 р. Вищезазначеним рішенням сесії міської ради позивачу було затверджено паспорт прив'язки малої архітектурної форми та надано дозвіл на її встановлення по [ADDRESS]. П 1.3 порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011р.№244 передбачено, що тимчасовою спорудою торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності є - одноповерхова споруда, що вготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, зазначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи того призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхові споруди, що виготовляються з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і виготовлюються тимчасово, без улаштування фундаменту, а також тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності, яка може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей або не мати такого приміщення. Побудований мною МАФ відповідає всім вимогам надійності, безпечної експлуатації та відповідає вимогам нормативно правових актів з питань будівництва,; про що свідчить рішення 58 ( позачергової) сесії Барської міської ради 5 скликання від 20.10.2010 р. про затвердження паспорту прив'язки. Між [PERSON] та Барською міською радою на підставі рішення 15 сесії Барської міської ради 7 скликання від 22.08.2016 року було укладено договір про встановлення особистого сервітуту від 08.09.2016 р. Згідно п.1,1. договору предметом договору є земельна ділянка площею 0,0024 га в м. Бар на [ADDRESS], поруч з існуючою тимчасовою спорудою для провадження комерційної діяльності. Строк дії договору згідно п. 2.1. Договору складає з 08.09.2016 р. по 07.09.2019 р. Крім того, рішенням 7 сесії Барської міської ради від 05.05.2017 р. позивачу було надано дозвіл на збір вихідних даних та виготовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію тимчасової споруди під магазин ( капітальної споруди) з прибудовою. Враховуючи дане рішення, [PERSON] було здійснено реконструкцію тимчасової споруди під магазин ( як капітальну споруду) з прибудовою на [ADDRESS] загальною площею 50,67 кв.м. Згідно проектно-кошторисної документації «Реконструкції тимчасової споруди під магазин (капітальної споруди) з прибудовою», виготовленої спеціалізованою установою, що має державний сертифікат, комунальним підприємством «Барське районне госпрозрахункове виробниче архітектурно-планувальне бюро», проведена позивачем реконструкція відповідає вимогам надійності, безпечності експлуатації згідно будівельних нормативів, дотримання санітарних та протипожежних вимог. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно ствердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Відповідно до ст.3 ЦП К України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved