Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк, позивач), в особі представника позивача Дашко В.М., звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.12.2009 року в сумі 55005,99 грн, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 25.12.2009 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 31000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п.2.1.1.12.3 Умов та Правил, погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснювати шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Оскільки відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, то станом на 11.10.2020 за ним утворилась заборгованість на загальну суму 55005,99 грн, з яких: 49572,50 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 49572,50 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2039,91 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 3393,58 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала частково. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано такі заяви та клопотання: заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.45); клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.44); клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача та незаперечення проти заочного розгляду справи (а.с.46); заява відповідачки [PERSON] про розгляд справи за її відсутності (а.с.65). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.12.2020 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 25.12.2009 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вказаної анкети-заяви сторонами погоджено базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами 30 % із розрахунку 360 днів на рік (а.с.26). Відповідно до довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н отримала картки з номером: [NUMBER] (дата відкриття 10.12.2009, термін дії: 06/2015 року); [NUMBER] (дата відкриття 26.12.2014, термін дії 12/2018 року); [NUMBER] (дата відкриття 02.07.2015, термін дії 12/2018 року) (а.с.25). Згідно з довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н)», встановлено кредитний ліміт карткового рахунку № [NUMBER] , 25.12.2009 року в розмірі 500 грн 00 коп, а остання зміна кредитного ліміту відбулась 18.07.2018 року, та становила 0 грн 00 коп (а.с.24) З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 11.10.2020 за [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 55005,99 грн, з яких: 49572,50 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 - заборгованість за поточним тілом кредита; 49572,50 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2039,91 - заборгованість за простроченими відсотками; 3393,58 - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 (а.с.4-13). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Отже, позивачем доведено, що між сторонами 25.12.2009 року був укладений договір, строк якого закінчився у грудні 2018 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах, заява позичальника не містять. На підставі виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] судом установлено, що відповідач не користувався карткою з моменту закінчення терміну дії картки, у подальшому позивач самостійно списував з картки відсотки, пеню (а.с.14-23). Станом на момент закінчення строку дії картки за номером [NUMBER] - 12/2018 року, згідно з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, борг [PERSON] станом на 31.12.2018 року склав: 41663,76 грн - за залишком заборгованості за тілом кредиту, 1583,98 грн - відсотків за користування кредитом (а.с.10). Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку заборгованості, після закінчення строку дії картки № [NUMBER] позивач продовжував списувати з указаної картки відсотки за користування кредитом, відсотки на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, відповідні суми пені. Позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України в обґрунтування підстав нарахування відсотків, пені, штрафів у період після закінчення строку дії картки з номером [NUMBER] не надав до суду належних доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем іншого кредитного договору, після 31.12.2018року з відповідними умовами кредитування. У ч. 1 ст. 651 ЦК України йдеться про те, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним та [PERSON] були договірні відносини, які б виникли на підставі відповідного кредитного договору у період після 31.12.2018 року. Відтак, у межах строку кредитування до 31 грудня 2018 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 січня 2019 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, слід зазначити, що такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Позовні вимоги в цій частині мотивовані Банком з посиланням на п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, однак положення цього пункту, у редакції наданій суду, взагалі не передбачають їх сплату, крім того, суду не надано доказів погодження цих процентів у більшому ніж передбачено ст. 625 ЦК України розмірі з позичальником, а тому підстави для покладення на відповідача відповідальності саме у такому розмірі відсутні. Крім того, Банком суду наданий розрахунок заборгованості, з якого неможливо встановити порядок нарахування заборгованості за процентами згідно зі ст. 625 ЦК України. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача сплати суму боргу за тілом кредиту, а також сум відсотків та пені, які нараховані у межах строку дії картки, що як установлено судом на момент закінчення виданої [PERSON] картки складало: 41 663,76 грн - за тілом кредиту, 1583,98 грн - відсотків за користування кредитом, заборгованість за пенею відсутня. Разом з тим, розрахунки щодо нарахування неустойки позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах та правилах. Вимоги про стягнення з відповідача неустойки не ґрунтуються на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама заява позичальника таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Також, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Отже, станом на 31 грудня 2018 року (кінцевий термін повернення кредиту), відповідач мав заборгованість - 43247,74 грн, яка складалась з наступного: 41663,76 грн. - заборгованість за кредитом; 1583,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01 січня 2019 року по 10 жовтня 2020 року, банком списувались грошові коштів з рахунків відповідачки та таким чином було погашено заборгованість на загальну суму 31773,19 грн. (тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Зазначені кошти банком самостійно спрямовано в тому числі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованим після закінчення строку кредитування, що підтверджується вісімнадцятою колонкою розрахунку заборгованості, що є додатком до позову. З урахуванням наведеного, заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 25 грудня 2009 року перед АТ КБ «Приватбанк» складає 11474 грн 55 коп, із розрахунку: 43247,74 грн - 31773,19 грн = 11474,55 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 11474,55 грн. Щодо розподілу судових витрат: Банком при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн (а.с.1). Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 11474,55 грн, тобто на 20,86%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 438,48 грн (2102,00 грн.* 20,86%) судового збору. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial