Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 листопада 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що у жовтні 2019 року у нього виникла потреба в установці пелетного котла. Зустрівшись із відповідачем, який запевнив, що він є спеціалістом з установки таких котлів, вони досягли згоди з усіх питань, що стосуються придбання та установки котла. [PERSON] повідомив про необхідність сплати авансу у розмірі 50 000 грн., що становить 70% від загальної вартості придбання та установки котла. 17 жовтня 2019 року позивач передав відповідачу указану суму як аванс за придбання та установку пелетного котла, про що відповідачем власноручно було складено розписку, в якій було зазначено про зобов`язання встановити котел або повернути грошові кошти у повному обсязі протягом 30 днів. 07 листопада 2019 року [PERSON] зателефонував позивачу та повідомив, що виникли ускладнення та необхідно ще додаткові кошти, які позивач у подальшому перерахував на банківський рахунок, який повідомив відповідач. На теперішній час відповідач пелетний котел позивачу не передав та не встановив, а грошові кошти на суму 62 060,30 грн. не повернув. З огляду на те, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення отриманих коштів для виготовлення та встановлення пелетного котла, то відповідно до вимог ст. 625 ЦК України можуть бути розраховані інфляційні втрати та 3% річних. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 64 891, 26 грн., з яких 62 060,30 грн. - кошти сплачені за договором про надання послуг; 1 055,02 грн. - інфляційні втрати; 1 775,94 грн. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами. Також позивач просить стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 840 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу (а.с.1-3). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 листопада 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.20). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.21). До суду 26 листопада 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.22). Ухвалою судді від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів (а.с.23-24). Представник позивача надала до суду заяву, у якій просила задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглядати справу без її участі (а.с.36). Відповідач в судове засідання втретє не з`явився, про день та час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 17 жовтня 2019 року [PERSON] було складено розписку про отримання від [PERSON] 50\~000 грн. в якості передоплати 70% за пелетний котел, при цьому зобов`язався протягом 30 днів встановити котел або повернути грошові кошти в повному обсязі (а.с.8). Однак, [PERSON] не передав позивачу [PERSON] в обумовлені 30 днів пелетний котел та не встановив його, таким чином не виконав взяті на себе зобов`язання. Також позивач посилається на те, що на указаний відповідачем банківський рахунок ним було переведено грошові кошти у розмірі 6030, 15 грн. та 6030,15 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є правочином. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1\~ст. 205 ЦК України). Згідно зі\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 906 ЦК України\~збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні\~ст. 906 ЦК України\~тягар доведення неможливості належного виконання покладається на виконавця.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі (аванс) повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. З огляду на викладене, встановивши, що у обумовлений строк відповідач не виконав свої зобов`язання щодо установки пелетного котла, суд дійшов до висновку про те, що сума коштів, переданих [PERSON] [PERSON] за розпискою підлягає поверненню позивачу у розмірі 50\~000 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 12\~060, 30 грн. необхідно зазначити про наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування, відповідно до ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 12060, 30 грн., позивачем надано роздруківку скріншотів з мобільного додатку «Приват 24» про перерахунок 15 листопада 2019 року та 16 листопада 2019 року по 6030, 15 грн., одержувач [PERSON] , а також скріншот смс-листування із зазначенням номеру карткового рахунку. Однак, позивачем не доведено достатніми та допустимими доказами, що грошові кошти на загальну суму 12\~060, 30 грн. були перераховані позивачем саме відповідачу. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розрахунок 3% річних Період розрахункуСума боргу3% річних, грн. 18.11.2019 - 31.10.202050000.001430.00 грн. Втрати від інфляції Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, % грудень місяць 201999.8 січень місяць 2020100.2 лютий місяць 202099.7 березень місяць 2020100.8 квітень місяць 2020100.8 травень місяць 2020100.3 червень місяць 2020100.2 липень місяць 202099.4 серпень місяць 202099.8 вересень місяць 2020100.5 жовтень місяць 2020101.0 Результати розрахунку Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн. грудень 2019 - жовтень 202050000.0051257.511257.51 На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частини стягнення 50\~000 грн., а також 3% річних у розмірі 1430 грн та індексу інфляції у розмірі 1257 грн. 51 коп. у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 647, 85 грн. (50 000 грн. х 840, 80 грн. : 64\~891, 26 грн. = 647, 85 грн.). Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 17 жовтня 2020 року уклав договір № 5/10-2020 про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Постольник О.С. (а.с.13-15). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Постольник О.С. була надана правова допомога щодо складення позовної заяви на суму 5\~000 грн. (а.с.17), які позивачем було сплачено згідно з платіжним дорученням від 20 жовтня 2020 року (а.с.18). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial