Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») 26 січня 2016 року звернулось до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності №3734-К-Н-О від 04 вересня 2015 року строком дії до 31 грудня 2017 року) в позовній заяві вказав, що 16 травня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений сторонами кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON] та Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, пункти 1.1.3.2.3, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 яких передбачають можливість збільшення Банком за власною ініціативою кредитного ліміту в будь-який момент, а також право Банку односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин кредитного договору. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання, зокрема не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх використання в порядку та строки, передбачені кредитним договором, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, загальний розмір якої станом на 30 листопада 2015 року склав 16496 грн.61 коп., з яких 4983 грн.57 коп. заборгованості за кредитом, 10251 грн.30 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також передбачені п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 761 грн.74 коп. штрафу (процентна складова). Вказані кошти, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 1378 грн., представник позивача просив стягнути з відповідача, розглянувши справу без участі представника позивача, про що надав до суду відповідне письмове клопотання (а.с.2-4,35, 43). Відповідач [PERSON] в судове засіданні також не зявився, але надав до суду заяву від 04 лютого 2014 року про застосування до заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову строку позовної давності та про відмову у задоволенні заявленого позову у звязку з пропуском позивачем строку давності звернення до суду. Одночасно з цим подав до суду заяву про розгляд справи без нього (а.с.44,45). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З цих підстав суд вважає можливим подані сторонами заяви задовольнити та розглянути зазначену цивільну справу без їх участі на підставі наявних у ній письмових доказів. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставами їх виникнення, окрім іншого, є договори та правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК). У справі, що розглядається, судом встановлено, що 16 травня 2010 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою №0201080300154406913, в якій, після ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року (далі Умови і Правила надання банківських послуг), та Тарифами Банку, просив надати йому банківські послуги у вигляді надання платіжної картки «Кредитка «Універсальна» (а.с.8). Того ж дня заява [PERSON] була задоволена та йому було видано платіжну картку «Кредитка «Універсальна» №5577212912268557 (а.с.8). Таким чином, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії укладеного кредитного договору відповідає строку дії картки. При цьому, суд з врахуванням розяснень, які є в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає заяву відповідача [PERSON] від 16 травня 2010 року №0201080300154406913 про надання кредиту, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Згідно ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що всупереч цих вимог відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Правовими наслідками невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов є покладення на сторону обовязків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплати неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення свого зобовязання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею неустойка що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань призвело до виникнення кредитної заборгованості, розмір якої станом на 30 листопада 2015 року склав 16496 грн.61 коп., з яких 4983 грн.57 коп. заборгованості за кредитом, 10251 грн.30 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також передбачені п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 761 грн.74 коп. штрафу (процентна складова). Стаття 256 ЦК України визначає певний строк (позовну давність), в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Так, цивільне законодавство України передбачає загальну і спеціальну позовну давність. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із частинами 1 та 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Встановлено, що у п.1.1.7.31 Умов і Правил надання банківських послуг позовна давність щодо вимог про повернення кредиту, сплати відсотків за його використання, винагороди та неустойки (штрафу,пені) зазначена строком у 50 років (а.с.22). В той же час, як неодноразово зазначав Верховний Суд України у постановах, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, внаслідок не підписання позичальником Умов і Правил надання банківських послуг відсутні підстави вважати про досягнення сторонами письмової згоди щодо збільшення строку позовної давності (постанови Верховного Суду України від 11 березня\~2015 року, від 1 липня 2015 року, від 04 листопада 2015 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для судів). Відтак, у справі, що розглядається, застосуванню підлягає загальний строк позовної давності тривалістю три роки, визначений у ст.257 ЦК України (для основних позовних вимог). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг укладений сторонами договір кредитний діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, Якщо протягом цього часу жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, укладений договір автоматично пролонгується на той же строк. Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил надання банківських послуг платіжна картка дійсна до останнього календарного дня місяця, вуказаного на ній. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов і Правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Невідємною складовою укладеного сторонами кредитного договору є довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.8зв.). Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов). Пунктом 2.1.1.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року №137,\~визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Як вже зазначалось, укладеним сторонами кредитним договором є заява позичальника [PERSON] від 16 травня 2010 року та Умови і Правила надання банківських послуг, затверджені наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, пункти 1.1.3.2.3, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 яких передбачають можливість збільшення Банком за власною ініціативою кредитного ліміту в будь-який момент, а також право Банку односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин кредитного договору. Встановлено, що 26 березня 2012 року Банком було збільшено кредитний ліміт по укладеному сторонами кредитному договору до 5000 грн. (а.с.7). Неповідомленням відповідачем [PERSON] Банку про припинення дії кредитного договору та прийняття ним збільшеного кредитного ліміту є свідченням пролонгації сторонами укладеного ними кредитного договору на той же строк (п.1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг). А відтак, строк звернення до суду із зазначеним позовом позивачем не пропущено, оскільки строк дії укладеного сторонами кредитного договору внаслідок збільшення кредитного ліміту 26 березня 2012 року було продовжено до 26 березня 2013 року. З позовом до суду позивач звернувся 16 січня 2016 року в межах встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності (а.с.2). У звязку з цим заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності та про відмову з цих підстав у задоволенні позові задоволенню не підлягає. Натомість позовні вимоги позивача з викладених вище підстав підлягають задоволенню. У звязку з цим, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає і 1378 грн. сплаченого позивачем судового збору (платіжне доручення від 05 січня 2016 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved