Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Транспорт» про визнання наказу про звільнення незаконним, зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 25 червня 2020 року за клопотанням позивача замінений відповідач Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Транспорт» на належного відповідача Кам`янську міську раду. У своєму позову, позивач з урахуванням до позову, просив суд стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь позивача заборгованість по не нарахованій та не виплаченій заробітній платі в сумі 182 886,23 грн.; стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь [PERSON] заборгованість по не нарахованій на не виплаченій вихідній допомозі в сумі 42 423,00 грн.; стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення із розрахунку 1 110,98 грн. за кожен день затримки розрахунку. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у період з 07 листопада 2017 року по 11 квітня 2019 року він знаходився у трудових відносинах з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай». Під час його знаходження у трудових відносинах з відповідачем, останнім були допущені порушення трудового законодавства в частині правильності нарахування та виплати заробітної плати. 11 квітня 2019 року його було звільнено з КП КМР «Трамвай» за ч.3 ст.38 КЗпП України. Під час складання заяви про звільнення ним було викладені вимоги до відповідача щодо проведення перерахунку заробітної плати та виплати вихідної допомоги у відповідності із нормами оплати праці, передбаченої діючим законодавством, положеннями Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організації роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості. Побутового обслуговування населення України на 2017 -2018 роки та Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників за 2017 -2018 роки. Але його законні вимоги щодо виплати належної заробітної плати та її складових проігноровані, внаслідок чого вважає, що розрахунок між ним та Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Трамвай» при звільненні проведений не в повному обсязі. Так, вважає, що до посадового окладу не проведено перерахунок заробітної плати за період з 07 листопада 2018 року по 11 квітня 2019 рік в рамках наказу по підприємству № 116 від 21 березня 2019 рік у часині застосування норм підвищення прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 листопада 2018 рік до 1841 грн., а з 01 грудня 2018 рік по дату звільнення до 1921 грн. За весь час трудових відносин не вірно застосовано згідно до вимог Галузевої угоди, зареєстрованих у Міністерстві соціальної політки України № 5 від 19 лютого 2018 року, яким передбачено мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю та тарифну ставку робітника І розрядку в розмірі не менше 140 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб , встановленого на 1 січня відповідного календарного року, а також 160 відсотків з 01 січня 2019 року. Не вірно застосовано коефіцієнти співвідношення розмірі мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва згідно до вимог Галузевої угоди, зареєстрованих у Міністерстві соціальної політики України за № 5 від 19.02.2018 року в частині застосування коефіцієнту 2,0 оплати праці фахівців і підприємств до 500 працюючих осіб. До заробітної плати гарантованої в якості мінімальних обов`язкових гарантій в оплаті та нормування праці у сфері житлово-комунального господарства надбавки до тарифних ставок і посадових окладів за високу професійну майстерність у розмірі 24 відсотка для працівників VI і вищих розрядів, передбачену п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди за весь час трудових відносин. Посилається на те, що відповідно до положень Додаток 3 «Схема тарифних розрядів посад (професій) професіоналів, фахівців, керівників інших структурних підрозділів і технічних службовців, загальних для всіх бюджетних установ, закладів та організацій» до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 202 року № 1298 «Про оплату праці працівників на сонові Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» за Єдиною тарифною сіткою діапазон розрядів інженера-програміста становить 6-9 розряд. Відповідно до положень штатного розпису підприємства займану посаду віднесено до категорії професіоналів, за умови того факту, що його загальний стаж роботи за спеціальністю, досвід роботи з комп`ютерними мережами та їх адміністрування, який використовувався впродовж трудових відносин із КП КМР «Трамвай», його можна віднести до професіоналів 1 категорії із межами коефіцієнтів 2,2-2,65. Враховуючи відсутність будь-яких нарікань зі сторони роботодавця на виконання ним трудових обов`язків, вважає можливим зі свого боку застосувати під час розрахунку вищу норму у розмірі 2,65 коефіцієнту співвідношень по групам для ІІ групи норми Розділу ІІ норми Розділу ІІ «Нормування та оплата праці» та графою 3 Додатку № 6 «Фахівці. Провідні фахівці» Територіальні угоди, а також видій коефіцієнт співвідношень 2.2 для оплати праці професіоналів на підприємстві з кількістю працюючих до 500 осіб Додаток 3 до Галузевої угоди. Посилається на те, що нормами Розділу IV «Нормування та оплата праці» Колективного договору визначено обов`язки роботодавця: пунктом 4.6 для нормування праці працівників підприємств використовувати чинні галузеві і міжгалузеві норми і нормативи з праці; пунктом 4.9 періодично переглядати розмір гарантованої тарифної ставки працівника простої некваліфікованої праці у відповідності з законодавством України; пунктом 4.12 при визначенні посадових окладів використовувати коефіцієнти співвідношень розмірі місячних посадових окладів керівних працівників, професіоналів, фахівців і службовців підприємства до тарифної ставки працівника 1-го розряду згідно з галузевою угодою. Таким чином, вважає, що його загальна сума до виплати становить 182 886,23 грн. Крім цього, відповідачем КП КМР «Трамвай» невірно застосував норми розрахунку посадових окладів та не нараховане і не виплачено частину передбаченої ст. 44 КЗпП України вихідної допомоги у вигляді тримісячного середнього заробітку для осіб, звільнених за ст. 38 КЗпП України, тобто замість тримісячного середнього заробітку в розмірі 24 236,01 грн. застосовано середньомісячний заробіток в розмірі 8 078,67 грн., тому вважає, що невиплачена вихідна допомога становить 42 423,00 грн. Також просить суд застосувати вимоги ст. ст. 116-117 КЗпП України, тобто стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 1110,98 грн. Зазначив також, що солідарним відповідачем по справі є засновник КП КМР «Трамвай» - Кам`янська міська рада. Представник відповідача КП КМР «Трамвай» надав суду відзив на позов, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що відповідачу не було відомо про внесення змін до територіальної угоди на підвищення розміру тарифних ставок та не приймало участь в підписанні угоди та змін до неї. КП КМР «Трамвай» правомірно на підставі ч.2 ст. 14 Закону України «Про оплату праці» здійснювало у період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 рік нарахування та оплату праці нижче від норми, визначених відповідною Територіальною угодою від 11 грудня 2017 року за № 8 та змінами до неї. Вважає, що підприємство «Трамвай» діяло з дотриманням Колективного договору та в межах законодавства України та не погіршувало умов оплати праці. Представник відповідача Кам`янської міської ради надав суду відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, відповідно до запису у трудовій книжці [PERSON] позивачем було укладено трудовий договір з Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Трамвай», тому саме воно повинно здійснювати оплату праці позивача. В судове засідання позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилався на обставини викладені в позові. Просить суд стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь позивача заборгованість по не нарахованій та не виплаченій заробітній платі в сумі 182 886,23 грн.; стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь [PERSON] заборгованість по не нарахованій на не виплаченій вихідній допомозі в сумі 42 423,00 грн.; стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», Кам`янської міської ради солідарно на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення із розрахунку 1 110,98 грн. за кожен день затримки розрахунку. Представник відповідача Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» Переверзев І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову, надав суду відзив на позовні вимоги, де просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Кам`янської міської ради Бєлкіна Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову, надала суду відзив на позовні вимоги, де просить суд відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи 14 січня 2020 року. 04 лютого 2020 року, 04 червня 2020 року, 25 червня 2020 року, 15 липня 2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. 13 лютого 2020 року наданий відповідачем відзив. 14 лютого 2020 року заява позивача про усунення недоліків. 19 березня 2020 року, 04 квітня 2020 року, 06 травня 2020 року, 15 липня 2020 року, 07 грудня 2020 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи. 25 червня 2020 року зава позивача про заміну відповідача. 23 липня 2020 року, 30 липня 2020 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. 13 серпня 2020 року відзив відповідача. 18 вересня 2020 року позивачем надана уточнена позовна заява. 10 листопада 2020 року відповідачем наданий відзив. Процесуальні дії суду 16 грудня 2019 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 25 червня 2020 року ухвалою суду замінено відповідача на іншого. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2017 року по 11 квітня 2019 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» на посаді інженер - програміст, що вбачається з копію трудової книжки та не заперечується відповідачами. 11 квітня 2019 року [PERSON] було звільнено з КП КМР «Трамвай» за ч.3 ст.38 КЗпП України. Як вбачається з наданої суду довідки про доходи [PERSON] заробітна плата за період з листопада 2018 року по квітень 2019 рік склала 67 148,68 грн. з урахуванням вихідної допомоги 23 235,96 грн. Відповідно до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та службовців оклад Інженера з організації експлуатації ремонту та обладнання з 01 січня 2018 року складає 7 950 грн., а з 01.01.2019 року складає 7 745 грн. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин, до яких застосовуються положення Кодексу законів про працю України. Оцінка суду Вислухавши позивача та представників відповідачів, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст.55 Конституції України, «кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб….Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань». Ст.68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Стаття 21 та ст. 22 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про оплату праці» та ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Позивач у своєму позові посилається на порушення відповідачем під час його звільнення вимог щодо проведення перерахунку заробітної плати та виплати вихідної допомоги у відповідності із нормами оплати праці, передбаченої діючим законодавством, положеннями Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організації роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості. Побутового обслуговування населення України на 2017 -2018 роки та Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників за 2017 -2018 роки. Відповідно до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та службовців оклад Інженера з організації експлуатації ремонту та обладнання з 01 січня 2018 року складає 7 950 грн., а з 01.01.2019 року складає 7 745 грн. Як встановлено в судовому засіданні до посадового окладу позивачу не проведено перерахунок заробітної плати за період з 07 листопада 2018 року по 11 квітня 2019 рік в рамках наказу по підприємству № 116 від 21 березня 2019 рік у частині застосування норм підвищення прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 листопада 2018 рік до 1 841 грн., а з 01 грудня 2018 рік по дату звільнення до 1 921 грн. За час трудових відносин позивачу не вірно застосовано згідно до вимог Галузевої угоди, зареєстрованих у Міністерстві соціальної політки України № 5 від 19 лютого 2018 року, яким передбачено мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю та тарифну ставку робітника І розрядку в розмірі не менше 140 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, а також 160 відсотків з 01 січня 2019 року. Не вірно застосовано коефіцієнти співвідношення розмірі мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва згідно до вимог Галузевої угоди, зареєстрованих у Міністерстві соціальної політики України за № 5 від 19.02.2018 року в частині застосування коефіцієнту 2,0 оплати праці фахівців і підприємств до 500 працюючих осіб. До заробітної плати гарантованої в якості мінімальних обов`язкових гарантій в оплаті та нормування праці у сфері житлово-комунального господарства надбавки до тарифних ставок і посадових окладів за високу професійну майстерність у розмірі 24 відсотка для працівників VI і вищих розрядів, передбачену п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди за весь час трудових відносин. Відповідно до положень штатного розпису підприємства займану посаду віднесено до категорії професіоналів, за умови того факту, що його загальний стаж роботи за спеціальністю, досвід роботи з комп`ютерними мережами та їх адміністрування, який використовувався впродовж трудових відносин із КП КМР «Трамвай», позивач відноситься до до професіоналів 1 категорії із межами коефіцієнтів 2,2-2,65. Відповідно до положень Додаток 3 «Схема тарифних розрядів посад (професій) професіоналів, фахівців, керівників інших структурних підрозділів і технічних службовців, загальних для всіх бюджетних установ, закладів та організацій» до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 202 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» за Єдиною тарифною сіткою діапазон розрядів інженера-програміста становить 6-9 розряд. Нормами Розділу ІІІ «Нормування та оплати праці» та графою 2.2. Додатку № 6 «Професіонали: 1- категорії» Територіальної угоди між департаментом житлво-комунального господарства та будівництва облдержадміністрації, обласної організації роботодавці житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної ради і обсланою організацією профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2018 -2019 роки коефіцієнт співвідношень по групам для ІІ групи складають 2,2-2,65. Враховуючи відсутність будь-яких нарікань зі сторони роботодавця на виконання позивачем трудових обов`язків, можливо застосування під час розрахунку вищу норму у розмірі 2,65 коефіцієнту співвідношень по групам для ІІ групи норми Розділу ІІ норми Розділу ІІ «Нормування та оплата праці» та графою 3 Додатку № 6 «Фахівці. Провідні фахівці» Територіальні угоди, а також видій коефіцієнт співвідношень 2.2 для оплати праці професіоналів на підприємстві з кількістю працюючих до 500 осіб Додаток 3 до Галузевої угоди. Нормами Розділу IV «Нормування та оплата праці» Колективного договору визначено обов`язки роботодавця: пунктом 4.6 для нормування праці працівників підприємств використовувати чинні галузеві і міжгалузеві норми і нормативи з праці; пунктом 4.9 періодично переглядати розмір гарантованої тарифної ставки працівника простої некваліфікованої праці у відповідності з законодавством України; пунктом 4.12 при визначенні посадових окладів використовувати коефіцієнти співвідношень розмірі місячних посадових окладів керівних працівників, професіоналів, фахівців і службовців підприємства до тарифної ставки працівника 1-го розряду згідно з галузевою угодою. З урахуванням викладеного заробітна плата позивача повинна розрахована з урахуванням наступного. Так, в період з 07 листопада 2017 року по 31 листопада 2017 рік: 1684.00х1,2х2,65х2,2 =11 781,26 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 11 781,26 + 11781,26х0,24=11 781,26+2827,50=14608,76 грн.; в період з 01 грудня 2017 року по 16 лютого 2018 рік: 1762,00х1,2х2,65х2,2 =12 326,95 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 12 326,95 + 12 326,95х0,24=12 326,95+2 958,47=15285,42 грн.; в період з 19 лютого 2018 року по 30 червня 2018 рік: 1762,00х1,4х2,65х2,2 =14 381,44 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 14 381,44 + 14381,44х0,24=14 381,44+3451,55=17832,99 грн.; в період з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 рік: 1841,00х1,4х2,65х2,2 =15 026,24 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 15 026,24 + 15 026,24х0,24=15 026,24+3606,30=18632,54 грн.; в період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 рік: 1921,00х1,4х2,65х2,2 =15 679,20 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 15 679,20 + 15 679,20 х0,24=15 679,20 +3763,01=19 442,21 грн.; в період з 01 січня 2019 року: 1921,00х1,6х2,65х2,2 =17 919,09 грн., а також передбачена п.3.1.8 розділу 3 та додатком № 6 Галузевої угоди надбавка у розмірі 24 відсотків від окладу, тобто 17 919,09 + 17 919,09 х0,24=17 919,09 +4300,58=22 219,67 грн. Таким чином, з урахування викладеного та з наданого позивачем розрахунку розмір коштів недоотриманих позивачем з 07 листопада 2017 рік по 08 квітня 2019 рік становить 182 886,23 грн. Крім цього, відповідачем КП КМР «Трамвай» невірно застосував норми розрахунку посадових окладів та не нараховане і не виплачено частину передбаченої ст. 44 КЗпП України вихідної допомоги у вигляді тримісячного середнього заробітку для осіб, звільнених за ст. 38 КЗпП України, тобто замість тримісячного середнього заробітку в розмірі 24 236,01 грн. застосовано середньомісячний заробіток в розмірі 8 078,67 грн., а тому невиплачена вихідна допомога становить 42 423,00 грн. з урахуванням дійсного середньомісячного заробітку 22 219,67 грн. х 3 місяці. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд зазначає наступне. Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (частина четверта статті 235 КЗпП України). Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Але, як встановлено в судовому засіданні, позивача було звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України, за якою були виплачені усі нараховані виплати, у зв`язку з чим посилання позивача на наявність затримки розрахунку при звільнення та застосування судом ст.117 КЗпП України є безпідставними. Окрім цього, вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів при звільненні, суму вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку з відповідача Кам`янської міської ради не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Пунктом 1.8 Статуту Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» затверджено рішення Кам`янської міської ради від 01 березня 2019 року «Про внесення змін до відомостей Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай»» визначено, що підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника, а засновник не відповідає за зобов`язаннями підприємства, крім випадків, встановлених законодавством. Відповідно до вимог ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Так, як встановлено в судовому засіданні позивачем [PERSON] укладено трудовий договір із Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Трамвай» . Згідно до вимог ст. 176 ЦК України, юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Таким чином, з урахуванням викладеного у відповідача Кам`янської міської ради відсутній обов`язок щодо виплати заробітної плати працівникам Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай», а тому відсутні підстави щодо задоволення вимог позивача в цій частині. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Трамвай» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 253,09 грн. на користь держави.

Outcome: partial