Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20.01.2020 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», прийнятого Верховною Радою України 22.06.2017 року, їх підприємство виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, приєднаних до його зовнішніх інженерних мереж і не оснащених такими вузлами, або якщо такі вузли вийшли з ладу. Відповідно до п.3 ст.3 Закону оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку, повинен повідомити власників про намір встановити такий вузол, а власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців мають право повідомити про згоду на встановлення вузла, про намір погодити з оператором відмінні від запропонованих умови встановлення вузла або намір самостійно обладнати будівлю. Повідомлення на офіційному сайті позивача в даному випадку було здійснено 28.09.2018 та додатково 16.01.2019 у друкованому виданні №3 «Домашняя газета», однак протягом чотирьох місяців співвласники будинку [ADDRESS] про намір погодити з оператором відмінні від запропонованих умови встановлення вузла або намір самостійно обладнати будівлю не повідомили, що надало позивачу право здійснити оснащення будівлі вузлами комерційного обліку. Проте, 02.04.2019 року мешканцями будинку було не допущено у підвальне приміщення інженерів-інспекторів позивача та інженера ПП «НВФ» ЕРГОМЕРА, направлених для здійснення встановлення вузла комерційного обліку і до теперішнього часу вузол комерційного обліку на будинок [ADDRESS] встановлено не було Виконати вимоги чинного законодавства іншим способом, аніж встановлення сервітуту щодо технічного підвального приміщення, позивач не може, тому звертається до суду з даним позовом (а.с.1-5). 18.08.2020 року, представником позивача, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, надано уточнену позовну заяву із зазначенням належних відповідачів (а.с.57-61). В іншому позовна заява змін не містить. Стислий виклад позиції відповідачів. Правом надання відзиву на позов відповідачі не скористались. 27.01.2021 відповідач [PERSON] , його представник за довіреністю [PERSON] , та відповідачі [PERSON] і [PERSON] надали письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги не визнають у повному обсязі. На їх думку, покладений у основу акт про недопущення до будівлі (приміщення) та відмову від встановлення вузла комерційного обліку теплоенергії від 02.04.2019 року не відповідає дійсності і вони мають сумніви у його достовірності, оскільки ніхто з мешканців будинку при його складанні присутнім не був і цей акт вони вперше побачили в матеріалах справи. В наданій 11.02.2021 заяві вищезазначені відповідачі, а також відповідач [PERSON] , підтвердили викладені раніше обставини і просять визнати акт недійсним, оскількивін був складений неправомірно, заперечують проти сплати судового збору, але не заперечують проти встановлення позивачем вузла комерційного обліку тепла. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року позовна заява залишена без руху. 18.08.2021 року позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року провадження у справі відкрито. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. Представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 19.06.2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно постанови №789 видано ПАТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (а.с.7). Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у м. Кривому Розі. Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання», від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста Кривого Рогу (а.с.8). Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року із змінами, внесеними Законом №2454-VIII від 07.06.2018, позивач, як оператор зовнішніх інженерних мереж, зобов`язаний здійснити оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку. 06 червня 2018 року постановою Кабінету Міністрів України затверджений Порядок інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузлів комерційного обліку. На виконання вимог даного Закону та Порядку, 28.09.2018 року на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» (http://www.tec.dp.ua) та додатково 16.01.2019 у друкованому виданні №3 «Домашняя газета» було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, серед яких: будинок [ADDRESS] (а.с.9,10). З метою здійснення оснащення будинку [ADDRESS] , вузлом комерційного обліку, позивачем було погоджено робочий проект ПР 2105/27ЕУС125 «Установка коммерческого узла учета тепловой энергии на нужды отопления жилого дома по адресу: [ADDRESS] » (а.с.14-16). Відповідачі є власниками квартир житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12,62-69). 02 квітня 2019 року мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] було не допущено у підвальне приміщення будівлі інженерів - інспекторів АТ «Криворізька теплоцентраль» Ткаченка В.І., Крюковського Д.О. , а також інженера ПП «НВФ» ЕРГОМЕРА Бобер В.В. , направлених для здійснення встановлення вузла комерційного обліку, про що складено відповідний акт (а.с.11). На час розгляду справи житловий будинок [ADDRESS] не оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють право користування чужим майном шляхом встановлення сервітуту. Норми права, які застосовує суд. До взаємин між сторонами належить застосувати норми ЦК України, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Відповідно до абзацу 1 частини 3 ст. 3 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку. Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 (Порядок), повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 3 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. Абзацом 3 частини 3 ст. 3 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що у разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення власник (співвласники) не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дня повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. Абзацом 4 ч. 3 ст. 3 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди встановленню вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється. Частиною 1 ст. 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За приписами ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Тому, правова природа сервітуту передбачає, що однією з умов його встановлення є неможливість власника майна задовольнити власні потреби без встановлення користування чужим майном. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що позивачем здійснено усі залежні від нього дії з метою погодження зі співвласниками будівлі порядку та способу встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії. Відповідачі, зі свого боку, згоди АТ «Криворізька теплоцентраль» на встановлення відповідного вузла не надали, самостійно вузол комерційного обліку теплової енергії у строки, передбачені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», не встановили. Отже, у позивача відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинку [ADDRESS] вузлом комерційного обліку теплової енергії іншим способом, аніж встановлення сервітуту щодо технічного підвального приміщення у даному будинку. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує, що відповідачі проти встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії, в наданій письмові заяві, не заперечували, а акт про недопущення до будівлі (приміщення) та відмову від встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії від 02.04.2019 року - не є предметом спору у цій справі. Зустрічний позов з цих підстав відповідачами не заявлений. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3482 гривень 00 коп. (а.с.6) - в рівних частинах з кожного. Підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved