Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04.06.2021 та 16.07.2021 надано змінену позовну заяву, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору, якими просить розірвати кредитний договір №508819460 від 16.03.2019, укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки вважає, що кредитний договір містить некоректні, незрозумілі та непрозорі істотні умови. Вказує, що 16.03.2019 між ним та відповідачем був укладений договір №508819460 про надання кредиту. Договір було укладено шляхом обрання форми укладання електронного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на сайті www.moneyveo.ua. Позивач зазначає, що чинним законодавством передбачено, що кредитні договори повинні бути підписані належним чином - власноручним підписом особи чи електронним цифровим підписом, якщо письмової домовленості про посвідчення договорів іншим чином сторонами досягнуто не було. Відповідно до Розпорядження №756 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг № 756 від 25.04.2019 «Про застосування заходів впливу до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якому Нацкомфінпослуг зазначила, що відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Враховуючи зазначене, договори між Товариством та позичальником укладаються відповідно до Правил та Аглоритму згідно з якими Позичальники після авторизації в ІТС Товариства (шляхом ведення логіну та паролю) в особистих кабінетах погоджувалися з умовами індивідуальної частини договору шляхом натискання відповідної кнопки, що свідчить про невідповідність порядку прийняття (акцепту) позичальниками пропозиції (оферти) Товариства укласти електронний договір, визначеного абз. 2 та 3 ч.6 ст. 11 Закону, так як акцепт не був підписаний в порядку, передбаченому ст. 1 Закону. Враховуючи Розпорядження №756 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг № 756 від 25.04.2019 «Про застосування заходів впливу до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», авторизація, його як позичальника, в його особистому кабінеті здійснювалась шляхом введення логіну та паролю, а також погодження з умовами договору здійснювалось шляхом натискання кнопки «Так», що і було фактом підписання договору електронним підписом, та свідчить про невідповідність порядку прийняття (акцепту) позивальником пропозиції (оферти) Товариства укласти електронний договір визначеного абзацами другим та третім частини шостої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», так як акцепт не був підписаний в порядку, передбаченому ст. 12 Закону. Оскільки «Манівео швидка фінансова допомога» надано фінансову послугу позичальнику з недотриманням порядку укладання електронного договору, встановленого ст.ст. 11, 12 Закону, договір є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та в силу приписів ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано фінансову послугу з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, тому просить розірвати кредитний договір №508819460 від 16.03.2019, укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки вважає, що кредитний договір містить некоректні, незрозумілі та непрозорі істотні умови. Стислий виклад заперечень відповідача. 26.10.2021 представник ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» Кондратьєв М.В. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що 16.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» та позивачем було укладено Договір №508819460 про надання грошових коштів без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн., строком на 30 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок та позичальника, на умовах строковості, зворотності та платності, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Зазначає, що позивач визнає факт укладання Договору та факт отримання грошових коштів за ним. Окрім того, не заперечується факт укладання Договору в електронній формі. Крім того, вважає, що дії боржника спрямовані на зловживання процесуальним законодавством України шляхом штучної зміни предмету позову, оскільки усі обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, вже були досліджені Тернівським районним судом міста Кривого Рогу від 27.02.2020 у справі №215/5424/19. Договір від 16.03.2019 було укладено в електронній формі, який відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми, та підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до п.6 ч.1 ст.3, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до Заявки на оформлення Договору, Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, заява на оформлення Договору та підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором здійснювалось з мобільного номеру [NUMBER] , який також співпадає з номером мобільного телефону, що вказаний у позовній заяві. Без підтвердження ознайомлення з умовами Правил, оформити кредитний Договір неможливо. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено існування будь-яких порушень законодавства відповідачем. Інформація була надана Фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступні формі, при цьому сам позивач ініціював укладання такого Договору, оформивши заявку на сайті відповідача. Окрім цього, [PERSON] було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога», тобто позивач самостійно для себе визначив необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з фінансовою установою в договірні відносини на умовах визначених Правилами, вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просить відмовити в задоволені позову. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» Ятель С.О. в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити, на підставах викладених у відзиві на позов та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівським районним суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-30 год. 19.08.2021, за правилами загального позовного провадження. 19.08.2021 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 06.10.2021, за клопотанням представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із його зайнятістю в іншу процесі. Ухвалою суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи на 11-00 год. 15.11.2021, у зв`язку з неявкою представника відповідача ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога», щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. 15.11.2021 справу знято з розгляду до 11-30 год. 10.12.2021, у зв`язку з знаходженням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні №215/6910/21. 10.12.2021 справу знято з розгляду до 10-30 год. 23.12.2021, у зв`язку з зайнятістю судді в іншій справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 16.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір №508819460, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» надало [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 5000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,02 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного а п.1.3 Договору (а.с. 10-13). Відповідно п.1.5 Договору, позичальник сплачує Товариству процент за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 372,30 % річних (а.с. 10-13). Пунктом 1.6 Договору визначено, що розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно графіку розрахунку до кредитного Договору №508819460 від 16.03.2019, сукупна вартість кредиту складає 130,60% від суми кредиту (у процентному виражені) або 6530 грн. (у грошовому виражені) та включає в себе: проценти за користування кредитом 30,60% від суми кредиту (у процентному виражені) або 1530 грн. (у грошовому виразі); суму кредиту 5000 грн. (а.с. 13). Відповідно до п.4.1 вказаного Договору, невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua (а.с. 10-13). В п. 4.4 Договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис однаразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. У пункті 4.13 Договору, позичальник підтверджує, що отримала від Кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України, в тому числі інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»; що інформація, надана Кредитодавцем, з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2020, яке набрало законної сили 06.08.2020, по цивільній справі №215/5424/19 відмовлено у позовній заяві [PERSON] до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору недійсним. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, що передбачено ч.3 ст. 215 ЦК України. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, судом встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» в мережі Інтернет, 16.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір №508819460, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» надало [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 5000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,02 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного у п.1.3 Договору (а.с. 10-13). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням вище викладеного можливо дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, у заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті відповідача. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно загального порядку дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця з метою отримання кредиту клієнт, ознайомившись з Правилами, заповнює заявку, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. У випадку схвалення заявки на отримання кредиту інформаційно-телекомунікаційна система Кредитодавця генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови, про що інформує клієнта в особистому кабінеті, а також шляхом надсилання відповідного повідомлення на номер телефону клієнта та/або електронним листом на електронну пошту, вказану в заявці. Кожен з клієнтів, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови електронного договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Після підписання електронного повідомлення клієнтом зазначене повідомлення надходить в інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця та свідчить/повідомляє Кредитодавця про те, що клієнт надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) Кредитодавця щодо укладення електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір між Кредитодавцем та клієнтом вважається укладеним і Кредитодавець здійснює дії, передбачені умовами укладеного електронного договору щодо надання кредиту. Вчинення клієнтом вказаних вище дій по зміні даних в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та введення одноразового ідентифікатора є проставленням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в електронному договорі та сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, суд вважає, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 10 червня 2021 року № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20). Крім того, зі змісту рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2020, по цивільній справі №215/5424/19, вбачається, що сторонами по справі не заперечується факт укладання спірного кредитного Договору в електронному вигляді. Також, у вказаному рішенні суду, було встановлено, що позивач був ознайомлений з умовами договору та поставив свій електронний підпис, також перед укладанням договору, позивач сам заповнив графи для надання кредиту, надавши відповідачу особисті дані. Щодо твердження позивача, що Розпорядженням №756 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 25.04.2019, Розпорядженням №718 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 18.04.2019, було визнано, що відповідачем не дотримано порядок укладання електронного договору, встановленого ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», Договори є такими, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та в силу приписів ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, та Товариством надано фінансову послугу з порушенням ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, суд зазначає наступне. При цьому, надані позивачем зазначені Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не містять номеру Договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога», тому суд вважає посилання позивача як на підставу розірвання Договору №508819460 від 16.03.2019 на вказані Розпорядження Національної комісії є необґрунтованим. Також, слід зазначити, судом було встановлено у рішенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2020, що позивач неодноразово користувався послугами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та укладав в електронній формі Договори про надання кредиту, які виконував та був ознайомлений з їх умовами, відповідальністю за порушення зобов`язань по сплаті, сплачував відсотки за користування наданими коштами, які були надані у кредит за такими Договорами. Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 508819460 вимогам законодавства, не ознайомлення позивача з Умовами та Правилами при укладанні Договору не підтверджено належними та допустимими доказами, суд не вбачає підстав для розірвання кредитного договору №508819460 від 16.03.2019, тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки відповідачу відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений ним при зверненні до суду, йому не відшкодовується. На підставі ст. ст. 11, 203, 215, 230, 509, 526, 610-612, 628, 638, 641, 644, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронний документ та електронний документообіг», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію»,

Outcome: dismissed