Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з Комунального підприємства «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради на його користь заборговану заробітну плату у розмірі 43 521 (сорок три тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 87 коп. Судові витрати відшкодувати за рахунок відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, [PERSON] працював наладчиком поліграфічного обладнання у Звенигородській райдрукарні з 23 квітня 1992 року, куди був прийнятий на роботу відповідно до наказу №30 від 22.04.1992 року. 28.11.2013 відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної ради №262-р, було змінено найменування комунального підприємства «Звенигородське комунальне видавничо-поліграфічне підприємство» на Комунальне підприємство «Звенигородське комунальне видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської області. 28.02.2020 його було звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства відповідно до наказу №3 голови ліквідаційної комісії [PERSON] на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до цього ж наказу, бухгалтерії підприємства необхідно провести повний розрахунок відповідно до законодавства: виплатити йому компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Але замість повного розрахунку 28.02.2020 йому було вручено довідку про те, що заборгованість по заробітній платі станом на 29.02.2020 року становить 43521 грн.87 коп. Крім довідки про заборгованість з заробітної плати, письмово про нараховані інші суми, а саме компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку, що належать йому на день звільнення його повідомлено не було. 08.04.2020 на його картковий рахунок було перераховано відповідачем 2500 грн. і в призначенні платежу вказано, що це заробітна плата. 13.04.2020 року на його картковий рахунок було перераховано відповідачем 3000 грн. і в призначенні платежу також вказано, що це заробітна плата. Ніяких пояснень щодо перерахованих сум йому надано не було. Оскільки на день звільнення ним було невикористано дві щорічні відпустки, вважає, що це компенсація за невикористані відпустки і вихідна допомога, як це вказано в наказі про його звільнення, а заборгованість по заробітній платі в сумі 43521 грн.87 коп. так залишається невиплаченою. На його неодноразові усні звернення про виплату заборгованої заробітної плати йому повідомили лише те, що виплата буде за наявності вільних коштів. Крім цього, в день звільнення 28.02.2020 йому було вручено лише трудову книжку, а наказ про його звільнення було вручено лише 20.07.2020 на адвокатський запит. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 31.07.2020 року, матеріали позову передано в провадження судді Гончаренко Т.В. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Гончаренко Т.В.) від 04.08.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя № 2446/0/15-20 від 25.08.2020 року суддю Звенигородського районного суду [PERSON] звільнено в зв`язку з виходом у відставку. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 07.09.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На адресу відповідача - Комунальне підприємство «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради за місцезнаходженням юридичної особи було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. Третя особа голова ліквідаційної комісії Латко О.М. правом на подання пояснень щодо позову не скористався,\~був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що в справі наявне підтвердження. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно копії трудової книжки [NUMBER] , позивач [PERSON] 23.04.1992 прийнятий на посаду наладчика поліграфічного обладнання, 28.02.2020 його було звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставіп.1\~ст. 40 КзПП України\~(а.с. 5). 28.11.2013 відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної ради В.Черняк №262-р, було змінено найменування комунального підприємства «Звенигородське комунальне видавничо-поліграфічне підприємство» на Комунальне підприємство «Звенигородське комунальне видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради (а.с.16). Згідно довідки КП «Звенигородське ВПП» Черкаської обласної ради від 20.07.2020 №14, [PERSON] дійсно був прийнятий на роботу наладчиком поліграфічного обладнання у Звенигородську райдрукарню з 23.04.1992 року, наказ на зарахування №30 від 22.04.1992 року (а.с.14). Наказом № 3 від 28.02.2020 року у зв`язку з ліквідацією підприємства згідно з рішенням Черкаської обласної ради «Про припинення юридичної особи Комунальне підприємство «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради від 01.03.2019 року №26-26/VII, звільнено [PERSON] з 28.02.2020у зв`язку з ліквідацією підприємства, п.1\~ст. 40 КзПП України\~(а.с. 15). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради № 7 від 28.02.2020, заборгованість по заробітній платі станом на 29.02.2020 перед [PERSON] складає 43521,87 грн. (а.с.6). З історії по картковому рахунку з 28.02.2020 по 28.07.2020, наданого позивачем вбачається, що відповідачем було перераховано позивачу 08.04.2020 2500грн, 13.04.2020 3000грн. (а.с.17-19). З довідки, виданої КП «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради від 05.10.2020 року №17 вбачається, що [PERSON] був прийнятий на роботу наладчиком поліграфічного обладнання у Звенигородську рай друкарню з 23.04.1992 року, наказ на зарахування №30 від 22.04.1992 року і у зв`язку з ліквідацією підприємства згідно з рішенням Черкаської обласної ради «Про припинення юридичної особи Комунальне підприємство Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради від 01.03.2019 року №26-26/VII був звільнений з роботи з 28.02.2020 року, наказ №3 від 28.02.2020 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України. 28.02.2020 [PERSON] була видана довідка про суму заборгованості заробітної плати, яка станом на 29 лютого склала 43521,87 грн. Оскільки нарахування компенсації за невикористану відпустку і вихідна допомога при звільненні відображаються в книзі обліку заробітної плати, тому вони є її складовими. [PERSON] нараховано компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 19692,50 грн. і вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, яка склала 11597,43 грн. і включено в нарахування за лютий 2020 р. 08.04.2020 [PERSON] було перераховано 2500,00 грн. і 13.04.2020 року 3000,00 грн. заробітної плати. Тому станом на 05.10.2020 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 38021,87 (тридцять вісім тисяч двадцять одна грн.87 коп.). Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, Комунальне підприємство «Звенигородське видавничо-поліграфічне підприємство» Черкаської обласної ради, місцезнаходження юридичної особи: 20200, Черкаська область, Звенигородський район, м.Звенигородка, вул.Софії Терещенко, буд.28, керівник Латко Олег Михайлович (а.с. 8-11). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України. Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117\~КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Оскільки обов`язок своєчасної виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку покладається саме на власника підприємства або уповноваженого ним органу, тому суд вважає, що саме роботодавець повинен доводити ту обставину, що заборгованість по заробітній платі у нього перед працівником відсутня. Із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Станом на день звернення із позовом до суду, позивачу заробітну плату в повному розмірі виплачено не було. Разом з тим, з історії карткового рахунку наданого позивачем вбачається, що відповідачем було перераховано позивачу 08.04.2020 2500грн, 13.04.2020 3000грн. Отже, до стягнення підлягає сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 38021,87 коп., що підтверджується, окрім іншого, довідкою КП «Звенигородське ВПП» Черкаської обласної ради від 05.10.2020 №17. До доводів позивача, що вказані суми є компенсацією за невикористану відпустку та вихідною допомогою суд ставиться критично, оскільки у призначенні платежу вказано, що дані кошти є заробітною платою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Крім того з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 3000грн.

Outcome: partial