Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору № СNL-300/1503/2006 від 16.03.2006 року [PERSON] АТ «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», надано кредит в розмірі 30 000,00 доларів США. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером та випискою по рахунку. Згідно з частиною №2 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати платежів у розмірі, строки, що визначені у Додатку №1 до Кредитного договору, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки №SR-300/1041/2006 від 16.03.2006 року, відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором. На даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання не виконали, внаслідок чого станом на 15.11.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 15020,21 доларів США, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СNL-300/1503/2006 від 16.03.2006 року у сумі 15 020,21 доларів США, що станом на 15.11.2017 року в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 397 981,07 грн.. Відповідач [PERSON] через свого представника [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що банк збільшив свої позовні вимоги шляхом збільшення заборгованості по відсоткам за користування кредитом на 4 466,88 доларів США, а оскільки банк звернувся з позовом 03.03.2015 року, тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється з 03.03.2015 року. Крім того, банк не зазначає, з якого часу відповідач не виконує умови договору. Відповідач також зазначив, що банк протягом 6 місяців від дня настання строку виконання зобов`язання позивальником не пред`явив будь-якої вимоги до поручителя. Також відповідач зазначив, що підтвердженням про внесення до каси банку або сплату на відповідний розрахунок банку будь-яких грошових сум, можуть слугувати лише первинні документи - квитанції, платіжні доручення, заяви на переказ готівки тощо. Отже розрахунок заборгованості повинен бути здійснений на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Сам по собі розрахунок заборгованості є лише одностороннім аналітичним відображенням результату здійснених раніше дій, що виникали між позивачем та відповідачем, та створені виключно за ініціативою банку і не може відображати правові підстави а також слугувати доказом про сплату відповідачем на рахунки банку чи внесення готівки в касу банку певних сум в певний період часу та дату, які вказані в розрахунку за певний період, тому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив, у якому зазначила, що з 17 квітня 2014 року (дата виникнення права кредитора пред`явлення вимоги поручителю), кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя, не направив поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання за Договором поруки за порушення зобов`язання боржником. Таким чином Банк, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання позичальником не пред`явив будь-яких вимоги до поручителя. Із огляду на вищевказане [PERSON] вважає поруку припиненою, а тому вимоги позивача щодо стягнення на його користь солідарно суми боргу та сплачений судовий збір є безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству України. Будь-яку вимогу щодо заборгованості чи то порушення зобов`язань за кредитним договором №СNL-300/1503/2006 від 16.03.2006 року відповідачці не надавалось та не надсилалось, отже на її думку, у позивача не виникло право звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, бо вона не була обізнана щодо існування заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на дані обставини відповідачка [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача АТ «ОТП Банк» Яшин О.С. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.03.2006 року між [PERSON] АТ «ОТІІ Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», укладений кредитний договір №СNL-300/1503/2006, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 30 000,00 доларів США. (а.с.5-21). Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки №SR-300/1041/2006 від 16.03.2006 року, відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] усіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором(а.с.22-24). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання не виконали, внаслідок чого станом на 15.11.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 15020,21 доларів США, відповідно до розрахунку, наданого позивачем (а.с.100). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно зі ч.1,2 ст.554 у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимогу до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. П.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначені інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів має обчислюватися з моменту настання строкувиконання зобовязання у повному обсязіабо у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком може бути несплата чергового платежу. В разі предявлення вимоги до поручителя, кредитор має звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником взятих на себе зобовязань перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. За своєю правовою природою строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК є преклюзивним (припиняючим). Його закінчення є підставою для припинення поруки, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених ст.ст. 263, 264, ч.5 ст.267 ЦК України. Враховуючи те, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобовязання поруки, права кредитора і обовязок поручителів по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого за межами передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України строку, бо з його закінченням припиняється матеріальне право. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором почала виникати з квітня 2014 року. Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» не надав суду доказів направлення письмової вимоги до поручителя з приводу погашення заборгованості за кредитним договором №СNL-300/1503/2006 від 16.03.2006 року. Із даним позовом до суду банк звернувся 03 березня 2015 року. У зв`язку з чим порука, якою було забезпечено виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, є припиненою і підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя немає, тому в задоволенні позовних вимог у цій частині суд вважає відмовити. Враховуючи вищивикладене суд вважає, стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №СNL-300/1503/2006 від 16.03.2006 року у сумі 15 020,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 375 910,80 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9 953,39 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 249 103,49 гривень, та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5 066,82 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 126 807,30 гривень, а також 5 280,00 гривень витрат по сплаті судового збору, а всього 381 190 (триста вісімдесят одна тисяча сто дев`яносто) гривень 80 копійок.

Outcome: partial