Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.09.2007 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей у шлюбі не має. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними фактично не існує сімейних стосунків. Сторони шість років проживають окремо. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить розірвати даний шлюб, а також залишити їй прізвище «Рогович». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 13.09.2016 року вона подала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання невідоме, оскільки таке місце не зареєстроване на території Коломийського району Івано-Франківської області, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 03.06.2016 року ( в 2007 році знятий з реєстраційного обліку в с. Кобаки Косівського району (а.с.33). Однак, згідно з довідкою Косівського РС УДМС в Івано-Франківській області від 14.07.2016 року місце проживання відповідача не зареєстроване і в Косіському районі. Тому про розгляд справи відповідач повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті Урядовий курєр № 168 за 08.09.2016 року, витяг з якої долучено до матеріалів справи (а.с. 70). Отже, відповідач відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України вважається належно повідомленим про час і місце судового засідання. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 03.09.2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №115 (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з 2010 року проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «Рогович», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved