Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 04 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволені. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане Красногорівською державною нотаріальною конторою 26.03.2009 року реєстр № 706, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.04.2009 року Мар'їнським Районним комунальним підприємством «БТІ» Донецької області запис № 1345. Визнано недійсним державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель розташованої на території Старомихайлівської селищної ради виданого 17.03.1998 року на ім'я [PERSON]. Скасовано державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої на території Старомихайлівської селищної ради виданого 17.03.1998 року на ім'я [PERSON]. Скасовано державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель розташованої на території Старомихайлівської селищної ради виданого 18.06.2012 року на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним договір дарування жилого будинку укладений між [PERSON] з однієї сторони [PERSON], [PERSON] з другої сторони, від 21.07.2009 року та посвідчений державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори. Визнано недійсним договір дарування укладений між [PERSON] з однією сторони [PERSON], [PERSON] з другої сторони, від 14.07.2011 року та посвідчений державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори. Визнано за [PERSON], право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS], за правилами спадкування за законом. Визнано за [PERSON], право власності на 1/3 частину земельної ділянки призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель розташованої на території Старомихайлівської селищної ради. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, як таке що не відповідає вимогам закону. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Красногорівською державною нотаріальною конторою 26.03.2009 року [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] та [PERSON] було заявлено відмову про прийняття спадщини за законом. Крім того, основними спірними документами є Свідоцтво на право на спадщину за законом, виданого Крсногорівською державною нотаріальною конторою 26.03.2009 року та Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку від 17.03.1998 року, розташованої на території Старомихайлівської селищної Ради. Державний Акт був виданий на ім'я [PERSON] у 1998 році, коли вона вже не перебувала у шлюбі з покійним [PERSON], а отже до зазначеного акту про право власності на земельну ділянку не може бути застосовуватися положення «Спадкування за законом». Також апелянт зазначив, що на праві приватної власності [PERSON] подарувала у рівних частках [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі договору дарвання земельної ділянки на ім'я [PERSON] був виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що після смерті її чоловіка до спадкування відкрилась спадщина в вигляді ? частини домоволодіння [ADDRESS]. Дане майно є спільним майном подружжя. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], розмір часток в спадщині кожного дорівнює - 1/6 або 16,7%. Оспорюваний Державний акт [NUMBER] на спірну земельну ділянку, розташовану на території Старомихайльвської селищної Ради Мар'їнського району Донецької області, виданий на ім'я апелянта на підставі рішення Старомихайлівської селищної Ради. Тобто до складу спадщини земельна ділянка не входить. Вона отримана апелянтом 17.03.1998 року не з підстави та умов набуття права власності в 2009 році на розташованій на ній житловий будинок. А рішення Старомихайлівської селищної ради від 30.10.1996 року, на підставі якого їй видано Державний акт на право власності - не оспорюється. Таким чином, вона вважає, що судом першої інстанції не законно задоволені вимоги в цій частині, позбавивши її власності, чим порушено норми ст. 41 Конституції України. Судом першої інстанції не було взято до уваги, що після смерті [PERSON] до спадкування відкрилась спадщина в вигляді лише ? частини домоволодіння, оскільки дане майно є спільним майном подружжя. Отже, якщо і є підстави визнання за [PERSON] право власності на домоволодіння, то лише в 1/6 частині або в відсотковому виражені - 16,7%. Крім того, безпідставним є визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку оскільки вона не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні Апеляційного суду відповідач [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги. В судовому засіданні Апеляційного суду відповідач [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивачки проти скарг заперечувала, просила залишити у силі рішення суду. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлене судом першої інстанції, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому за життя майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги з законом після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON] На момент відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] ще не досягли повноліття. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки спадщина була відкрита у 1971 році, правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до положень ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до положень ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, з наведених норм закону та обставин справи відомо, що позивачка як на момент смерті спадкодавця (батька) та й в наступний час мешкає в спірному будинку, тобто вступила в володіння цим майном, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, тому позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та договір дарування житлового будинку підлягають задоволенню. Як вбачається з копії державного акту (а.с.13) відповідачка [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0, 141 га на підставі рішення Старомихайлівської селищної ради № 109/83 від 30.10.1996 року. Таким чином, земельна ділянка до складу спадкового майна не входила тому позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Крім того, колегія суддів вважає, що оскільки позивачка є такою, що прийняла спадщину, у позовних вимогах про визнання за нею права власності на частину спадкового майна треба відмовити. Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права… Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані положення діючого ЦК України при вирішенні спору, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленню нового рішення.

Outcome: partial