Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0GL00492305 від 01 липня 2005 року, в розмірі 32932,96 доларів США, що еквівалентно 263134 (двісті шістдесят три тисячі сто тридцять чотири) гривні 35 копійок, звернути стягнення на квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачку [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. При цьому представник позивача посилається на те, що 01 липня 2005 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ODH0GL00492305, за умовами якого банк надав відповідачці [PERSON] кредит в розмірі 19457 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім) доларів США з яких 17000 доларів США на придбання нерухомості та 2457 доларів США на оплату страхових платежів, на строк по 01 липня 2020 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,76 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір іпотеки від 04 липня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2195, згідно з яким відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 199167 гривень. За умовами зазначеного договору, у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» не погодився, просив у їх задоволенні відмовити, також [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати договір іпотеки від 04 липня 2005 року, який укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2195 недійсним. При цьому позивачка по зустрічному позову посилається на те, що зазначений договір був укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки іпотечна квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною власністю подружжя, однак письмова згода на укладання даної угоди [PERSON] не надавалась. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. 3- ті особи: представник Київська районна адміністрація Одеської міської ради, [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 липня 2005 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODH0GL00492305, за умовами якого банк надав відповідачці [PERSON] кредит в розмірі 19457 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім) доларів США з яких 17000 доларів США на придбання нерухомості та 2457 доларів США на оплату страхових платежів, на строк по 01 липня 2020 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,76 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка [PERSON], згідно п.п.2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору, зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом у відповідності до п.1.1., 3.1., 3.2. договору. Повну сплату процентів за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити Банку комісію, згідно п.1.1. і у разі дострокового погашення сплатити комісію відповідно п.1.5 кредитного договору. Також, погашення кредиту здійснити в порядку, сумах та строках, які передбачені п.1.1., 2.3.3 договору. Згідно п.1.1 кредитного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати банку, відповідно до п.п.2.2.9, 4.3. Згідно Статуту Публічного акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за рішенням загальних зборів від 30 квітня 2009 року назву з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство, та воно є правонаступником всіх прав та обов'язків. Всупереч умов кредитного договору відповідачка [PERSON], не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 192 ЦК встановлено, що законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня, у зв'язку з чим основна сума боргу підлягає стягненню в гривневому еквіваленті. Згідно розрахунку, станом на 15 серпня 2013 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 32932 (тридцять дві тисячі дев'ятсот тридцять два) долари 96 центів США, що еквівалентно 710693 гривні 28 копійок (на день проголошення рішення), з яких: кредитна заборгованість - 15428,86 долари США, що еквівалентно 332954 гривень 80 копійок (на день проголошення рішення); - заборгованість за відсотками - 8545,49 доларів США, що еквівалентно 184411 гривень 67 копійок (на день проголошення рішення); заборгованість з пені - 8958,61 доларів США, що еквівалентно 193326 гривень 80 копійок (на день проголошення рішення). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04 липня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за №2195. Відповідно до п. 1. договору іпотеки іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 199167 гривень. Згідно п.21 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.15.7.1, 15.7.2, 15.9 цього договору, відповідно до Закону України «Про іпотеку», у тому числі, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк і термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, виходячи з неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору, суд прийшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі набуття у власність, підлягають задоволенню. Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). [PERSON] ст. 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У зв'язку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення відповідачки [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, задоволенню не підлягають, оскільки порядок виселення передбачений ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК України. А саме, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Од же виходячи з наведеного вимога про виселення порушує встановлений ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» порядок виселення, та ця вимога є передчасною. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, також підлягають задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] про визнання договору іпотеки від 04 липня 2005 року, який укладений між позивачем по зустрічному позову та ПАТ КБ «Приватбанк», що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2195 недійсним, задоволенню не підлягають, оскільки вищезазначений договір іпотеки укладався за нотаріально посвідченою згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON], що зазначено в п.11.9 даного договору. Окрім того, при укладанні 01 липня 2005 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № ODH0GL00492305, [PERSON] надав письмову згоду на укладання даного кредитного договору, отримання позивачем по зустрічному позову кредитних коштів і їх використання згідно умов договору, а також надання в позику/іпотеку Приватбанку будь-якого майна, яке належить [PERSON] на праві спільної власності з [PERSON] (в тому числі квартири загальною площею 65,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]), з метою забезпечення обов'язків по вказаному кредитному договору. При таких обставинах, суд вважає, що договір іпотеки укладений 04 липня 2005 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за №2195 вчинений відповідно до норм Сімейного Кодексу України та Закону України «Про іпотеку».

Outcome: partial