Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 10445,00 грн. На обґрунтування позову позивач зазначив, що передав відповідачеві за договором позики грошові кошти в сумі 15427,48 грн. згідно видаткових касових ордерів: від 23.04.2013 року за № 2056 на суму 2500,00 грн.; від 18.05.2013 року за № 2490 на суму 4500,00 грн.; від 11.06.2013 року за № 2874 на суму 2500 грн. та від 13.06.2013 року за № 2912 на суму 5927,48 грн. З огляду на те, що договором не встановлені строки повернення вказаних коштів, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою за вих. № 10-01/09 від 10.01.2014 року про повернення коштів вказаної позики у сумі 10445,00 грн. протягом тридцяти днів. Однак вимога повернулась позивачеві не врученою з відміткою поштового відділення на конверті «адресат за даною адресою не проживає». Станом на день звернення позивача заборгованість відповідача становить 10445,00 грн. До судового засідання Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» подало клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, заявило про підтримання позовних вимог у заявлених обсягах та висловив згоду на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З наявних у справі доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» передало [PERSON] грошові кошти в сумі 15427,48 грн., що підтверджується дослідженими судом оригіналами видаткових касових ордерів: від 23.04.2013 року за № 2056 на суму 2500,00 грн.; від 18.05.2013 року за № 2490 на суму 4500,00 грн.; від 11.06.2013 року за № 2874 на суму 2500 грн. та від 13.06.2013 року за № 2912 на суму 5927,48 грн. Вказані грошові кошти передані відповідачеві у якості позики, що підтверджується написами про це у видаткових касових ордерах. Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписами у видаткових касових ордерах. Оригінали видаткових касових ордерів не містять відміток про повернення боргу. Видаткові касові ордери не містять відміток про умови чи строки надання чи повернення позики. Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою за вих. № 10-01/09 від 10.01.2014 року про повернення протягом тридцяти днів коштів вказаної позики у сумі 10445,00 грн., що підтверджується наданим листом та поштовим конвертом. Однак вимога повернулась позивачеві не врученою з відміткою поштового відділення на конверті «адресат за даною адресою не проживає» (а.с.12,13). Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином судом встановлена наявність договору позики між позивачем і відповідачем грошових коштів на суму 15427, 48 грн., яким не встановлений строк повернення позики. Застосувавши до встановлених правовідносини сторін наведені вище норми права, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як позивач всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надав доказів пред'явлення ним відповідачеві вимоги про повернення позики. Більш того, довів, що вказана вимога відповідачем отримана не була. Тому позивач не довів настання строків виконання відповідачем обов'язку повернути йому кошти позики. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed