Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12 462.78 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до якого [PERSON] 12 червня 2008 року отримала кредит у розмірі 7 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Відповідачка [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконала, тому позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просив стягнути на свою користь з відповідачки загальну суму заборгованості за кредитним договором від 12.06.2008 року станом на 31.12.2014 року у розмірі 12 462.78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6 392.95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4 288.27 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредиту в сумі 950.00 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 581.56 грн., а також сплачений судовий збір. Під час розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 12.06.2008 року, яка складається з наступного 4 242.46 грн. - заборгованості за відсотками, 2 358.39 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредиту, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Відповідачка проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість за кредитним договором перед позивачем у неї відсутня, та відповідно рішенням суду з неї було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яку вона сплатила у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до якого [PERSON] 12 червня 2008 року отримала кредит у розмірі 7 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначені умови викладені в анкеті-заяві позичальника про отримання кредиту (а.с. 6), яка містить ознаки кредитного договору. Відповідачка була ознайомлена з суттєвими умовами такого договору, на що вказує її підпис. Відповідно до розрахунку станом на 31.12.2014 року виникла заборгованість у розмірі 12 462.78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6 392.95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4 288.27 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредиту в сумі 950.00 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 581.56 грн. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 14 ч. 1 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судом встановлено, що відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.04.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за договором кредиту від 19.05.2008 року у сумі 12 602.81 грн. (а.с. 35). Як вбачається з постанови ВДВС Каховського МРУЮ про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2013 року, борг [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 12 602.81 грн. сплачено у повному обсязі (а.с. 36). Відповідно до наданих позивачем розрахунків, перебіг договірних зобов'язань датований 19.05.2008 року, тоді як відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.04.2011 року заборгованість за кредитним договором від 19.05.2008 року відповідачкою була сплачено у повному обсязі, про що свідчать матеріали виконавчого провадження. Як встановлено ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягненя неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. В заяві про уточнення позовних вимог від 19.05.2015 року представник позивача просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 12.06.2008 року, яка складається з наступного: 4 242.46 грн. - заборгованості за відсотками, 2 358.39 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредиту (а.с. 77, 78). Позов про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором позивачем пред'явлено 02.02.2015 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, оскільки відповідно до постанови ВДВС Каховського МРУЮ про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2013 року, борг [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 12 602.81 грн. за рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.04.2011 року сплачено у повному обсязі у 2013 році. Відповідачкою до винесення рішення судом було подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 31, 32), що є підставою для відмови у позові. Представником позивача не було наведено поважних причин пропущення позовної давності. Таким чином, оскільки заборгованість, яку, з урахуванням уточнень до позову представник позивача просив стягнути з [PERSON] складається з заборгованості за відсотками та заборгованості по комісії за користуванням кредиту, яка виникла після ухвалення 06.04.2011 року рішення про стягнення заборгованості з відповідачки за договором кредиту від 19.05.2008 року у повному обсязі, тоді як з розрахунку позивача перебіг договірних зобов'язань датований 19.05.2008 року, вже після сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 року, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити, оскільки при зверненні представником позивача до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором було пропущено позовну давність.

Outcome: dismissed