Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому на підставі ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовує позов тим, що: - він являється власником вказаного житлового будинку; - за вказаною адресою зареєстрована [PERSON]; - [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2018 року та відмовляється знятися з реєстрації за вказаною адресою, в добровільному порядку, що створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. В судовому засіданні: - позивач [PERSON]. та його представник [PERSON] позов підтримали, з підстав вказаних в ньому. При цьому, позивач [PERSON]. визнав, що з [PERSON], на час реєстрації останньої за вказаною адресою, вони проживали спільно та вели спільне господарство. З квітня-травня 2018 р. вони спільно не проживають з відповідачкою. Остання добровільно не знімається з реєстраційного обліку; - відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. В той же час. визнала, що на час її реєстрації за вказаною адресою, вони з позивачем проживали спільно та вели спільне господарство. Раніше, вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у матері, де проживає з квітня 2018 р.. Проте, за вказаною адресою не може зареєструватися, так як мати не має правовстановлюючих документів на будинок. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON]. являється власником житлового будинку, з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.03.2017 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON]. та посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Витягом № 82840767 від 20.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; - за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] з 21.03.2017 р., [PERSON] з 12.05.2017 р. та з того ж часу їх спільна дитина [PERSON], [INFO], що стверджується даними будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають за даною адресою, та довідками виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 10.10.2018 р. № 3200 та від 11.12.2018 р. № 803/03-15; - відповідач [PERSON] та [PERSON], [INFO] у вказаному будинку, за місцем реєстрації, не проживають з 01.05.2018 року і по теперішній час, що стверджується комісійним актом від 10.10.2018 р. депутата Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області; - відповідач [PERSON] фактично проживає, без реєстрації, за адресою: [ADDRESS] що стверджується довідкою Тарасо-Шевченківського старостинського округу Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 24.11.2018 № 194/03-03. Сторонами визнається, що [PERSON] та [PERSON], на час реєстрації останньої за вказаною адресою, проживали спільно та вели спільне господарство. Відповідачі по справі [PERSON] не надала будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Оцінка суду. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми права, виходячи з того, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а позивач не заявляв вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила проживання житловим будинком за адресою [ADDRESS], тим більше, що відповідачка [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1 травня 2018 р., тобто менше ніж 1 рік, суд знаходить, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зняття з реєстраційного обліку слід відмовити.

Outcome: dismissed