Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06 лютого 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до\~\~ [PERSON] , в якому просило стягнути суму боргу станом на 15 грудня 2020 року за кредитним договором № SAMDNWFC00009892978 від 28 грудня 2018 року у розмірі 37\~468, 19 грн. В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» вказало, що 22.11.2010 між сторонами було укладено договір № б/н від 22.11.2020, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого\~ [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом внаслідок чого утворилася заборгованість. 28.12.2018 сторонами підписана додаткова угода. \~Відповідно до укладеної додаткової угоди від 28 грудня 2018 банк здійснив анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5.1 додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п.1.3 додаткової угоди. У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором у відповідача станом на 15.12.2020 року є заборгованість 37\~468, 19 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 5\~115, 15 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 1, 02 грн, заборгованості пенею 32\~352, 02 грн. Участь сторін та інших учасників справи у розгляді справи У судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору № б/н від 22.11.2010 АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до додаткової угоди до договору № SAMDNWFC00009892978 від 28 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] узгодили: сума заборгованості складає 58\~156, 87 грн (п. 1.1); банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, а саме здійснює прощення відсотків на 0 грн, комісії на 0 грн, пені на 33\~512, 15 грн, штрафу на 3\~958, 94 грн (п. 1.2); строк повернення кредиту до 25.06.2019 (п. 1.3); відсоткова ставка за кредитом становить 0,01 % (п. 1.4); [PERSON] зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на картку № [NUMBER] у такому порядку: клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по Договору у розмірі не менше 3\~102, 87 грн, у строк не пізніше 28.12.2018 (п. 1.5.1); подальше погашення заборгованості здійснюється Клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2\~930, 52 грн до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 2\~930, 57 грн (п. 1.5.2); ця Угода згідно\~ст. 212 ЦК України\~укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, передбачених Договором та п. 1.5. Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2. Угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4. Угоди (п. 1.6); в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.1.5.2. Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених Договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п.1.2., умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п.1.4. Угоди не застосовується (п. 1.6.1). Мотиви суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. 22 листопада 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку. Також, 28 грудня 2018 року [PERSON] підписав додаткову угоду до договору №SAMDNWFC00009892978 від 28 грудня 2018 року, відповідно до якої згідно\~статті 212 ЦК України\~укладається під відкладальну обставину, а саме у разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, передбачених Договором та п. 1.5. Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2. Угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4. Угоди (п. 1.6); в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.1.5.2. Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених Договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п.1.2., умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п.1.4. Угоди не застосовується (п. 1.6.1). Вказаною угодою сторони узгодили наступне: сума заборгованості складає 58\~156, 87 грн (п. 1.1); банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, а саме здійснює прощення відсотків на 0 грн, комісії на 0 грн, пені на 33\~512, 15 грн, штрафу на 3\~958, 94 грн (п. 1.2); строк повернення кредиту до 25.06.2019 (п. 1.3); відсоткова ставка за кредитом становить 0,01 % (п. 1.4); [PERSON] зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на картку № [NUMBER] у такому порядку: клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по Договору у розмірі не менше 3\~102, 87 грн, у строк не пізніше 28.12.2018 (п. 1.5.1); подальше погашення заборгованості здійснюється Клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2\~930, 52 грн до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 2\~930, 57 грн (п. 1.5.2). Згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMDNWFC00009892978 від 28 грудня 2018 року станом на 15.12.2020 є заборгованість 37\~468, 19 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 5\~115, 15 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 1, 02 грн, заборгованості пенею 32\~352, 02 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті\~1056-1\~ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованості за простроченими відсотками та пеню. Згідно графіку погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 6 місяців, від 28.12.2018, сума щомісячного платежу складає 2\~930, 52 грн, кінцева дата повернення 25.06.2019 у сумі 2\~930, 57 грн. Також, додатковою угодою до договору № № SAMDNWFC00009892978 від 28 грудня 2018 року передбачено, що у разі неналежного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених пунктом 1.5 Угоди умови про прощення заборгованості та зміни процентної ставки не застосовуються. Як вбачається з наданого позивачем та неспростовного відповідачем розрахунку заборгованості, [PERSON] всупереч умовам додаткової угоди не здійснив платіж не менше 3\~102, 87 грн у строк не пізніше 28.12.2018 Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] своєчасно не надав банку грошові кошти, свої зобов`язання не виконав. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за тілом кредиту 5\~115, 15 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 1,02 грн. Щодо заборгованості за пенею у розмірі 32\~352, 02 грн. Згідно з частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини третьої\~статті 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з частиною 4\~статі 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року (справа № 202/3351/14-ц, провадження № 61-4338св18) вказав, що відповідно до правової позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже, частиною третьою\~статті 551 ЦК України\~судам надано право саме зменшити розмір неустойки, а не звільнити від такої сплати взагалі. Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 761/6898/17. Правова позиція застосування частини 3\~статті 551 ЦК України, що дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. У зв`язку з тим, що розмір заборгованості за тілом кредиту 5\~115, 15 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 1,02 грн, станом на 15.12.2020 складає 5 116, 17 грн, та є значно меншим, ніж нарахована позивачем заборгованість за пенею у розмірі 32\~352, 02 грн, та враховуючи вказані висновки Верховного Суду, завдання цивільного судочинства, конкретні обставини справи: розмір\~\~заборгованості за тілом кредиту; ступінь виконання зобов`язання боржником та виходячи із засад справедливості, суд знаходить можливим застосувати частину 3\~статті 551 ЦК України\~та зменшити розмір пені, який підлягає стягненню на користь позивача за несвоєчасність виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, до 5\~116, 17 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 10\~232, 34 грн (5\~116, 17 +5\~116, 17 = 10\~232, 34). Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень, передбачених\~Законом України «Про судовий збір»\~та\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~(який діяв станом на день подання позову), сума судового збору, яка підлягала сплаті при пред`явленні позову до суду, складає 2\~270 гривень. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення частини позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 717, 95 гривень.

Outcome: partial