Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 23.11.2001 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем виникали конфлікти та непорозуміння в присутності дітей. Така атмосфера в сім`ї може негативно позначитись на здоров`ї та вихованні дітей в майбутньому. Крім цього, виявилося, що у сторін різні погляди на виховання дітей, сімейні цінності та сімейне життя загалом. Більше 1 року тому ними припинено ведення спільного господарства та спільне проживання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та залишити їй наявне прізвище. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 08.05.2019 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 15.04.2019 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 26). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 23.11.2001 року. Шлюб зареєстровано Княждвірською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-12). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачем неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з позивачем. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн., що стверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 14). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial