Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: 1. Звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Кредитного договору № 05/2006/км-756/тт-261(10131057000) від 30 травня 2006 року по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в розмірі 17429 швейцарських франків 83 сантими, що за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 304372 гривні 96 копійок, з яких: - 15497,94 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 270636 гривень 82 копійки - заборгованість за простроченим кредитом; - 1931,89 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 33736 гривень 13 копійок - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; та пеню в розмірі 71 гривня 42 копійки, з яких: - 42 гривні 78 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 28 гривень 64 копійки - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 2. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, що належить [PERSON] та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу № 350 посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Сотніченко І.В. 05 лютого 1993 року, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненою суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та пояснив, що між позивачем та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 29860 швейцарських франків. Цей кредит був забезпечений заставою квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитного договору та допустив заборгованість по кредиту, то погашення цієї заборгованості повинно відбутись за рахунок продажу вищевказаної квартири. У зв?язку з цим просить позов задовольнити. Відповідач та третя особа заперечили проти звернення стягнення на квартиру. Представник відповідача і третя особа пояснили, що іпотека квартири виступає забезпеченням виконання умов договору споживчого кредиту, а відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» таке майно не може бути примусово реалізоване. Крім того у вищевказаній квартирі проживають неповнолітні діти і її реалізація порушить їх права. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (а.с. 64-66), та суб?єктом підприємницької діяльності - [PERSON] був укладений кредитний договір № 05/2006/км-756/тт-261 (а.с. 7-20). Відповідно до умов цього договору позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 29860 швейцарських франків, а [PERSON] повинен був погашати кредит згідно затвердженого графіку (а.с. 18-20) та сплачувати кошти за користування кредитом в розмірі 8,99% річних (а.с. 8). Погашення кредиту повинно було здійснюватись до 30.05.2017 року. Крім того, відповідно до пункту 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій [PERSON] зобов?язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,2% річних від суми простроченої заборгованості (а.с. 13). Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 12 березня 2007 року позивач та [PERSON] уклали додаткову угоду до кредитного договору в якій передбачили можливість ідентифікації кредитного договору як за номером, зазначеним при його укладанні, так і за номером реєстрації в системі обліку банку (а.с. 21-22). 09 січня 2009 року позивач та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору в якій зазначили, що [PERSON] здійснюватиме щомісячне погашення кредиту та сплату відсотків ануїтетними (однаковими) платежами розмір яких становить 335 швейцарських франків (а.с. 23-25). В цій же додатковій угоді позивач та третя особа зазначили, що сплата відсотків за період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року буде здійснюватись в період з 01.09.2013 року по 25.11.2013 року. Також сторони виклали в новій редакції і графік погашення кредиту (а.с. 26-29). За даним графіком заборгованість по кредиту станом на 18.02.2009 року становила 34044,80 швейцарських франків і кредит повинен бути повністю погашений до 18.09.2020 року. 09 лютого 2009 року позивач та третя особа уклали договір про внесення змін № 1 до договору про надання кредиту, яким кредитний договір доповнили пунктом 1.3.2.1. такого змісту «Іпотекою згідно Договору в повному обсязі забезпечуються зобов?язання, передбачені Додатковою угодою договору іпотеки від 30 травня 2006 року до договору про надання споживчого кредиту № 10131057000 від 31 травня 2006 року перенести кінцевий термін дії договору іпотеки на 31 травня 2021 року. Сторони ознайомлені з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов?язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов?язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов?язань, що забезпечуються відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов?язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов?язання. Сторони підтверджують, що іпотекою згідно цього договору забезпечуються також і розмір зобов?язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаних договору, що обумовлюють основне зобов?язання». 31 березня 2009 року позивач та третя особа уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору в якій передбачили, що сплата процентів, нарахованих за використання кредитних коштів в період з 01 по 08 лютого 2009 року здійснюється позичальником в період з 01 по 15 січня 2011 року (а.с. 102). Забезпеченням виконання умов кредитного договору виступала іпотека квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 30 травня 2006 року укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с. 31-34). Іпотекою в повному обсязі забезпечувались зобов'язання [PERSON], які були передбачені кредитним договором. 27 березня 2009 року, у зв?язку із збільшенням розміру відповідальності [PERSON] та зміною строків виконання зобов?язань, до договору іпотеки були внесені зміни і пункт 1.3.2. цього договору викладений в наступній редакції: «Іпотекою згідно Договору в повному обсязі забезпечуються зобов?язання, передбачені Додатковою угодою договору іпотеки від 30 травня 2006 року до договору про надання споживчого кредиту № 10131057000 від 31 травня 2006 року перенести кінцевий термін дії договору іпотеки на 31 травня 2021 року. Сторони ознайомлені з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов?язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов?язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов?язань, що забезпечуються відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов?язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов?язання. Сторони підтверджують, що іпотекою згідно цього договору забезпечуються також і розмір зобов?язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаних договору, що обумовлюють основне зобов?язання». Таким чином іпотекодавець погодився забезпечувати іпотекою змінене зобов?язання третьої особи та дав згоду на збільшення в майбутньому розміру забезпеченого зобов?язання і зміну строків його виконання. Таким правом позивач скористався і 03 червня 2011 року уклав з третьою особою додаткову угоду № 2 до кредитного договору в якій зазначено, що з 03 червня 2011 року за використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 8,99% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі. [PERSON], отримавши кредит, вимоги кредитного договору в повному обсязі не виконував. Згідно розрахунку його заборгованість за кредитним договором станом на 04.02.2015 року становить 17429 швейцарських франків 83 сантими та 71 гривню 42 копійки (а.с. 37-52), що складається з: - заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 15497,94 швейцарських франків; - заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 1931,89 швейцарських франків; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 42 гривні 78 копійок; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28 гривень 64 копійки. Згідно розділу 5 договору іпотеки (а.с. 33), банк набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки при невиконанні [PERSON] своїх зобов?язань щодо повернення кредиту. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання у 30 денний строк вимоги, згідно повідомлення надісланого в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Реалізація предмета іпотеки, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів. Початкова ціна предмета іпотеки для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі зазначеному в пункті 1.1. договору іпотеки, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб'єктами оціночної діяльності, призначеними іпотекодержателем. Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Такі повідомлення позивач надсилав і відповідачу і третій особі, які отримали їх в листопаді 2014 року (а.с. 58-63). Не дивлячись на це, заборгованість за кредитним договором погашена не була, а тому позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом її продажу на прилюдних торгах. Суд вважає неправильним твердження представника відповідача та третьої особи про те, що в позові необхідно відмовити з тих підстав, що іпотека квартири виступає забезпеченням виконання умов договору споживчого кредиту, а відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» таке майно не може бути примусово реалізоване, оскільки вищевказаний закон накладає мораторій на реалізацію майна, а не на задоволення позову, якщо для цього є підстави. Також суд не приймає до уваги той факт, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані неповнолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 103), оскільки вони разом із своєю матір?ю [PERSON] (а.с. 87-89) були зареєстровані у вищевказаній квартирі після укладення договору іпотеки. Про це свідчить штамп про реєстрацію в паспорті [PERSON] (а.с. 86). Таким чином рішення суду жодним чином не порушить права неповнолітніх дітей. За таких обставин суд задовольняє позов в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved