Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] (заявник) подала до суду заяву, заінтересованими особами в якій зазначено [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що після смерті матері у визначений шестимісячний строк вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак нотаріус виявила розбіжності в документах, а саме: в її свідоцтві про народження прізвище матері записано «Єрьоменко», а в свідоцтві про смерть прізвище матері «Москалькова». Крім цього, в заповіті її прізвище помилково записано як «Ерьоменко». Заінтересованою особою відзив не подано. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просить суд її задовольнити. Заінтересована особа суду пояснила, що вони з заявницею рідні сестри. Після смерті батька їхня мати почала використовувати прізвище [PERSON] Квартира належить їм по 1/3 частці та 1/3 належала матері. Вона згідна з заявою. Заяв чи клопотань від учасників справи не поступило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 11.10.2018 о 10 год 45 хв (а.с.16-17). Заслухавши пояснення сторін, свідка, безпосередньо дослідивши наявні у справі та здобуті судом докази, всебічно, повно та обєктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, зясувавши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги (заперечення) учасників справи, суд доходить такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON], 10.05.1954р.н., є [PERSON] та [PERSON]. Дошлюбне прізвище [PERSON] «Москалькова», що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЖ №493916 від 12.07.1954 (а.с.6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.7). Паспорт громадянина України серії КМ №735790, виданий на імя [PERSON], 10.05.1954р.н. Свідок [PERSON] дала суду показання, за змістом яких заявник і заінтересована особа рідні сестри. Вона знає їх змалечку. Прізвище їхньої матері було [PERSON], а дівоче прізвище їй невідоме. Вони проживали разом в квартирі. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.1996, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особиста розпорядження, склавши 22.01.2003 заповіт (зареєстрований в реєстрі за №69), яким заповіла належну їй частину квартири [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-СГ №491679 від 20.03.2018, [PERSON] померла 17.03.2018 в м. Стрий Львівської області (а.с.8). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у звязку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах прізвища заявника, що ставить під сумнів належність правовстановлюючих документів та родинні звязки заявника, у звязку з чим заявник позбавлена можливості оформити спадщину після смерті матері. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до пунктів 1 та 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення факту, яке має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг субєктивних прав та юридичних обовязків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування зазначених норм до вказаних правовідносин, суд звертає увагу на розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. В пункті 12 постанови Пленуму ВСУ зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Суд погоджується з аргументами заявника, вважає такі належним чином обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що [PERSON], яка померла 17.03.2018 в м.Стрий Львівської області, є матірю заявниці. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, показаннями свідка. Крім цього, судом встановлено, що прізвище заявниці «Єрьоменко». У правовстановлюючому документі, а саме: заповіті (серія ВАС №533110), посвідченого 22.01.2003 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №69, помилково зазначено її прізвище «Ерьоменко» [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці та паспортом громадянина України. Встановлення даних фактів породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки від цього залежить наявність у неї можливості належним чином оформити спадщину, яка відкрилася 17.03.2018 після смерті її матері [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved