Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 27 січня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 23\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 20 вересня 2013 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 вересня 2013 року. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Тобто, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20 вересня 2013 року 20 березня 2014 року. Позивач вважає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS]. Враховуючи викладене позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 27 січня 2011 року в розмірі 18391,79 грн., та судовий збір по справі в сумі 1762,00 гривень. Відповідач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] заявлені вимоги не визнали, представник [PERSON] надав відзив на позовну заяву відповідно до якого, позивач не надав суду належних доказів, що [PERSON] та [PERSON] є (належними) спадкоємцями померлого 20 вересня 2013 року спадкодавця [PERSON]. Вочевидь [PERSON], була померлому дружиною, [PERSON], доводиться померлому сином, але в справі ці докази відсутні. На теперішній час [PERSON] має інше прізвище - [PERSON] згідно зареєстрованого 03 червня 2017 року шлюбу. Позивач в позовній заяві посилається на ч.3 ст.1268 ЦК України, вказуючи, що відповідачі на момент смерті [PERSON] проживали постійно разом, але докази цього факту (довідка з місця проживання, реєстрації, акт) в цивільній справі відсутні. \~ \~ \~ \~Також позивач не надав суду копію спадкової справи по факту смерті спадкодавця [PERSON], не прохає суд витребувати дану справу з Першотравенської нотаріальної контори. Відповідачі не зверталися до будь-якої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з моменту смерті спадкодавця та до теперішнього часу. Позивач згідно ст.1281 ЦК України протягом шести місяців не звернувся до нотаріуса та до відповідачів з дня смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] буквально на другий день після смерті [PERSON] надала позивачу копію свідоцтва про смерть та повідомила про його смерть у відділені банку в м. Першотравенську Дніпропетровської області. Позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори у червні 2014 року, а до відповідачів у 2018 році в судовому порядку. Таким чином він пропустив всі процесуальні строки та строки давності, передбачені ст.1281 ЦК України. Крім того, позивач вказує, що відповідачі прийняли спадщину від спадкодавця, але він не вказує грошову цінність спадкового майна, його вид, родові ознаки та його місцезнаходження. Просять суд відмовити у задоволенні позовної заяви у звязку з пропуском строку. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском річного строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та [PERSON] укладено договір за яким на підставі анкети-заяви [PERSON] від 27 січня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який останній мав погашати разом з процентами. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. 20 вересня 2013 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24 вересня 2013 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №252. Позичальник [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором № б/н від 21 січня 2011 року становить 18391,79 грн. Згідно наданого відповідачем [PERSON] свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 373022, виданого 03 червня 2017 року Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] 03 червня 2017 року уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 20 вересня 2013 року [PERSON], визначений главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обовязок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, [PERSON] помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні розяснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобовязаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцями [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, особи які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі по справі. В підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: [ADDRESS]. Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор вправі заявити вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-33цс15 від 8 квітня 2015 року. При цьому обовязковою умовою предявлення позову до спадкоємця є письмова вимога кредитора до спадкоємця про виконання обовязку спадкодавця і лише в разі відмови, банк має право на задоволення вимог про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2014 року вих. №SAMDN52000069547554 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з претензією про включення вимог кредитора в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості. Однак листом нотаріальної контори від 05 червня 2014 року банку було повідомлено про те, що виконати майнові вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не має можливості, у звязку з тим, що заяви приймаються в строк до 6-ти місяців після смерті спадкодавця [PERSON]. Іншої інформації не мають права надати на підставі ЗУ «Про нотаріат» статті 8 «Державна таємниця вчинення нотаріальних дій». Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого [PERSON] позивачем суду не надано. 14 березня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до спадкоємців [PERSON] та [PERSON], які проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки кредитор не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені ст.1281 ЦК України, згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців, про що також було заявлено представником відповідачів. Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачі є спадкоємцями, після померлого [PERSON], прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, а також часток прийнятого спадкового майна кожним спадкоємцем, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги, оскільки зобовязання спадкоємців перед кредитором не є солідарними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed