Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами, що в с.Пядики, по вул.Зарінок, 28, Коломийського району Івано-Франківської області, належали матері позивача [PERSON] [PERSON]. 19.03.2005 року остання померла, залишивши заповіт, яким заповіла все своє майно позивачам. Позивачі після смерті [PERSON], постійно проживаючи з нею на день її смерті, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину. 24.09.2007 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №1831 та №1833. Згідно з цими свідоцтвами позивачам належить по 1/2 частині спадкового майна [PERSON] Спадщина, на яку в зазначеній частці, видані ці свідоцтва, складається із земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 13 650 кв.м., що знаходиться в с. Пядики Коломийського району. Однак, вказаний державний нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок у звязку з тим, що право власності на спірний будинок зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, а правовстановлюючий документ на це майно відсутній. Господарство спадкодавиці належало до колгоспних дворів, на час ліквідації яких у господарстві проживали [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер до спливу шестимісячного терміну з дня смерті дружини, а тому свою частку не виділяв. Позивачі поселися в цьому господарсті після ліквідації колгоспних дворів. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок втрачене, про що позивачами подано відповідне оголошення в пресу. Тому вони просять визнати за ними в порядку спадкування право власності в рівних частинах на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 13.03.2017 року вони звернулися до суду зі спільною письмовою заявою, в якій зазначають, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати в їхній відсутності (а.с. 65). Представник відповідача - вищевказаної сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова Пядицької ОТГ 17.02.2017 року звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с. 51). В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із заповітом, посвідченим 17.12.1999 року секретарем виконкому Пядицької сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №171, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та Полюк [PERSON] в рівних частинах, тобто позивачам (а.с.15). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії І-НМ №001645 та серії І-НМ №012430, виданих відповідно 21.03.2005 року та 05.09.2005 року, [PERSON] померла 19.03.2005 року, а [PERSON] 04.09.2005 року в с.Пядики Коломийського району (а.с. 5, 6). Відповідно до свідоцтв про народження позивача [PERSON] і укладенням ним шлюбу він є сином померлих [PERSON] та [PERSON] та та чоловіком позивача [PERSON] (а.с.7, 8). Відповідно до довідки №301/06-05/08, виданої 15.12.2016 року Пядицькою сільською радою, матері позивача [PERSON] належав житловий будинок в с.Пядики, по вул. Зарінок, 28, Коломийського району. На день смерті [PERSON] в цьому господарстві проживали: [PERSON] чоловік ( помер 04.09.2005 року), [PERSON] син, [PERSON] невістка, та їхні діти [PERSON], [PERSON] Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 17.12.1999 року у виконкомі вказаної сільської ради за реєстровим №171, не змінювався і скасовувався. (а.с.10). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 23.04.2015 року за №52772, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок №28 в с.Пядики, по вул.Зарінок, Коломийського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 22.06.1989 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №125 від 14.06.1989 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.9). Судом також встановлено, що вказане свідоцтво втрачено, в звязку з чим позивачами подано відповідне оголошення в газету ЗР Інформ (а.с. 20). Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 14.05.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 137,9 кв.м. житловою площею 63,7 кв.м., та господарських будівельі і споруд: літньої кухні - літера Б, стайні - літера В, стодоли - літера Г, вбиральні - літера Д, навісу - літера Ж, літньої кухні - літера З, криниці - «№1», воріт, огорожі - «№2-3». Рік побудови будинку - 2004 ( а.с. 16-19). 24.09.2007 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №1831 та №1833. Згідно з цими свідоцтвами [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині спадкового майна [PERSON] Спадщина, на яку в зазначеній частці, видані ці свідоцтва, складається із земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 13 650 кв.м., що знаходиться в с. Пядики Коломийського району (а.с. 11, 12). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №3498564, виданого цим же державним нотаріусом 08.02.2006 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи №93 за номером у спадковому реєстрі - 38729965 (а.с.60). 08.02.2006 року позивачі звернулися до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 57). Даними витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №10922709, виданого цим державним нотаріусом 05.09.2007 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено заповіт [PERSON] за номером у спадковому реєстрі - 38936197 (а.с.59). Судом встановлено, що згідно з даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46955268, виданої вказаним нотаріусом 02.03.2017 року, після смерті [PERSON], яка померла 19.03.2005 року, відкрита спадкова справа №93, за номером у спадковому реєстрі 38729965 (а.с.55). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 29.11.2016 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності на спірний будинок зареєстровано за [PERSON] як головою колгоспного двору, а правовстановлюючий документ на це майно відсутній. (а.с.13, 14). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачі як єдині спадкоємці за заповітом після смерті своєї матері, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачами права власності на спадкове майно в рівних частинах. На підставі наведеного, ст.ст.346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved