overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Рішенням суду від 20 жовтня 2015 року було постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення порядку спілкування з дітьми та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними. Позов [PERSON] було задоволено повністю, позов [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні та визначення способу участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними, задоволено частково. Суд розглядая вимоги [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дітей і спілкуванніне вказав свого судження щодо вимог про встановлення часу на оздоровлення та відпочинок дітей на період канікул, а резолютивна частина не містить висновку суду щодо відмови в задоволенні в решті позовних вимог. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо встановлення часу на оздоровлення та відпочинок дітей на період канікул, а саме «щорічно один місяць влітку для оздоровлення та відпочинку дітей та щорічно осінні канікули, половина зимових канікул», так як діти сторін: донька - [PERSON], [INFO]. та син [PERSON], [INFO]., є малолітніми і тому потребують постійного догляду з боку матері, з якої вони мешкають і тому передача їх на тривалий проміжок часу не буде відповідати в першу чергу інтересам та віковим потребам малолітніх дітей (5 і 8 років). При цьому, суд також враховує те, що між сторонами виникли неприязні стосунки і недовіра, які з огляду на їх характер поки не дозволяють окремому спілкуванню батька з дітьми. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, стосовно якої - не будь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази та давали пояснення, не ухвалено судове рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Рішенням суду від 20 липня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до приватного підприємства «Горівське», товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області, треті особи: Міністерство юстиції України, Відділ державної реєстрації Роменської районної державної адміністрації, власники майнових паїв члени КСП «Промінь», присутні на зборах співвласників майнових паїв, згідно Додатку до протоколу зборів власників майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) КСП «Промінь» від 02.04.2015 року, про скасування рішення загальних зборів, акту прийому-передачі нерухомого майна, відмітки у Свідоцтві про право власності задоволено частково. Суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, стягнув з відповідачів приватного підприємства «Горівське» та товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в дольовому порядку в розмірі 1280 грн., тобто по 640 грн. з кожного. Під час виготовлення повного тексту рішення встановлено, що суд не в повній мірі вирішив питання про судові витрати, а саме про стягнення судового збору з третього відповідача [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області. Сторони по справі в судове засідання не викликались відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України. У звязку з чим, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення, яким перерозподілити судовий збір по вказаній справі, та стягнути з відповідачів приватного підприємства «Горівське», товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» та [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в дольовому порядку в розмірі 1280 грн., тобто по 426 грн. 67 коп. з кожного. Оскільки це питання не було вирішено при постановленні рішення, тому слід постановити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Рішенням суду від 21.02.2018 року позов задоволено. Позивач звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення у звязку з тим, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За результатами підготовчого судового засідання судом ухвалено рішення від 21.02.2018 року, яким шлюб, зареєстрований 29 травня 1977 року Великосолонцівською сільською радою Новосанжарського району, актовий запис №16, між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Рибка), [INFO], розірвано. В той же час, судовим рішенням не вирішено питання розподілу судового збору. В судовому засіданні встановлено, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 640 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу. З виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованої програмою документообігу загальних судів «Д-3», вбачається, що 13.10.2017 року на поточний рахунок УДКСУ у Новосанжарському районі №31214206700331, МФО 831019 зараховано за квитанцією ПАТ «ПОЛТАВА БАНК» 2Р13110 від 13.10.2017 року судовий збір в сумі 640 грн за подання позовної заяви до [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оригінал квитанції 2Р13110 від 13.10.2017 року залишено у вказаній цивільній справі. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 320,00 грн, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Рішенням суду від 21.06.2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором на суму 20151,44 грн. задоволено. Крім цього стягнуто на користь позивача судовий збір - 1378 грн. Однак, оскільки відповідач по справі [PERSON] за місцем реєстрації не проживає , повідомлення про час та місце справи було розміщено в газеті «Урядовий кур»єр» за рахунок позивача. Своїм додатковим клопотанням позивач просив стягнути з відповідача також витрати, понесені за публікацію оголошення в газеті, однак при винесенні рішення по справі сума, що підлягає до стягнення, помилково не включена. Відповідно до вимог ч.1 п.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Позивач подав суду копію платіжного доручення про перерахування на рахунок газети «Урядовий кур»єр» 420 грн. як оплату за розміщення в газеті оголошення від 8.06.2016 року, а своєю заявою просить стягнути цю суму з відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Рішенням суду від 21.06.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист трудових прав та стягнення моральної шкоди було відмовлено. При постановленні рішення у резолютивній частині судом не повністю вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2017 року справу повернуто суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. У зв'язку з перебуванням судді Кізюн Л.І. у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, питання про ухвалення додаткового рішення в порядку автоматичного перерозподілу передане на вирішення судді Коробенка С.В. Сторони в судове засідання не з'явилися. Виходячи з того, що їх неявка не є перешкодою для вирішення даного питання, суд вважає за можливе вирішувати дане питання в їх відсутності. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Резолютивна частині рішення суду від 21 червня 2017 року не містить у собі висновків суду щодо розподілу судових витрат. В той же час встановлено, що 11 березня 2016 року Позивачем було подано доповнення до позовної заяви, в яких нею було додатково заявлено вимоги про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 80000 гривень. Зазначена вимога не була оплачена судовим збором (551,20 гривень), суд не вирішував питання про звільнення Позивача від сплати судового збору за цією вимогою, а тому згідно з п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року мав стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК. Пунктом 12 постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року роз'яснюється, що відповідно до правил статті 88 ЦПК України у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову з відповідача. Згідно зі ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду було відмовлено, несплачений раніше судовий збір в сумі 551,20 гривень підлягає стягненню з Позивача - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Рішенням суду від 21.06.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист трудових прав та стягнення моральної шкоди було відмовлено. При постановленні рішення у резолютивній частині судом не повністю вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2017 року справу повернуто суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. У зв'язку з перебуванням судді Кізюн Л.І. у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, питання про ухвалення додаткового рішення в порядку автоматичного перерозподілу передане на вирішення судді Коробенка С.В. Сторони в судове засідання не з'явилися. Виходячи з того, що їх неявка не є перешкодою для вирішення даного питання, суд вважає за можливе вирішувати дане питання в їх відсутності. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Резолютивна частині рішення суду від 21 червня 2017 року не містить у собі висновків суду щодо розподілу судових витрат. В той же час встановлено, що 11 березня 2016 року Позивачем було подано доповнення до позовної заяви, в яких нею було додатково заявлено вимоги про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 80000 гривень. Зазначена вимога не була оплачена судовим збором (551,20 гривень), суд не вирішував питання про звільнення Позивача від сплати судового збору за цією вимогою, а тому згідно з п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року мав стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК. Пунктом 12 постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року роз'яснюється, що відповідно до правил статті 88 ЦПК України у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову з відповідача. Згідно зі ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду було відмовлено, несплачений раніше судовий збір в сумі 551,20 гривень підлягає стягненню з Позивача - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Рішенням суду від 21.08.2014 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] і з ТОВ «Промінь» було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі - 10 521 грн. 09 коп., витрати, понесені під час виконання службових обов'язків - 20 513 грн. 80 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку - 55 909 грн., витрати на правову допомогу - 3 897 грн. 60 коп. та моральну шкоду - 7 000 грн., а всього 97 841 грн. 49 коп., а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 978 грн. 41 коп.. Але судом не вирішено питання стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 1 409 грн. 04 коп. які ним були заявлені в уточненій позовній заяві ( а.с. 68-72). В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день розгляду заяви, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним повістки 26.09.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним постановити додаткове рішення. В положеннях п.1 ч.1 ст. 220 ЦК України передбачено, що додаткове рішення може бути постановлено стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. В судовому засіданні при розгляді вказаної справи було встановлено, що позивач працював у відповідача комерційним директором з 16.05.2011 року і був звільнений з займаної посади наказом №3 від 25.01.2012 року. Згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, а в ст.. 10 вказаного Закону зазначено, що право на щорічну відпустку настає після шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у відповідача більше 8 місяців, тобто має право на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку в зв'язку зі звільненням з роботи. При цьому суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів повного розрахунку з позивачем, в тому числі і щодо виплати цієї грошової компенсації. При розрахунку грошової компенсації суд вважає необхідним виходити з положень ст. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України №100 від 8.02.1995 року. Таким чином, сумарний заробіток позивача за розрахунковий період складає 12 387 грн. 84 коп., врахуванню підлягає 211 календарних днів цього періоду, середньоденна заробітна плата при цьому складає 58 грн. 71 коп., а тому стягненню з відповідача підлягає грошова компенсація в сумі 1 409 грн. 04 коп. ( 58,71 грн. х 24).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Рішенням суду від 21.10.2019 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м.Полтаві ради, про визнання права власності як на окремий об`єкт з припиненням права спільної часткової власності - позов задоволено. Судом встановлено, що при ухваленні вищевказаного рішення не вирішено питання щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору. Відповідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено судом, позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., як інвалід ІІ групи (а.с.11), та при ухваленні судом рішення, не вирішено питання щодо відшкодування судових витрат шляхом стягнення судового збору з відповідачів на користь держави. Суд вважає, що дійсно в вищевказаному рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, тому вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати по сплаті судового збору по 384,20 грн. з [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Рішенням суду від 21.12.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів задоволено. Вбачається, що під час ухвалення рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явились, про день розгляду справи повідомлялись належним чином, їх присутність, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є обов'язковою. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справичи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати(п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. За положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки рішенням суду від 21.12.2017, позовні вимоги задоволені, то сплачений позивачкою судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу, у розмірі 640 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Рішенням суду від 21\~березня 2019\~року були\~задоволені позовні\~вимоги позивача\~та було\~позбавлено батьківських\~прав [PERSON] , [INFO] , громадянина Республіки Ірак, батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . У заяві про ухвалення додаткового рішення представник заявника вказує, що позбавлення батьківських прав, зокрема, потрібно було для здійснення дій, щодо зміни прізвища та по-батькові дитини, тому просить ухвалити рішення на зміну прізвища та по-батькові. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України виклик сторін в судове засідання не є обов`язковим. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про зміну прізвища та по-батькові її доньки [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Рішенням суду від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги по вказаній справі було задоволено частково - в частині стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON]: 89 800 грн. - грошових коштів, сплачених за товар неналежної якості; 5000 грн. - на відшкодування моральної шкоди; 6156 грн. - на відшкодування майнової шкоди; 4 579 грн. 68 коп. - витрат на правову допомогу, а всього 105 535 (сто п'ять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 68 коп. В іншій частині позову відмовлено. Судом при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати по сплаті судового сбору. Відповідно до ст.220 ЦПК України з вказаних питань суд за своєю ініціативою може ухвалити додаткове рішення. Позивач та представники сторін повідомлені про судове засідання, про що є розписки про отримання ними судових повісток. Вказані особи у судове засідання не з'явилися. У справі є заява третьої особи про розгляд справи без участі представника. Присутність вказаних осіб, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є обов'язковою. Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.88 ЦПК України відносяться на рахунок відповідача, позивач звільнений від сплати судового збору. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та їх уточнення, ціни позову та розміру задоволених позовних вимог розмір судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави з відповідача становить 1055 грн. 35 коп. Виступаючи в судових дебатах представник позивача просила стягнути з відповідача кошти за проведення експертизи, проте у справі відсутні відомості та документи про понесення позивачем таких витрат, їх суми не вказані в позовній заяві, а тому підстав для стягнення цих коштів суд не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved