Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувсь до суду із позовом до Ковельської міської ради (далі - відповідач) про визнання незаконним рішення від 28.01.2021 №4/34 «Про відмову у наданні згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 0,0765 га на якій розташований належний позивачу пункт прокату човнів та катамаранів (кадастровий номер: 0710400000:06:009:0008), перебуває у його користуванні на підставі договору оренди № 1/39 від 02.03.2016. В передбачений Земельним кодексом України (далі - ЗК України) спосіб позивач звернувся до відповідача із заявою (клопотанням) про купівлю (викуп) земельної ділянки площею 0,0765 га (кадастровий номер: 0710400000:06:009:0008), за наслідками розгляду якої до порядку денного чергової сесії Ковельської міської ради Волинської області було включено проект рішення «Про надання згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] ». Однак, на сесії Ковельської міської ради Волинської області 28.01.2021 прийнято рішення № 4/34 «Про відмову в наданні згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] », яке не було включено до порядку денного. Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки переконаний, що визначені законом підстави для відмови в задоволенні його заяви (клопотанням) про купівлю (викуп) спірної земельної ділянки у відповідача були відсутні. Стислий виклад заперечень відповідачів. У відзиві на позов від 09.06.2021 №29.07/29 відповідач його вимог не визнав, мотивуючи тим, що згідно із фрагментом генерального плану м. Ковеля, земельна ділянка з кадастровим номером: 0710400000:06:009:0008 по [ADDRESS] , яка перебуває в оренді, відноситься до озеленених територій загального користування, у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у наданні згоди на викуп земельної ділянки на підставі частини п`ятої статті 128 ЗК України. З наведених підстав, відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 26.04.2021. 29.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. 30.06.2021 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. 16.08.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача, викликано в судове засідання спеціаліста відділу земельних ресурсів виконавчого комітету Ковельської міської ради, який в судовому засіданні 26.10.2021 надав консультацію щодо підготовки проекту рішення «Про надання згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] ». В судове засідання 23.11.2021 сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач та його представник позов підтримують, відповідач позов не визнає. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна - пункту прокату човнів та катамаранів, загальною площею 32,2 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області від 10.11.2011 № 455. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.11.2011, номер запису 418 в книзі 3. 02.03.2016 між [PERSON] (в договорі - орендар) та Ковельською міською радою (в договорі - орендодавець) укладено договір оренди землі. Відповідно до пункту 1 такого договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування (в оренду) земельну ділянку для розміщення пункту прокату човнів, на підставі рішення міської ради від 24.09.2015 № 77/24, 22.02.2016 № 6/25, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0710400000:06:009:0008. Згідно із пунктом 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 765 кв.м. Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено до 24.09.2025 вкоючно. По закінченню строку дії договору орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на поновлення його на новий строк Для цього він зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (до 24.08.2025). 02.03.2016 відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, зазначена земельна ділянка передана [PERSON] . За заявою позивача [PERSON] про купівлю (викуп) земельної ділянки площею 0,0765 га відповідачем Ковельською міською радою 28.01.2021 прийнято рішення №4/34 «Про відмову у наданні згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] », яким відмовлено громадянину [PERSON] у наданні дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,0765 га по [ADDRESS] для розміщення пункту прокату човнів та катамаранів на підставі пункту 5 статті 128 ЗК України. Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та спеціаласта, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами другою, третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Частиною першою статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Водночас порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV ЗК України. Відповідно до частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Так, згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Порядок продажу земельних ділянок державної або комунальної власності на підставі цивільно-правових договорів врегульований главою 20 розділі IV Земельного кодексу України. Зокрема, частина першою, другою статті 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Так, до компетенції Ковельської міської ради входить розпорядження землями комунальної власності на території міста Ковель, зокрема, їх передача у приватну власність громадянам шляхом їх продажу. Згідно з частинами другою, третьою статті 128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Водночас в силу приписів частини п`ятої статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (частина шоста статті 128 ЗК України). Отже, законом визначено чіткий та послідовний алгоритм дій під час продажу земельних ділянок державної або комунальної власності на підставі цивільно-правових договорів, який передбачає подання зацікавленою особою відповідного клопотання (заяви) з необхідними документами та розгляд цього клопотання уповноваженим органом в місячний строк з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, чи рішення про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Водночас перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки є вичерпним та закріплений законодавцем у частині п`ятій статті 128 ЗК України. Разом з тим, суд зауважує, що виходячи зі змісту оскаржуваного рішення Ковельської міської ради від 28.01.2021 №4/34 «Про відмову у наданні згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] » вбачається, що по суті, підставою для відмови позивачу у задоволенні його заяви є встановлена законом заборона на передачу бажаної ним земельної ділянки у приватну власність згідно із пунктом «г» частини п`ятої статті 128 ЗК України. Згідно із фрагментом Генерального плану міста Ковеля, земельна ділянка з кадастровим номером: 0710400000:06:009:0008 по [ADDRESS] , яка перебуває в оренді, відноситься до озеленених територій загального користування. Так, відповідно до частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Суд зазначає, що недолік у формулюванні підстав для відмови у задоволенні заяви позивача ще не свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення органом місцевого самоврядування, а потребує подальшої ретельної перевірки фактичних підстав такого акту і надання їм належної правової оцінки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наразі передача означеної ділянки у приватну власність позивача неможлива внаслідок заборони встановленої ЗК України. Частиною першою, другою статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах і спосіб наданих повноважень, а відтак правомірність винесення оскаржуваного рішення від 28.01.2021 №4/34 «Про відмову у наданні згоди на викуп земельної ділянки по [ADDRESS] » не спростована в суді. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відтак позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви до суду, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed