Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк») 02.09.2015 пред'явило позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № А010001 від 15 квітня 2008 року в розмірі 22 271,61 долара США. У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.04.2008 відкрите акціонерне товариство «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», надав [PERSON] кредит в сумі 55 000,00 доларів США на строк до 12 квітня 2018 року із за користування кредитом [PERSON] зобов'язаний сплачувати ПАТ «Кредобанк» проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3м збільшена на маржу 7.20 (сім цілих дві десятих відсотка)%. Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії Договору. Банк свої зобов'язання виконав, однак [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором і тому 27 серпня 2014 року позивачем йому було надіслано зобов'язання погасити заборгованість у добровільному порядку, але відповідач вимогу Банку не виконав. Станом на 27.10.2014 заборгованість складає 22 271,61 долара США (двадцять дві тисячі двісті сімдесят один долар США 61 цент), з них: 21 486,91 долара США - неповернута сума кредиту; 678,82 долара США - прострочені відсотки, та 105,88 долара США - пеня по простроченій заборгованості. У забезпечення виконання даних Кредитних зобов'язань 15 квітня 2008 року між ПАТ «Кредобанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язалася нести перед Кредитором солідарну відповідальність разом із Позичальником за невиконання останнім своїх зобов'язань по зверненню кредиту, по сплаті відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, що передбачені Кредитним договором. На підставі ухвали суду від 21 грудня 2015 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк» про захист прав споживача. Відповідно до ухвали суду від 6 липня 2017 року провадження у справі відновлено та позивачем під час судового розгляду, 16 серпня 2017 року, збільшено розмір позовних вимог, а саме: про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 31 543,83 долара США, з яких: 21 486,91 долара США - неповернута сума кредиту; 6 077,44 долара США -прострочені відсотки та пеня за період з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року в сумі 3 979,48 долара США. Під час розгляду справи по суті представника позивача у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві та доповненні до неї. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачем кредит йому надавався у гривнях, а не у доларах США. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про судове засідання, у судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, у зв'язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із кредитного договору № А010001 вбачається, що 15.04.2008 відкрите акціонерне товариство «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», надав [PERSON] кредит в сумі 55 000,00 доларів США на строк до 12 квітня 2018 року (том 1 а. с. 5-7). Так, відповідно до п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути Банку Кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені Договором та/або додатками до договору, а також згідно п. 3.4. цього Договору Позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування Кредитом щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Пунктом 5.1 Кредитного договору встановлено відповідальність Позичальника за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення Кредиту або його частини, оплати процентів, комісій) у вигляді сплати пені в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. Кредитного договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Із Кредитного договору та меморіального ордера № 312829 від 16 квітня 2008 року відомо, що кредит надавався для придбання житлової нерухомості - двокімнатної квартири на вторинному ринку в безготівковій формі шляхом перерахування суми кредиту на поточний рахунок Позичальника і сума кредиту в розмірі 55 000 доларів США була перерахована на рахунок Позичальника в еквіваленті 277 750,00 грн. (том 1 а.с. 5, 10). Перерахування суми кредиту у національну валюту було здійснено у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажі квартири у національній валюті, що визнано відповідачем. Із руху коштів по рахунку видно, що [PERSON] у період з 18.04.2008 по 30.04.2014 року сплачував заборгованість за Кредитним договором у доларах США (том 1 а.с. 213-259). Отже, суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] на неотримання ним кредиту у доларах США. Із повідомлення - вимоги вбачається, що ПАТ «Кредобанк» 27 серпня 2014 року надіслало [PERSON] вимогу із зобов'язанням в добровільному порядку достроково погасити суму заборгованості, яка відповідачем отримана (том 1 а.с. 15, 16). Із розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31.07.2017 складає 31543,83 долара США, з яких 21 486, 91 долара США - неповернута сума кредиту; 6 077, 44 долара - прострочені відсотки, та 3 979,48 долара США - пеня по простроченій заборгованості (том 1 а.с. 135- 138). Із договору поруки від 15.04.2008 відомо, що між ПАТ «Кредобанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про те, що поручитель [PERSON] зобов'язалася нести перед Кредитором відповідальність за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № А010001 від 15.04.2008 р., укладеним між Боржником та Кредитором. Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (том 1 а.с. 9). Із повідомлення - вимоги вбачається, що ПАТ «Кредобанк» 10 вересня 2014 року надіслало [PERSON] вимогу із зобов'язанням в добровільному порядку достроково погасити суму заборгованості за кредитним договором, укладеним між Позичальником та Кредитором, яка відповідачем отримана (том 1 а.с. 17, 18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. по справі № 6-100 цс 14, де зазначено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Ураховуючи наведене, з відповідачів слід стягнути пеню в розмірі 1 000,00 грн.

Outcome: partial