Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 16.12.2019 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , шляхом знаття з державної реєстрації місця проживання, з тих підстав, що відповідач не проживає у вказаному житлі з 2011 року. На обґрунтування позову вказала, що на підставі свідоцтва про право власності на житло 14.12.2005 вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є її онуком та з 2011 року не проживає у її квартирі. Вона сплачує комунальні послуги в тому числі і за онука, що становить для неї тягар та вона заперечує проти реєстрації онука в її житлі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позивачка підтримала позов, пояснила, що онук проживає в Португалії ще з 2011 року, не знімається з реєстрації, а вона не має можливості оформити субсидію. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, зі згоди позивачки, судом постановлено увалу про заочний розгляд. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.2005 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 11, 12 ). З довідки ОСББ «Швейник-26» від 18.09.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований однак не проживає з 2011 року онук позивачки [PERSON] ( а.с. 10-11). Аналогічні відомості вказані у актах ОСББ «Швейник-26» від 18.09.2019 та від 25.09.2019 ( а.с .13,14 ). Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили кожен, що онук позивачки, [PERSON] не проживає у квартирі позивачки з 2011 року, а знаходиться за кордоном. Норми права, які застосував суд Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Оскільки доказів про поважність причин непроживання відповідача квартирі, належній на праві власності позивачці понад один рік суду не надано, а позивачка заперечує проти реєстрації відповідача в її житлі, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved