Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», представник позивача: [PERSON], звернулося до суду із вказаним цивільним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 09.03.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на загальну суму 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші витрати відповідно до умов Договору. У звязку з неналежним виконанням відповідачем свого зобовязання станом на 31.10.2016 заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за кредитом 1935,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 26061,81 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1589,89 грн. (процентна складова), тобто загальна сума заборгованості становить 33\~887, 69 грн. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимогти тим, що вона введена банком в оману та відповідно до ст.230 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» має право на відшкодування збитків та моральної шкоди. У судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Також надав заперечення проти зустрічного позову [PERSON], де просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач та її представник у судовому засіданні пояснили, що 09.03.2013 року донька з м.Охтирка в м.Шахтьорск на її імя перевела перевод в сумі 1000 гривень. Цього ж дня вона звернулась в банк, але касир запропонувала звернутись до іншого працівника банку, який пояснив для того, щоб отримати перевод необхідно видати банківську картку. Працівник банку надав їй картку сфотографували, повідомили, що вона отримає перевод. Працівник банку видав перевод в сумі 995 гривень. Вона виїхала с.Березівку В.Писарівського району. В травні 2013 року зателефонували працівники банку і запитали чому не сплачується кредит, потім знову зателефонували влітку 2016 року. На її телефон надходило СМС-повідомлення про списання коштів. Вона зверталась в ПАТ Приватбанк, картку заблокували. Ні кредитної картки, ні коштів в Приватбанку вона не отримувала, але до вказаних правовідносин просить застосувати позовну давність. Їй заподіяна матеріальна та моральна шкода з боку ПАТ Приватбанк. Суд, заслухавши відповідача та її представника, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, доходить висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. Положеннями ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв діловогог обороту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здіснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.2 ст.633 ЦК України). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 09.03.2013 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір (шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ ПриватБанк) на отримання кредиту в національній валюті на суму 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, затверджені наказом від 06.03.2010 року за № СП-2010-256, та Тарифи банку викладені на банківському сайті www.privatbank.ua і є загальнодоступною інформацією. Відповідно до розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на вищезгаданому сайті банку, ПАТ КБ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг, тобто Умови та Правила надання банківських послуг є публічною офертою, щомістять умови та правила надання банківських послуг його клієнтам. Відповідно до анкети-заяви (а.с.5), підписаної [PERSON] 09.03.2013, підписанням цієї Заяви остання висловила свою згоду з тим, що дана Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Також підписанням цієї заяви [PERSON] засвідчила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його підписання, згодна з його умовами, екземпляр договора про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздрукування з сайту банку, умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, зобовязується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з усіма змінами на сайті ПриватБанку. Також у заяві є відмітка про ознайомлення та отримання Памятки клієнта, яка має у своєму складі також Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування. Заява має підпис [PERSON] та працівника банку [PERSON] Анкета-заява містить відмітку про отримання карти «Універсальна». Згідно з п.2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року за № СП-2010-256, для надання послуг Банк відкриває Клієнту картковий рахунок, його вид та строк дії визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору являється дата отримання карти, вказана у Заяві. Пунктом 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платіжна картка це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Пунктами 14.1, 14.8 та 14.12\~ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де передбачено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт; підписання Договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У судовому засіданні [PERSON] отримання кредиту та відповідної картки банку заперечує, щодо підпису в анкеті-заяві пояснила, що підпис схожий на її підпис, однак для встановлення справжності чи несправжності підпису клопотань про проведення почеркознавчої експертизи не заявляла. При цьому, з неодноразово наданих заяв [PERSON], що маються в матеріалах справи, вбачається, що від ПАТ КБ ПриватБанк відповідач неодноразово отримувала смс-повідомлення з приводу несплати коштів, однак, заперечуючи проти отримання кредиту, [PERSON] до правоохоронних органів звернулася лише у січні 2017 року. З цього приводу в матеріалах справи є відповідний висновок В.Писарівського ВП ГУ НП в Сумській області від 11.01.2017 (а.с.59). Також [PERSON] наполягала у судовому засіданні на тому, що одержувала в ПАТ КБ ПриватБанк картку для отримання грошового переказу. З відповідей банку від 03.02.2017 та від 18.01.2017 вбачається, що грошовий переказ дійсно надходив, однак на картку 4405хххх3140, та був знятий 09.03.2013 (а.с.70, 85, 91). В матеріалах справи мається фото [PERSON] з карткою банку № 5211хххх7885 (а.с.230). Користування вказаним кредитним лімітом та його часткове погашення [PERSON] підтверджується наявними у справі розрахунком заборгованості та випискою по карті. З наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки по карті 5211хххх7885 ([PERSON]) вбачається, що відповідач [PERSON] активно користувалася платіжною карткою, здійснюючи зняття готівки. Крім того, як вбачається з виписки та розрахунку заборгованості (а.с.4,231), було здійснено часткове погашення кредиту: 29.04.2013 50,00 грн., що свідчить про визнання [PERSON] свого боргу перед банком, а 26.04.2013 50,00 грн. та 27.05.2013 45,00 грн. погашення було в результаті договірного списання коштів, і такі дії банку відповідач [PERSON] не оспорювала, що також свідчить про визнання заборгованості. [PERSON] у судовому засіданні також пояснювала, що картку, яку вона отримувала для грошового переказу, міг використати хтось інший, крім неї. Пунктом 1.1.2.1.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обовязок клієнта не передавати карти, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати карти, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, не передбачених Договором або що суперечить чинному законодавству. Також клієнт зобовязаний вживати заходів щодо запобігання втрати (викрадення) карт, стікеру PayPass, ПІНу або інформації, нанесеної на карту і магнітну сумугу, або їх незаконного використання (п.1.1.2.1.12), інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру PayPass, ПІНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання (п.1.1.2.1.13). Держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки карти в СТОП-ЛИСТ платіжною системою. Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6) розмір щомісячних платежів становить мінімум 7% заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.; термін внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за звітним. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4), [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання і у звязку з неналежним виконанням зобовязання виникла заборгованість по кредитному договору станом на 31.10.2016 на загальну суму 33\~887, 69 грн. / з них: заборгованість за кредитом 1935,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 26061,81 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1589,89 грн. (процентна складова). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку відповідач зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Банк нараховує проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на вищезгаданому сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Крім того, п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Отже, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених п.1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема, з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Згідно п.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків Клієнта, у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта в розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів Клієнта, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за зобов'язаннями третіх осіб, де Клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти Клієнта, майнові права на які знаходилися в заставі за зобов'язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок Клієнта (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ст. 536 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), і відповідно до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім цього, заперечуючи факт укладення кредитного договору, відповідач [PERSON] заявила про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно достатті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг (які відповідно до підписаної [PERSON] анкети-заяви є невідємною частиною договору) строк позовної давності щодо вимог банку стосовно поверення кредиту, процентів за користування ним, винагород, неустойки, витрат банку складає 50 років. Відповідно\~ до\~\~ст.60 ЦПК\~ України\~ кожна сторона зобов'язана\~ довести ті обставини, на які вона\~ посилається\~ як на підставу\~ своїх вимог\~ і заперечень. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що \~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під час розгляду справи не встановлено неправомірності рішень чи дій ПАТ КБ «ПриватБанк», якими було порушено права та завдано майнової або моральної шкоди [PERSON] Крім цього, суд зазначає, що за приписами статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до пункту 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. За змістом частини першої статті 261\~ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Таким чином, застосовувати позовну давність суд може лише після з'ясування та зазначення у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, що і має місце в даному випадку. Крім того, [PERSON] на підтвердження отримання платних послуг адвоката жодних доказів не надала. Судові витрати у справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved