Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких 17.04.2008 року у сторін народилася дочка [PERSON], на утримання якої присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 500 грн. щомісячно. З 17.02.2015 року позивач перебуває з відповідачем в шлюбі. Однак, на даний час присуджених аліментів на утримання дитини недостатньо.Також позивач зазначила, посилаючись на норми ст. 192 СК України, що на даний час у неї змінилось матеріальне становище, їй важко самостійно утримувати вказану дочку, яка росте, потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідним для забезпечення її рівня життя. Крім того, матеріальне становище відповідача покращилося, він офіційно не працевлаштований, однак, отримує дохід від сезонних робіт. Вказані обставини дають відповідачу можливість сплачувати аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання вказаної дочки сторін. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 1 500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 30.01.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує із вказаних підстав, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 09.12.2016 року, 12.01. та 30.01.2017 року відповідачу не вручено в звязку з тим, що за вказаною адресою він не проживає та в звязку з відмовою адресата від одержання (а.с.15, 21, 35). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про шлюб сторони одружилися 17.02.2015 року (а.с.3). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.04.2013 року (справа №346/1765/13ц), яке набрало законної сили 16.04.2013 року, з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаної дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття (а.с.5,6). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Вирішуючи спір, суд враховує вік дочки сторін та пов'язані з цим витрати на її харчування, навчання, забезпечення найбільш необхідними речами, поглиблення економічної кризи в державі, відсутність відомостей про місце роботи та розмір заробітку відповідача, майновий стан платника і одержувача аліментів. Тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення навіть найбільш необхідних потреб дочки сторін, в звязку з чим цей розмір слід збільшити до 1 000 грн., оскільки саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial