Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Райффанзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту. В позовній заяві вказує, що 22.05.2014 року та 2.06.2014 року державним виконавцем Саксаганського ДВС було накладено арешт на нерухоме майно - 1 кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] Підставою для накладання арешту було відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Приватбанк». Позивач не є стороною виконавчого провадження та про накладення арешту дізнався з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Арештована квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до іпотечного договору від 8.08.2008 року, про що маються відповідні відомості в Державному реєстрі іпотек. Відповідно до ст.. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як заставодержатель, відповідно до ст..1 ЗУ«Про заставу», ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» у випадку виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань, має право одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. З метою недопущення порушення пріоритетного права на іпотечное майно позивач просить позов задовольнити, звільнити із-під арешту з квартири [PERSON], яка є предметом іпотеки та зобов'язати відповідача зняти арешт з квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просить звільнити з-під арешту, накладеного 22 травня та 2 червня 2014 року державним виконавцем Саксаганського ДВС, нерухоме майно - 1 кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], та на якій є обтяження за договором іпотеки від 08.08.2008 року. Представник відділу державної виконавчої служби Зеркаль Л.А. в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась та вказала, що дійсно при виконанні судового рішення про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] кредитних коштів було накладено арешт 22.05.2014 року на все майно, а 02.06.2014 року на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. При винесені постанов про накладені арешту не з'ясовувалось питання про перебування квартири в іпотеці. З позовом не згодна, бо діяла відповідно до вимог закону. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву с проханням розглядати справу в його відсутність, з позовом погодився. Представник третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 8 серпня 2008 року між ВАТ «Райффанзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 014/ 08/05-01/150/08, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS], Іпотекодержатель ВАТ «Райффанзен Банк Аваль» має пріоритетне право відносно прав третіх осіб на предмет іпотеки. Публічне акціонерне товариство «Райффанзен Банк Аваль» є правонаступником ВАТ «Райффанзен Банк Аваль» . Відповідно до Витягу з Державного реєстру іпотек, вказана квартира має обтяження до повного погашення кредитних зобов'язань. За постановою державного виконавця Саксаганської ДВС, 2.06.2014 году було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Отже, право застави у ПАТ КБ «Райффанзен Банк Аваль» на нерухоме майно [PERSON] : квартиру [ADDRESS] виникло з 08.08.2008 року з моменту укладення іпотечного договору, а постанова про накладення арешту була державним виконавцем винесена 30.05.2014 року, зареєстрований 2.06.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено іпотечний договір. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. За ст..3 ЗУ «Про іпотеку» У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. В порушення вищезазначених вимог закону державний виконавець відділу державної виконавчої служби Саксаганського районного управління юстиції після накладення арешту на майно, перебуває в іпотеці, іпотекодержателя не повідомив і не роз»яснив йому право звернення до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. Враховуючи те, що наявність арешту накладеного 30.05.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Саксаганського районного управління юстиції Зеркаль Л.А. унеможливлює продаж заставленого майна заставодержателем, суд вважає, що даною постановою порушені права ПАТ КБ «Райффанзен Банк Аваль» на реалізацію майна, яке перебуває в іпотеці, тому з метою захисту прав іпотекодержателя підлягає звільненню з-під арешту майно: квартиру [ADDRESS], належне на праві власності [PERSON] Відповідно до ст..60 ч.2 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, тому суд вважає , що підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції зняти арешт з майна. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. На підставі викладеного,

Outcome: approved