Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд: зобов`язати відповідача, ліквідувати шляхом засипання, споруджені на земельній ділянці загального користування, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , дві вигрібні ями; Стягнути із відповідача на користь позивача, судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, витрати пов`язані на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в межах двору загального користування на проїзді, відповідач спорудила дві вигрібні ями для рідких відходів на відстані всього З м. від стіни житлового будинку, та 10 м. від вікон квартири позивача. Згідно Акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 06.12.2018 року, обстеженням в присутності співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] без згоди співвласників будинку та дозволу виконавчого комітету у дворі загального користування на земельній ділянці міської комунальної власності збудувала дві вигрібні ями всмоктуючого типу. Ями розташовані на відстані 3 м. від стіни будинку та менше 10 м. від вікон квартири гр. [PERSON] . Рекомендацій по демонтажу 2 вигрібних ям гр. [PERSON] на час подання позовної заяви до суду не виконала. Отже, розташовані на території загального користування дві вигрібні ями споруджені з порушенням вимог пунктів 3.25а*, 3.256*, 3.26. ДБН 360-92**, пункту 10.8.4. ДБН В.2.5-75:2013, пунктів 2.21., 2.22. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць. Таким чином, [PERSON] , в порушення вищенаведених норм, спорудила на земельній ділянці загального користування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дві вигрібні ями, які не відповідають вимогам державних будівельних норм, санітарних норм та правил. Адвокатом відповідача [PERSON] подано відзив в якому він вказує, що позивачем не доведено здійснення будівництва спірних вигрібних ям саме відповідачем [PERSON] , дані актів комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради щодо розміщення вигрібних ям містять суперечливу інформацію щодо їх розташування. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.06.2003 року вбачається, що позивач [PERSON] є власником 7/80 частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2020 року №225996837 вбачається, що [PERSON] являється власником 39/200 частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно Акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 06.12.2018 року, обстеженням в присутності співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] без згоди співвласників будинку та дозволу виконавчого комітету у дворі загального користування на земельній ділянці міської комунальної власності збудувала дві вигрібні ями всмоктуючого типу. Ями розташовані на відстані 3 м. від стіни будинку та менше 10 м. від вікон квартири гр. [PERSON] . Комісія рекомендує: гр. [PERSON] в термін до 01.02.2019 року демонтувати самочинно збудовані вигрібні ями (а.с.12). Згідно Акту комісії виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 23 червня 2020 року, обстеженням встановлено, що [PERSON] є співвласником частини будинку разом із гр. [PERSON] та [PERSON] . Прибудинкова земельна ділянка є загального користування та перебуває у міській комунальній власності. В межах загального проїзду(проходу) до будинку [PERSON] самочинно без згоди співвласників будинку та дозволу виконавчого комітету збудувала 2 вигрібні ями всмоктуючого типу. Відстань від ям до стін будинку приблизно 2 м. та менше 10 м. від вікон квартири заявниці. Комісія виконкому ще в грудні 2018 року рекомендувала гр. [PERSON] в термін до 01.02.2019 року демонтувати самочинно збудовані вигрібні ями. Рекомендації гр. [PERSON] не виконала. Комісія рекомендує: гр. [PERSON] в термін до 01.08.2020 року демонтувати самочинно збудовані вигрібні ями (а.с.13). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Конституцією України передбачено захист права власності. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Відповідно до ч.ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Згідно вимог ст. 376 ЦК вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (правова позиція у справі № 6-180цс14, викладена в Постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 року). В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи земельна ділянка є неприватизованою та перебуває у комунальній власності. Позивачем не надано будь-яких допустимих, достатніх доказів того, що спірні вигрібні ями побудовані відповідачкою без дотримання будівельних норм та правил, а також того, що використовується нею з порушенням санітарних норм, ( наявність неприємних запахів, протікання води до житлового будинку, що призводить до пошкоджень у квартирі позивача). Позивачка не скористалася правом на проведення експертизи на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги, зокрема, на підтвердження конкретного розміру, конфігурації та місця розташування спірних вигрібних ям з метою доведення порушень при їх будівництві та негативного впливу на власність позивачки. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Відтак суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позивачкою не надано доказів того, що внаслідок спорудження відповідачкою вигрібних ям створено перешкоди у користуванні належною їй частиною будинку та існування у будинку пошкоджень внаслідок використання цих ям, що свідчило б про порушення її законних прав та інтересів, оскільки захисту в судовому порядку з підстав передбачених статтею 376 ЦК України підлягає лише тільки дійсне порушено право. Недоведеність наявності порушених прав є підставою для відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed