Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 10 грудня 2013 року у задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, в обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів, яким обґрунтовані позовні вимоги, а саме копія умов і правил надання банківських послуг, проте до позовної заяви додавалось копія умов та правил, а також протягом розгляду справи суд першої інстанції не ставив питання про відсутність доказу, та не залишав позовну заяву без руху. У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись до суду із вказаним позовом зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на підписання заяви разом з Умовами надання кредиту фізичним особам та Правилами користування платіжною карткою. При укладанні договору сторони керувались вимогами ч.1 ст. 634 ЦК України. В порушення своїх зобов'язань відповідач не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 999.41 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12 882,06 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3 252,44 грн., штрафу/ фіксована частина/- 250 грн., штрафу/ процентна складова/ - 1 156,70 грн., а тому просило стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 540,61 грн. та судові витрати. Заслухавши доповідача, представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачку [PERSON], яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав. Відповідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надав до суду Умов надання кредиту фізичним особам та Правил користування платіжною карткою. Однак на думку апеляційного суду такі висновки суду першої інстанції є помилковими, суд приймаючи рішення по справі не з'ясував у позивача наявність Умов надання кредиту фізичним особам та Правил користування платіжною карткою, які надані до апеляційного суду. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти / кредит/ у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання, підтверджені заявою про отримання споживчого кредиту від 31.08.2007 року, згідно якої відповідач отримала кредит у розмірі 7 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.10.2008 року, тобто на строк дії картки., яку вона отримала 15.10.2007 року /а.с. 9/. Відповідно до наданого розрахунку за кредитним договором б/н від 31.08.2007 року сума заборгованості за кредитом станом на 31.07.2013 року становить 24540.61 грн., яка складається з наступного: 6 999.41 грн. - заборгованість за кредитом, 12 882.06 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3252.44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 156,70 гривень - - штраф /процентна складова/ /а.с. 6 - 8/. Відповідачка [PERSON] погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки нею не оспорюється. Із пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк /а.с.64 - 65/. Враховуючи те, що пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними, апеляційний суд приходить до висновку, що строк кредитного договору на даний момент не закінчився, підстави застосувати при вирішенні цього спору строки позовної давності відсутні. Таким чином позивачем доведений факт неналежного виконання відповідачкою зобов'язання за кредитним договором та надано відповідний розрахунок суми заборгованості, що відповідачкою не спростований. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають також стягненню витрати по сплаті судового збору

Outcome: approved