Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (позивач) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 50,7 кв.м. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що у зв'язку з потребою у власному житлі для їхньої сім'ї, за час шлюбу ними 26.11.2012 була придбана житлова квартира [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на [PERSON] У травні 2018 вони розірвали шлюб. Добровільно розділити спільно нажите майно відповідач не бажає. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу за спільні кошти, тому є їхнім спільним майном. Понесені позивачем судові витрати просить не стягувати з відповідача, а залишити їх за позивачем. Представник відповідача [PERSON] позов визнав повністю. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача 19.07.2018 подано заяву на виконання вимог ували суду про усунення недоліків (а.с.19). Позивачем 28.12.2018 подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.39). Відповідачем 06.11.2018 подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.32). Процесуальні дії у справі. 15.06.2018 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 16). 18.06.2018 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано їй строк п'ять днів для усунення недоліків поданої позовної заяви (а.с.14-15). Ухвалою від 20.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.02.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №40. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на «[PERSON]». Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 24.02.2009 серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 26.11.2012, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4714, а також Витягу про державну реєстрацію прав від 29.11.2012 (а.с.5, 8), квартира за номером [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Рішення про державну реєстрацію прийнято 29.11.2012. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з відсутністю між ними домовленості щодо поділу спільного майна подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Так, згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, тлумачення даної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Частина 3 ст. 61 СК України передбачає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб'єктивних прав та юридичних обов'язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд враховує роз'яснення, викладені в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якимим вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спірна квартира придбана згідно з договором купівлі-продажу від 26.11.2012 і право власності на цю квартиру зареєстроване за відповідачем [PERSON] Суд зазначає, що обставина придбання даної квартири за час шлюбу є такою, що не підлягає доказуванню, оскільки учасники справи визнали дану обставину в судовому засіданні. Крім цього, суд зауважує, що сторона відповідача визнала обставини придбання спірної квартири за спільні кошти та в інтересах сім'ї, оскільки представником відповідача позов визнано повністю. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Зважаючи на позицію сторони позивача щодо розподілу судових витрат між сторонами, а також з огляду на норми статті 13 ЦПК України, суд доходить переконання, що судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі статей 60, 61, 63, 70 Сімейного кодексу України, статті 368 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved