Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк «Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі спадкоємця у відповідності до ст. 1282 ЦК України. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.07.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк «Аваль», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/30/516 та Додаткова угода № 1 до кредитного договору від 31.03.2009 року, у відповідності до яких [PERSON] було надано споживчий кредит у сумі 40 990,00 доларів США строком до 27.04.2013 року зі сплатою 12,5% річних. 22.03.2010 року позивачем було отримано інформацію про смерть [PERSON], який помер [INFO], та направлено до Каховської міської державної нотаріальної контори претензію-вимогу до спадкоємців померлого. 15.10.2013 року відповідачці по справі [PERSON] направлено претензію з вимогою погасити заборгованість по кредитному договору № 014/30/516 від 27.07.2006 року, яку 18.11.2013 року було повернуто позивачеві з поштовою відміткою про закінчення терміну зберігання. Відповідачка [PERSON] заборгованість за кредитним договором перед банком у відповідності до ст. 1282 ЦК України не виплатила, тому позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просив стягнути на свою користь з відповідачки загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 789,49 доларів США (еквівалентно - 14 303,40 грн.), а також сплачений судовий збір. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24.03.2014 року до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, просив суд стягнути з відповідачки, як із спадкоємця, у відповідності до ст. 1282 ЦК України заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 789,49 доларів США, що еквівалентно 14 303,40 грн. та судові витрати. Представник відповідачки проти позовних вимог заперечував, просив суд застосувати позовну давність та у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/30/516, у відповідності до якого [PERSON] було надано споживчий кредит у сумі 40 990,00 доларів США строком на 72 місяці з 27.07.2006 року по 27.07.2012 року, що передбачено п. 1.2 кредитного договору (а.с. 7, 8). 31.03.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої остаточний строк погашення кредиту був збільшений та встановлений до 27.04.2013 року (а.с. 16, 17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 22). Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2009 року на рахунок банку страховиком - ВАТ НАСК «Оранта», на виконання умов договору особистого страхування було перераховано 27 625,72 доларів США та 173,22 доларів США - 20.11.2009 року (а.с. 124, 125). Станом на 20.11.2009 року заборгованість за кредитним договором № 014/30/516 від 27.07.2006 року склала 1 789,49 доларів США (а.с.26-29). Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Частиною 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що 22.03.2010 року позивач отримав інформацію про смерть [PERSON] 22.03.2010 року позивач направив до Каховської міської державної нотаріальної контори претензію - вимогу до спадкоємців [PERSON], у якій зазначено про наявність заборгованості за кредитним договором (а.с. 22, 23). Згідно листа Каховської міської державної нотаріальної контори від 06.05.2010 р. №356/02-14, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], видано на ім'я відповідачки по справі [PERSON] (а.с. 25). Вказаний лист позивачем отримано 11.05.2010 року (а.с.25). 11.10.2013 року позивач направив [PERSON] претензію про погашення заборгованості у сумі 1 789,49 доларів США, яка відповідачкою отримана не була (а.с.30-32). З власної ініціативи [PERSON] до банку з питань погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором не зверталась. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За приписами ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Приймаючи до уваги, що позивачеві стало відомо про спадкоємця, який прийняв спадщину - [PERSON], 11.05.2010 року (а.с.25), а останнє надходження коштів згідно кредитного договору № 014/30/516 від 27.07.2006 року відбулось 15.07.2010 року (а.с.138-141), позовна давність має обчислюватись з 15.07.2010 року. Позов про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором позивачем пред'явлено 30.01.2014 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Представником відповідачки до винесення рішення судом було подано заяву про застосування позовної давності (а.с.90-91), що є підставою для відмови у позові. Представником позивача не було наведено поважних причин пропущення позовної давності, а доводи позивача про те, що банку стало відомо про відкриття спадщини лише 22.03.2013 року, не підтверджується жодними доказами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки при зверненні позивачем до суду з вимогою про стягнення з [PERSON], як із спадкоємця, у відповідності ст. 1282 ЦК України заборгованості за кредитним договором було пропущено позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України.

Outcome: dismissed