Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: розірвати шлюб між ним та [PERSON] та зменшити розмір аліментів з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частини до 1/8 частини зі всих видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Судовим наказом, виданим Звенигородським районним судом Черкаської області від 30.05.2019р., (справа №694/792/19), стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів заробітку щомісячно, але не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2019р. Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.07.2019 року, яке Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.12.2019р. по справі №694/793/19 змінено стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 750,00 грн. щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №694/792/19, заборгованість по аліментах на дитину станом на 08.07.2020р. становить 32 651,28 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по виконанню судового рішення про стягнення аліментів на утримання дружини, заборгованість станом на 03.07.2020р. становить 10 161,29 грн. З відповідачем позивач не спілкується. Ще за час спільного проживання з`ясувалось, що сторони мають різні погляди на життя та інші цінності, бракувало взаєморозуміння, виявилась несумісність характерів. В січні 2020 року позивач потрапив в ДТП. Відповідно до довідки №3020022339647940 про дорожньо-транспортну пригоду від 07.01.2020р. він є потерпілою особою, що отримала травми. В подальшому позивач проходив лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради. Поставлено діагноз: посттравматична енцефалопатія 1-11 ст., декомпенсація, цефалгічний синдром, синкопальний стан 24.02.2020р. по анамнезу, шийний остеохондроз, спондилогеннацервікалгія, венозна ангіома лівої гемісфери мозочку. Рекомендовано лікування низкою коштовних препаратів. [PERSON] встановлено III групу інвалідності до 01.08.2021р. з датою чергового огляду 07.07.2021р. На теперішній час він продовжує лікування, не працює, доходу не має. Відсутність доходу також підтверджується довідкою та відомостями ПФУ за 2019-2020 pp. Потрапляння в ДТП, лікування, встановлення інвалідності, відсутність роботи унеможливлює оплату стягнутих з нього аліментів та оплату заборгованості, що склалася. За сукупності вказаних обставин він вимушений просити суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини, що стягуються з нього за судовим наказом від 30.05.2019р. №694/792/19 з 1/4усіх видів заробітку на 1/8 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та матеріального стану (неможливістю працювати в період лікування). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 25.08.2020 року розподіл не відбувся. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 року обрано головуючу суддю Сакун Д.І. Ухвалою суду від 08.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 08.09.2020 року. Ухвалою суду від 12.10.2020 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно 14.08.2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.02.2018 року, актовий запис № 179. Прізвище дружини змінилось на « [PERSON] » (а.с.12). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] .. Судовим наказом від 30.05.2019 року виданим Звенигородським районним судом Черкаської області стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, та не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2019 року. (а.с.13). Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.07.2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2019 року з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років, а саме до [INFO] . Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.12.2019 року заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.07.2019 року в частині розміру стягнутих аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку змінено та зменшено розмір стягнутих з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти з 1500 грн. до 750 грн (а.с. 14-16). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №694/792/19, складеним державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМРУЮ Міністерства юстиції, заборгованість станом на 08.07.2020р. становить 32 651,28 грн(а.с.18). Згідно з розрахунком заборгованості по виконанню судового рішення про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] , заборгованість станом на 03.07.2020р. становить 10 161,29 грн. (а.с.19). Відповідно до довідки №3020022339647940 виданої управлінням патрульної поліції в Одеській області про дорожньо-транспортну пригоду від 07.01.2020р. [PERSON] є потерпілою особою, що отримав травми (а.с.20). Випискою №2297 міської клінічної лікарні №10 Одеської міської ради з медичної карти стаціонарного хворого поставлено діагноз: посттравматична енцефалопатія 1-11 ст., декомпенсація, цефалгічний синдром, синкопальний стан 24.02.2020р. по анамнезу. шийний остеохондроз, спондилогенна цервікалгія, венозна ангіома лівої гемісфери мозочку. Рекомендовано лікування низкою копгтовних препаратів(а.с.21). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №729037 від 07.07.2020р. [PERSON] встановлено III групу інвалідності до 01.08.2021р. з датою чергового огляду 07.07.2021р.(а.с.22). Відповідно до довідки та відомостей Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області від 03.08.2020 року за 2019-2020 pp дохід у [PERSON] відсутній ( а.с.23). Згідно відомостей № 3715 від 22.07.2020 року та №3737 від 24.07.2020 року інформація про доходи [PERSON] з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року - відсутня (а.с.24-25). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Що стосується вимоги про розірвання шлюбу Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Що стосується вимоги про зменшення розміру аліментів Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, що відповідно до положеньст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Відтак, позивач має обов`язок забезпечити належний розвиток дитини, якщо не шляхом особистого спілкування, то принаймні фінансовою допомогою, за що він несе персональну відповідальність. У даному випадку інтереси дитини за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим суд вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню не до 1/8, а до 1/5 частини, оскільки саме такий розмір, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується вимоги про звільнення від сплати аліментів на утримання дружини Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи IIІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Отже, з аналізу ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, Як роз`яснено у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд враховує, що у позивача погіршився стан здоровя, а тому вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання дружини з 750 грн. на 500 грн., щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку. Щодо посилань позивача на те, що він взагалі не має доходу суд ставиться критично, оскільки позивачу 07.07.2020 року встановлено третю групу інвалідності, а тому позивач отримуватиме пенсію, з якої може сплачувати аліменти. Крім того, суд враховує, що до отримання травм та погіршення свого здоров`я [PERSON] вже мав заборгованість по аліментах і не виконував свій обов`язок по утриманню дитини та дружини належним чином. Також, суд враховує, що дочці виповнилося лише два роки, а тому відповідач позбавлена можливості працювати та фактично самостійно утримувати дитину. Крім того, з довідки МСЕК вбачається, що позивачу не обмежено право працювати. Також суд зауважує, що доказів погіршення матеріального стану у зв`язку з хворобою позивачем не надано, оскільки матеріали не містять жодних доказів понесення позивачем будь-яких витрат. На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач не заявив клопотання про стягнення судових витрат з відповідача, то вказані витрати стягненню з неї не підлягають.

Outcome: partial