Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 21 серпня 2018 року, [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2017 року належить будинок в с. Леськи Черкаського району Черкаської області по вул. Чигиринська,61. За життя, [PERSON] дід позивача зареєстрував у вищевказаному домоволодінні свою дочку [PERSON] на онука [PERSON] Вказані особи, які є відповідачами по справі останні 10 років не проживають в будинку по вул. Чигиринська,61, с. Леськи Черкаського району Черкаської області, не приймають участі в сплаті комунальних послуг та у ремонті будинку. Місцезнаходження відповідачів позивачу не відомо. Відсутність відповідачів за зареєстрованим місцем проживання позбавляє позивача можливості отримати субсидію. Враховуючи вищевикладене позивач звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в с. Леськи Черкаського району Черкаської області по вул. Чигиринська,61. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідачі про час і місце проведення судових засідань повідомлялася відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а тому суд зі згоди позивача та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.09.2018 року дана справа прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 22.10.2018 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного рішення. Встановлені судом обставини: У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2017 року [PERSON] успадкувала від [PERSON] домоволодіння по вул. Чигиринська,61 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області (а.с.16). Факт належності на праві приватної власності [PERSON] домоволодіння по вул. Чигиринська,61 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.02.2017 року (а.с.17). З довідки виконкому Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 17.08.2018 року №447 вбачається, що станом на 01.08.2018 року і по даний час, в с. Леськи по вул. Чигиринська,61 зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON]- брат та [PERSON] мати (а.с.10). Відповідно до акту опитування сусідів від 20.08.2018 року, в с. Леськи Черкаського району Черкаської області по вул. Чигиринська, 61 зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] брат, [PERSON] мати. Фактично з 2008 року і по даний час [PERSON] та [PERSON] за даною адресою не проживають (а.с.18). Згідно довідки Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 03.09.2018 року №02-17/297, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO]. Отже у судовому засіданні встановлено, що домоволодіння по вул. Чигиринська,61, в с. Леськи Черкаського району Черкаської області належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у вищевказаному домоволодінні ще за попереднього власника [PERSON], проте не проживають там з 2008 року. Відповідач [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР є членом сімї власника будинку, і понад рік без поважних причин не проживає у домоволодінні. Відповідач [PERSON] не є членом сімї [PERSON] Норми права, що підлягають застосуванню: Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. ст. 41 Конституції України\~проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини\~\~і основоположних свобод\~(Рим, 1950). Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК Української РСР передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.\~ ч. 1 ст. 383 ЦК України визначає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу УРСР). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.. 379 ЦК України). Згідно Правової позиці, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383 ЦК\~України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено,\~що члени\~сім'ї\~власника жилого\~будинку,\~які проживають\~разом із\~ним у\~будинку,\~що йому\~належить,\~користуються жилим\~приміщенням нарівні\~з власником\~будинку,\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК\~України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК\~України\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу,\~а саме\~подружжя,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім'ї\~власника може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~ним і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. За\~змістом зазначених\~норм матеріального\~права правом\~користування житлом,\~який знаходиться\~у власності\~особи,\~мають члени\~сім'ї\~власника нарівні\~з власником\~будинку,\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням,\~а також\~інші особи,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~ним і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК\~України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: \~\~\~\~З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та\~[PERSON],зареєстровані у домоволодінні по вул. Чигиринська,61, в с. Леськи Черкаського району Черкаської області, власником якого є [PERSON], але фактично не проживають у ньому з 2008 року, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні докази щодо наявності особистих речей відповідачів у будинку. У матеріалах справи відсутні дані \~щодо укладання цивільно-правових угод між позивачем та відповідачами, які б давали право останнім на користування житловим приміщенням у будинку. Відповідно до п.1\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла - для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку по вул. Чигиринська,61, в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у звязку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення документально підтверджений судовий збір у розмірі 1409,60 грн., по 704, 80 грн. з кожного.

Outcome: approved