Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Служба у справах дітей Сумської міської ради 23 березня 2018 року звернулася з вказаним позовом до суду, та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], та вони проживають за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06 березня 2018 року №125 дитину, [PERSON], відібрано від матері у зв'язку з загрозою його життю та здоров'ю, та влаштовано до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. [PERSON] перебував на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах служби дітей Сумської міської ради у зв'язку з ухиленням матері від виконання своїх обов'язків та перебував під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] з 23 травня 2013 року по 13 січня 2014 року перебував у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування дитини в закладі з [PERSON] проводилась робота щодо мінімізації умов, які призвели до складних життєвих обставин. Однак, починаючи з 2016 року відповідач знову почала ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. [PERSON] попереджена про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої дитини. Дитина у службі у справах дітей 26 лютого 2018 року взята на облік повторно. Мати постійно залишає дитину без нагляду, та не контролює його місце знаходження, за дитиною не доглядає належним чином, не забезпечує повноцінним харчуванням. [PERSON] не має в достатній кількості та задовільному стані речей і взуття відповідно до сезону. Малолітній [PERSON] навчається в 3-Д класі КУ Сумської спеціалізованої школи №9 з вересня 2015 року. За інформацією навчального закладу, за весь час навчання [PERSON] в ССШ № 9, мати дитини навчальними досягненнями сина не цікавилась, на контакт із адміністрацією школи йшла не завжди, неадекватно реагувала на рекомендації вчителя щодо виховання [PERSON]. Малолітній [PERSON] неодноразово приходив до школи з синцями та заявляв про те, що травми були завдані йому матір'ю. Починаючи з 2016 року до правоохоронних органів неодноразово звертались громадяни, які проживають за адресою: [ADDRESS] стосовно протиправної поведінки [PERSON] по відношенню до свого сина. [PERSON] має проблеми зі слухом. [PERSON] не виконує рекомендації лікарів, не забезпечує необхідного медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Питання неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків з виховання дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06 березня 2017 року та 05 березня 2018 року, на які вона жодного разу не з'явилась. Заходи, які застосовувались до відповідача щодо належного виховання малолітнього [PERSON] результату не дали. У поведінці матері вбачається повна байдужість до стану здоров'я дитини, її виховання та розвитку. Відповідно до висновку Комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР СОКП ім. Співака №50 від 09 вересня 2017 року [PERSON] має психічне захворювання, але за ступенем обмеження життєдіяльності може виконувати батьківські обов'язки. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини служба у справах дітей вважає за необхідне вирішити питання про відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON], у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд прийняти рішення про відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], питання подальшого влаштування [PERSON], [INFO], покласти на орган опіки та піклування Сумської міської ради; стягнути з [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі ? частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2018 року по зазначеній справі відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26 квітня 2018 року на 10 год. 00 хв. 26 квітня 2018 року, враховуючи першу неявку відповідача в судове засідання, підготовче засідання відкладено на 16 травня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2018 року закрито підготовче судове засідання по зазначеній справі, призначено справу до розгляду по суті на 11 липня 2018 року на 14 год. 00 хв. 11 липня 2018 року допитано свідків [PERSON], [PERSON], у зв'язку з неявкою інших свідків по справі, допит яких було заявлено представником позивача, по справі оголошено перерву до 12 вересня 2018 року. В даному судовому засіданні представник позивача Служби у справах дітей Сумської міської ради Сущенко В.В. позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була сповіщена судом належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 37). Згідно копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER], вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06 березня 2018 року № 125 вирішено Службі у справах дітей Сумської міської ради, відділу охорони здоров'я Сумської міської ради відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю дитини (а.с.7). На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду інформацію Сумської спеціалізованої школи № 9 м. Суми про ситуацію, яка склалась у родині [PERSON] та проведену роботу з учнем 3-Д класу комунальної установи [PERSON], [INFO] (а.с.8-11). З витягу з протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сумської міської ради від 06 березня 2017 року вбачається, що на порядок денний винесено питання щодо розгляду подання Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо подовження соціального супроводу родини [PERSON] На засіданні ухвалили рекомендувати [PERSON] пройти медичний огляд та отримати висновок про можливість виконувати батьківські обов'язки; пройти обстеження з дитиною та отримати висновок ПМПК щодо навчання у допоміжній школі(а.с.12). З протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сумської міської ради від 05 березня 2018 року вбачається, що на порядок денний винесено питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.13). З повідомлення ВП ГУНП в Сумській області від 11 липня 2016 року №8/5846, що адресовано директору Сумського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді вбачається, що на розгляді сектору Сумського ВП ГУНП в Сумській області знаходились матеріали зареєстровані в ЖЄО Сумського ВП за № 25007 від 30 червня 2016 року з приводу того, що 30 червня 2016 року до чергової частини Сумського ВП надійшла заява від гр. [PERSON], [INFO], мешкає, [ADDRESS], про прийняття мір до сім'ї [PERSON], котра мешкає за адресою: [ADDRESS], з приводу постійного знущання матір'ю над своїм малолітнім сином та постійними його побоями. Під час проведення перевірки встановлено, що 30.06.2016 близько 15:00 год., гр.. [PERSON] почула, що в будинку де вона мешкає, голосно кричить дитина. Коли вона побачила дитину, то впізнала в ній хлопчика 6-7 років, котрий мешкає, на другому поверсі зазначеного будинку. Гр. [PERSON] пояснила, що матір даного хлопчика неодноразово залишала його без нагляду, й дана дитина досить часто плаче ночами, має неохайний зовнішній вигляд та постійне бажання поїсти. В ході проведення перевірки встановлено, що вказаною у заяві особою виявилася [PERSON], [INFO], мешкає, [ADDRESS], яка має малолітнього сина [PERSON], [INFO] Сусід зазначеної жінки, пояснив, що дійсно по сусідству з ним мешкає вказана громадянка, однак на протязі останніх днів, він не бачив за місцем мешкання ні гр. [PERSON], ні її малолітнього сина. В 2013 році, у зв'язку з тим, що вказаний малолітній залишився вдома сам без своєї матері, він з власної необережності випав з відкритого вікна кімнати, в якій вони мешкають ( а.с. 14). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу Сумської обласної ради Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. Співака №50 від 09 вересня 2017 року [PERSON], [INFO] страждає на психічне захворювання, але за ступенем обмеження життєдіяльності дане захворювання не підпадає під п. 4 «Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків», затвердженому наказом МОЗ України №981 від 18 листопада 2013 року (а.с.15). 03 листопада 2016 року Службою у справах дітей Сумської міської ради [PERSON] попереджено про сумлінне виконання покладених на неї законодавством України обов'язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню своєї дитини - [PERSON], пояснено що у разі невиконання своїх батьківських обов'язків, вона буде притягнута до відповідальності за ст. 184 КУпАП України, а в разі систематичних порушень - відносно неї може бути порушена справа про позбавлення батьківських прав (а.с.16). З листа Служби у справах дітей Сумської ради від 17 листопада 2016 року №27.02-21/2923 на ім'я директора КУ Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №9 вбачається, що на подання від 31 жовтня 2016 року №216 Службою у справах дітей Сумської міської ради проведено обстеження умов проживання родини [PERSON], профілактичну бесіду з [PERSON] щодо відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. [PERSON] рекомендовано обстежити сина у Сумській обласній психолого-медико-педагогічній консультації для вирішення питання продовження навчання (а.с.41). До начальника відділу сім'ї і молоді Сумської міської ради звертались жителі гуртожитку за адресою [ADDRESS], 2 поверх, та просили прийняти заходи стосовно неадекватної поведінки матері неповнолітнього [PERSON], учня 9 школи. У зверненні зазначається, що дитина належить сама собі, голодна сидить сама, або вештається на вулиці допізна. Мати ніде не працює, і вдома її немає, де вона знаходиться днями, ніхто не знає, живе за дитячі кошти, знаходить гроші на випивку, а на продукти харчування для дитини в неї немає, а тому сусіди годують дитину (а.с.42). На звернення жителів гуртожитку за адресою [ADDRESS], 2 поверх Службою у справах дітей Сумської міської ради 16 березня 2018 року за №27.1-20/л-90 було надано відповідь, що спеціалістами Служби у справах дітей Сумської міської ради було відвідано родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та здійснено ряд заходів щодо забезпечення соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] З матір'ю дитини [PERSON] проведена профілактично-роз'яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов'язків. [PERSON] попереджено про відповідальність у разі неналежного виконання батьківських обов'язків відносно її малолітнього сина ( а.с.43). Також позивачем надано суду акти обстежень проживання помешкання, в якому проживає родина [PERSON]. Так, згідно акту обстеження від 23 лютого 2018 року вбачається, що проведено обстеження за адресою: [ADDRESS]. Житло розміщено на 2 поверсі 14 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, не приватизоване. На момент обстеження в приміщенні не застелена постіль, частково не прибрано, є шафа для речей, телевізор, пластиковий комод, в якому є речі, перед входом до квартири є стіл, де їдять, та шафа для продуктів харчування. Окремого місця для відпочинку немає, є стіл для дитини, де вона вчить уроки, є книжки, які дитина бере до школи (а.с.45). Згідно акту обстеження умов проживання за тією ж адресою від 02 березня 2018 року, вбачається, що на час обстеження в помешканні умови проживання залишилися незмінними від дня обстеження 23 лютого 2018 року (а.с.46). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 15 травня 2018 року, вбачається, що на час обстеження [PERSON] не було вдома. Зі слів сусідів [PERSON] рідко з'являється вдома, з сусідами не спілкується, місце її перебування невідоме. Останній раз сусіди бачили її близько десяти днів тому. Спеціалістами Служби у справах дітей здійснювались неодноразові спроби зв'язатися з [PERSON] у телефонному режимі, однак на телефонні дзвінки вона не відповідає (а.с.47). Відповідно до даних довідки КЗ СОР Хоружівського Центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 10 травня 2018 року №23, [PERSON], [INFO] є вихованцем закладу з 06 березня 2018 року. За час перебування дитини в закладі його мати [PERSON] відвідала дитину один раз 05 травня 2018 року. Нею були передані хлопцю солодощі, одяг. Мати з сином часто спілкуються по телефону (а.с.44). З висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини вбачається, що [PERSON], [INFO] має несоціалізований розлад поведінки, хронічну двобічну туговухість (а.с.69) В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є фахівцем соціальної роботи Сумського міського Центру соціальної служби та сім'ї, дітей та молоді Сумської міської ради. З відповідачем [PERSON] вона знайома, оскільки [PERSON] перебував на обліку як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Пояснила, що вона приходила за фактичним проживанням відповідача, але потрапити до житла не виявилося можливим. Перший раз родина [PERSON] потрапила до них на облік у 2015 році, був супровід, потім - у 2016 році, супровід був закритий, 3-й раз у 2018 році було відкрито супровід з підстав - складні життєві обставини. Останній раз супровід був закритий, бо були покращені умови, і відповідач, і дитина пройшли лікування. Під час другого супроводу [PERSON] сприяла співпраці, йшла на контакт, відповідала на телефонні дзвінки, з'являлась на виклики. В подальшому з поліції прийшло повідомлення, що на відповідача сусіди жалілися, оскільки дитина, яка хворіє на енурез, кричить. Поведінка відповідач була такою, якщо хвалили сина у школі, то йшла на контакт, а якщо навпаки, то виникав конфлікт. Щодо стану здоров'я дитини пояснила, що дитина гіперактивна, пройшли курс стаціонарного лікування, були прописані заспокійливі, які дитина приймає. Свідок пояснила, що мали місце відвідування родини, але ніхто двері не відчиняв, залишалися повідомлення, по телефону відповідач повідомила, що вона не в місті, сказала, що працює, проте адресу не повідомила. В установі, де зараз перебуває дитина, їй повідомили, що мати дитини приїжджала і переважно спілкується в телефонному режимі. 05 травня 2018 року відповідачем були передані солодощі, одяг, мати спілкувалася в телефонному режимі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителем школи №9, є класним керівником [PERSON], де він навчався 2,5 роки. З березня 2018 року він перебуває у навчальному закладі у с. Хоружівка. З першого класу було видно, що дитина потребує особливої уваги. Він добрий, вони з ним у довірливих стосунках. Мати у першому класі приходила частіше, на початку вересня 2015 року зі слів дитини стало відомо, що його побила мати, з приводу чого з ним розмовляла завуч з виховної роботи. Хлопець досить розумний, але погано чує внаслідок туговухості. Вона говорила, що дитина потребує слуховий апарат, але мати сказала, що не буде його купувати, бо немає коштів. Свідок пояснила, що вона викликала матір до школи і проводила бесіду щодо виконання батьківських обов'язків. [PERSON] казав, що вона його б'є, що вона зловживає спиртними напоями. Вона особисто не бачила, щоб мати била хлопчика. Ввечері він телефонував їй, і говорив, що мати п'яна б'є його, і він переховується у сусідів. [PERSON] не хоче, щоб мати пила, але любить її. Пояснила, що вона з учнями двічі відвідували [PERSON] у Хоружівці - в травні, і в квітні, підтримують з ним спілкування. Коли [PERSON] залишався після уроків в школі, мати не цікавилась де знаходиться дитина. Це було у лютому 2018 року, двічі така ситуація була, точних дат вона не пам'ятає. Дитина була одягнена дуже легко, взимку приходив у дуже тонких штанях. Казав, що утікав від мами. Мати в школу як приходила, то вони нормально розмовляли, нею було звернуто увагу матері на дитину, дані рекомендації, що дитина пізно ходить на вулиці, голодна, що треба в зошити заглядати. [PERSON] говорила, що слідкує за ним. Коли викликали її і говорили, щоб вона не пила, то вона говорила, що влаштовує своє особисте сімейне життя. Від нею відчувався запах алкоголю. Взимку, коли вони приходили до них додому, мати сказала, що хлопчик пішов купувати хліб. Вони на вулиці бачили його, він був розхристаний, без рукавиць, збирав хліб, який розсипав. Останнім часом [PERSON] слухавку не брала. Дитина залишалася після уроків, і не хотіла повертатися додому разів два. [PERSON] казав, що мати як не п'є, то нормальна, а так, починає його бити, чому не пояснювала. Директор подарував йому телефон, але мати його забрала. Коли [PERSON] був у Хоружівці він телефонував, казав, що мамі телефонував, але вона не брала слухавку. Потім вони йому купили телефон. Спочатку він спілкувався, але потім сказав, що мама телефон його забрала, бо він щось зламав. Свідок пояснила, що вона бачила [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння, вона погано трималася на ногах, був відповідний запах. [PERSON] була з дитиною, але вона нічого не встигла їй сказати, бо та зайшла до маршрутки і поїхала. Неналежне виховання дитини проявлялося в тому, що мати не слідкувала за сином, як школярем, бо не цікавилася, що у щоденнику. Вона просила, щоб направили хлопчика у заклад для слабочуючих дітей. Пропуски занять були не дуже часто, з причин незадовільного стану здоров'я, але довідок від лікаря не надавав. У школі [PERSON] казав, що їв ложку вівсяної каші, тому були випадки, коли приносили їжу, годували дитину. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона працює заступником директора школи №9, та вони подали інформацію у Службу у справах дітей. [PERSON] у цій школі навчався з 1-го класу, у вересні 2015 року були зафіксовані синці на обличчі хлопчика. [PERSON] пояснив, що його вдарила мама совком за те, що він смажив картоплю. Вона спілкувалася з матір'ю, хлопчика оглянула медсестра і виявилися синці не лише на обличчі. При розмові з відповідачем, вона обіцяла не повторювати подібного. 16 лютого 2018 року о 19-00 год. вона особисто відвідала [PERSON], з представником ювенальної превенції [PERSON] Двері були відчинені, коли вони зайшли відповідач спала та на запитання, сказала, що [PERSON] утік. У відповідача було почервоніння очей і характерний запах алкоголю, її поведінка була неадекватною, вона вислухала нецензурну лайку в свій бік. Поведінка була неадекватна, вони викликали поліцію, хотіли відвезти її на експертизу. Прийшов додому [PERSON] близько 21 години, якого знайшли у однокласника [PERSON]. Як заступник директора вона 3 або 4 рази відвідувала родину в період навчання [PERSON] у школі. Свідок пояснила, що ще до того як [PERSON] почав навчатися у школі, був випадок, коли він випав з вікна і потім перебував на лікуванні у нейрохірургії. Був випадок у вересні 2015 року, коли класний керівник [PERSON] запросила свідка до класу, оскільки не знала, чи віддавати [PERSON] матері. При спілкуванні з відповідачем вона відчула запах алкоголю, медичні сестри засвідчили також алкогольне сп'яніння. Дитину залишили в школі у групі продовженого дня, матері сказали, щоб вона себе привела у порядок, і прийшла о 18-00 год. Вона, мабуть, поспала і потім прийшла. Синці у хлопчика були виявлені 09 вересня 2015 року. Вона пішла до директора і соціального педагога. З [PERSON] поспілкувалась соціальний педагог [PERSON], з'ясувалося, що пізно ввечері [PERSON] захотів їсти, матері не було, і він почав смажити картоплю. Коли вона прийшла і побачила, що дитина не спить, вона побила його залізним совком. Було викликано [PERSON] до школи, проведено бесіду в цей же день. [PERSON] сказала, що він упав на гойдалці. Пізніше вона сказала, що дійсно вдарила [PERSON]. Про цей випадок свідок повідомила керівництво школи №9 директора Петрющенка Г.С., який прийняв рішення не повідомляти про цей випадок, оскільки мати пообіцяла, що більше його пальцем не доторкнеться, не буде його ображати та бити. В цей же день свідок зателефонувала заступнику начальника Служби у справах дітей СМР Голосній К.А., була призначена зустріч на 11 вересня 2015 року у Службі у справах дітей, куди була запрошена відповідач [PERSON], соціальний педагог [PERSON] Голосна К.А. обговорювала ситуацію, говорила з відповідачем [PERSON] щодо її стану, запитувала щодо доходу та коштів на утримання сина, чи є проблеми зі здоров'ям у матері і сина. Було надано рекомендацію [PERSON] пройти обстеження своє і [PERSON]. Була відібрана від [PERSON] розписка про те, що вона не буде вчиняти протиправних дій по відношенню до свого сина. Свідок пояснила, що [PERSON] міг прийти до школи без шкільного приладдя, або прийти у мокрому одязі, або не по сезону одягненим. Вона бачила, що [PERSON] не завжди був охайно одягненим, взуття було не по розміру. По зовнішньому вигляду хлопчика було видно, що він не доїдав, був худий, з задоволенням брав їжу, якою його пригощали. На запитання, що він їв, було зрозуміло, що цього мало для дитини, яка росте. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що підставою для звернення до суду з вказаним позовом є ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також те, що вона є хронічним алкоголіком. Під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] страждає на хронічний алкоголізм. Досліджені під час судового розгляду докази не свідчать про наявність підстав стверджувати про те, що відповідач страждає на хронічний алкоголізм. Проте з аналізу наданих доказів, суд вважає встановленим наявність фактів, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], що виразилось, зокрема, у незабезпеченні умов проживання дитини на належному рівні, необхідного харчування дитини, її медичного догляду та лікування. Вказані обставини свідчать про те, що перебування дитини разом з матір»ю, враховуючи дані, характеризуючи особу останньої, та умови створені для дитини, становить загрозу для дитини, тобто відповідач не створила належні умови для виховання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надала, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 23 березня 2018 року. Оскільки позивач просить стягувати аліменти на особистий рахунок дитини, то з метою захисту інтересів дитини аліменти необхідно перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved