Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.08.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №11388422001, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 36 180 доларів США з виплатою 13,50% річних з кінцевим строком погашення 28.08.2028 року. З метою \~забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №225963 від 28.08.2008 року, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №225965 від 28.08.2008 року, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №225964 від 28.08.2008 року. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 04.10.2016 р. має заборгованість в загальній сумі 39\~626,05 доларів США, яка складається із суми заборгованості за кредитом 32\~441,75 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 7 184,30 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку заборгованість по кредиту в загальному розмірі 39\~626,05 доларів США, судовий збір в сумі 15\~406,98 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсиббанк» присутній не був, надав на адресу суду заяву, у котрій просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «Укрсиббанк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №11388422001, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 36 180 доларів США з виплатою 13,50% річних з кінцевим строком погашення 28.08.2028 року. Позичальником відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тобто порушені вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови кредитного договору. 28.08.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №225963, відповідно до якого поручитель поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11388422001 від 28.08.2008 року. 28.08.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №225965, відповідно до якого поручитель поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11388422001 від 28.08.2008 року. 28.08.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №225964, відповідно до якого поручитель поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11388422001 від 28.08.2008 року. 26.07.2016 року ПАТ «Укрсиббанк» було направлено відповідачам листи з вимогою повернення суми заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, та роз'ясненням можливості примусового стягнення заборгованості. До теперішнього часу сума заборгованості за кредитним договором не сплачена. За змістом ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому виконання зобовязань вимагається від обох сторін за договором. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У даній справі кредитний договір забезпечений окремими договорами поруки. Так, за своєю юридичною природою порука є договірним зобовязанням, адже виникає на підставі договору. За нормами статті 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобовязання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. За таких обставин кредитор,

Outcome: approved