Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з 29.12.1999 року перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням суду від 25.09.2001 року з відповідача стягуються аліменти на утримання вказаної дочки. Також сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання цього сина, не займається його вихованням. Тому кошти на утримання останнього позивачка змушена надавати самостійно, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, жодної допомоги на вказану дитину не отримує. В 2009 році рішенням Коломийського міськрайонного суду відповідача позбавлено батьківських прав відносно вказаних дітей, однак, він не звільняється від обов'язків щодо їх утримання. Позивачка зазначає, що відповідач проживає окремо, інших дітей чи непрацездатних родичів на утриманні не має, його матеріальне становище та стан здоров'я дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON]. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1 000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і таке стягнення проводити до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись із запропонованим розміром аліментів, та пояснив, що він не працює та бажає щоб сплачені аліменти витрачались на потреби дитини, а не позивачки. Тому відповідач просить стягувати з нього аліменти в розмірі, який він матиме змогу сплачувати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних в свідоцтві про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3). Судом встановлено, що рішенням Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2001 року (справа №2-834/2001р.) шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.6). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08.05.2009 року (справа № 2-768/2009 р.), яке набрало законної сили 19.05.2009 року, відповідача позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Частиною 2 ст.166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ст.180 вказаного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 181 цього Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дитини, пов'язані з цим витрати, різке підвищення в 2015 році вартості життя, рівень доходів сторін, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача. Тому суд визначає аліменти в розмірі по 1 000 грн. щомісячно. Поряд з тим, суд вважає необгрунтованою вимогу позивачки про встановлення нижньої межі розміру стягуваних аліментів як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки із змісту ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 та ст.184 СК України випливає, що така межа стосується виключно розміру аліментів, присуджених у частці від доходу платника аліментів, а не в твердій грошовій сумі. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial