Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30.03.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільній сумісній власності задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2004 по 07.05.2019; визнано 2/3 домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнано за [PERSON] , право власності на 1/3 частку будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв. м., житловою площею 34,5 кв. м., а також: веранду «а», прибудову «а-2», сарай «Б», прибудову «б», погріб «п/д», гараж «В», літня кухня «Д», вбиральня «в», колодязь 1/2 «К», огорожа №1, розташовані за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1880,80 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 1039,90 грн. Стягнено з [PERSON] судовий збір в сумі 2079,70 грн на користь держави. 02.04.2021 до суду надійшла заява позивача [PERSON] про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільній сумісній власності, в якій позивач просила ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені судові витрати у цивільній справі у загальній сумі 9866,00 грн. Заява мотивована тим, що у даній цивільній справі правову допомогу позивачу надавав адвокат, за послуги якого, позивач сплатив грошові кошти у сумі 10000,00 грн, що підтверджується розрахунком, актом приймання передачі наданих послуг та квитанцією. Оскільки позовні вимоги у справі задоволено частково, то і сума в частині стягнення витрат на правничу допомогу також підлягає до часткового стягнення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: 10000,00 грн. (загальна сума гонорару адвоката) поділена на 2 (оскільки дві позовні вимоги) дорівнює по 5000 грн. (витрати на гонорар адвоката в розрізі за кожну позовну вимогу окремо). Оскільки, позовна вимога в частині визнання права власності на частку у спільній сумісній власності задоволена частково, а саме замість 1/2 задоволено на 1/3 частку, тобто в цій частині суд задовольнив вимоги позивача в розмірі 66,66%, то і суму гонорару за другу позовну вимоги слід зменшити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме до 66,66 % від 5000,00 грн, а це становить 3333,00 грн, а в загальному вартість витрат на адвоката яка підлягає стягненню із відповідача становить: 5000,00 грн + 3333,00 грн = 8333 грн. Також, аналогічно підлягають зменшенню сума, яка повинна бути стягнута, що була сплачена як судовий збір за другу позовну вимогу, тобто, якщо в загальному за другу позовну вимогу було сплачено судового збору 1040,00 грн., то стягненню підлягають 693,00 грн. Зважаючи на проведені вище розрахунки стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 840,00 грн (судовий збір сплачений за першу позовну вимогу), 693,00 грн (частина судового збору пропорційна задоволеній частині позовних вимог за другу позовну вимогу), 8333,00 грн (вартість витрат затрачених позивачем на послуги адвоката зменшена відповідно до частини задоволених вимог). Отже, в загальному, на думку позивача, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у загальній сумі 9866,00 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Представником позивача Бабенком Р.В. в судовому засіданні 30.03.2021 до закінчення судових дебатів було заявлено, що сторона позивача з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, а тому просив надати визначений законом час для подачі таких доказів. Відповідно до вимог ч. 4 ст.270 ЦПК України суд дійшов до висновку про відсутність необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 20.01.2021 у справі № 175/1386/18 визначив, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат на підставі, наданих стороною доказів. Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем суду надано докази, які підтверджують проведення розрахунків за надання правничої допомоги та, водночас, представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було зроблено заяву про надання доказів для підтвердження розміру судових витрат, сплачених позивачем у справі, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача судових витрат позивача в частині витрат на надання правничої допомоги. Як уже зазначав суд відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав до суду розрахунок від 01.04.2021, акт приймання-передачі наданих послуг до договору/угоди про надання правничої допомоги від 01.04.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 68 від 01.04.2021, відповідно до яких [PERSON] сплатила адвокатові Бабенку Р.В. 10000,00 грн за надання правничої допомоги. Так, рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30.03.2020 було частково задоволено позовні вимоги позивача, а саме: встановлено факт проживання однією сім`єю, визнано 2/3 домоволодіння спільною сумісною власністю, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частку будинку, та відмовлено у визнанні за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку будинку. Отже, якщо прийняти позовні вимоги позивача за 100%, то перша вимога задоволена повністю, що відповідає 25% від загального обсягу, друга - частково, тобто 16,6%, третя - частково, тобто 16,6%, четверта - відмовлено, тобто 0 %. Таким чином, позовні вимоги задоволені на 58,2 %. Отже, 58,2 % від судових витрат у справі, понесених позивачем за надання правової допомоги становлять 5820,00 грн (1000 грн./58,2%). Таким чином заява позивача підлягає задоволенню частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial