Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Рішенням Полтавського районного суду від 04.11.2014 року змінені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення господарської будівлі та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково; заборонено [PERSON], [PERSON] здійснювати будівництво добудови з піччю «барбекю» на земельній ділянці по [ADDRESS], яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS], що належить [PERSON], та встановлювати на огорожі електричні прилади, дріт, те металеві вироби; зобов'язано [PERSON], [PERSON] знести добудову з піччю «барбекю» на земельній ділянці по [ADDRESS], яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS], що належить [PERSON], та демонтувати встановлені на огорожі електричні прилади, дріт, та металеві вироби; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду; у частині зобов'язання [PERSON], [PERSON] не перешкоджати виконанню рішення суду по примусовому знесенню добудови - відмовлено. Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 114, 79 грн. у рівних частинах - по 57, 35 грн. з кожного. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] Івановича, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення господарської будівлі та відшкодування моральної шкоди повернуто до Полтавського районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення у строк до 24 грудня 2014 року. Представники сторін у судове засідання не з'явилися, надавши заяву, у якій просили розглянути справу без їхньої участі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Крім того, згідно з п. 10 постанови Пленуму, зазначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»(у редакції, що діяла на момент пред'явлення позову та подання заяви про зміну позовних вимог) визначений розмір ставок за позовну вимогу немайнового характеру - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, позов поданий до суду 03.07.2013 року. Заява про зміну позовних вимог подана 04.10.2013 року. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1147 грн. Таким чином, розмір судового збору на день пред'явлення позову та на день подання заяви про зміну підстав позову складав 114,70 грн. по кожній вимозі немайнового характеру. З матеріалів справи вбачається, що судом частково задоволено змінені позовні вимоги, проте при ухваленні рішення та додаткового рішення вирішено питання лише про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, понесених позивачем фактично по одній вимозі немайнового характеру та залишилося без вирішення питання про розподіл судового збору за решту вимог немайнового характеру, які не були оплачені позивачем. Таким чином, враховуючи обставини справи та ухвалене рішення по суті спору, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення в повному обсязі судових витрат та їх розподіл між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Так, при поданні позову до суду позивачем заявлялося три вимоги немайнового характеру та було сплачено судовий збір лише у розмірі 114, 70 грн. як за одну вимогу немайнового характеру, а необхідно було сплатити (114,70 грн.+ 114,70 грн.+ 114,70 грн.), а також під час судового розгляду справи позивачем було частково змінено позовні вимоги, проте судовий збір позивачем не спалачувався. Враховуючи, що позов задоволений частково, а саме: одна вимога(про заборону [PERSON], [PERSON] здійснювати будівництво добудови з піччю «барбекю» на земельній ділянці по [ADDRESS], яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS], що належить [PERSON], та встановлювати на огорожі електричні прилади, дріт та металеві вироби) - задоволена повністю, тому судовий збір у цій частині вимог у розмірі 114, 70 грн. підлягає стягненню з відповідачів - у рівних частинах з кожного, який вже стягнутий додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2014 року - на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 114, 79 грн. у рівних частинах - по 57, 35 грн. з кожного. У частині вимог позивача про знесення добудови з піччю «барбекю» та встановлених на огорожі електричних приладів, дроту, металевих виробів за рахунок [PERSON] та [PERSON] у примусовому порядку шляхом примусового входження державних виконавців на їхню земельну ділянку позов задоволений частково - шляхом зобов'язання відповідачів знести зазначені споруди. З урахуванням роз'яснень, викладених у п. 36 постанови Пленуму, суд приходить до висновку про розподіл судових витрат у цій частині порівну між сторонами - по 57, 35 грн. Оскільки позивачем судовий збір при поданні позову не сплачувався, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави 57, 35 грн.; з [PERSON], [PERSON] на користь держави - 57,35 грн. у рівних частинах - по 28,67 грн. з кожного. У частині зобов'язання [PERSON], [PERSON] не перешкоджати виконанню рішення суду по примусовому знесенню добудови - відмовлено, тому судові витрати у цій частині слід стягнути з позивача на користь держави. У частині відшкодування моральної шкоди позов залишено без розгляду, тому судові витрати з відповідача не відшкодовуються.

Outcome: approved