Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 03.06.2001р. до 2013 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання всіх дочок, але з 08.09.2020р. донька [PERSON] проживає разом з ним і він одноосібно несе витрати на її утримання. З 2020 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні меншої дитини, відмовляється повертати кошти, які вираховуються з нього як аліменти. У зв`язку з наведеним позивач просить: 1)відмінити рішення про сплату ним аліментів в розмірі 13, 33 % на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] ; 2)стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частки всіх видів його доходу. Відзив на позовну заяву Відповідач направила відзив на позов в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що до 08.09.2020р. дочка проживала з нею в [ADDRESS] , а після досягнення 14-річного віку, з 08.09.2020 року вирішила проживати разом з батьком в [ADDRESS] . Звернення до суду позивача є передчасним, оскільки вона не мала наміру ухилятися від утримання доньки, це питання позивач не намагався врегулювати. В той час, до 08.09.2020р. всі отримані аліменти на утримання доньки [PERSON] використані на її користь. Водночас, позивачем не вірно обрано спосіб захисту щодо відміни сплати аліментів в розмірі 13, 33 %, так як за ст. 273 СК України суд може змінити розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Крім цього, оскільки дочка змінила місце проживання, 16.10.2020р. відповідачка звернулася до ДВС з заявою про повернення без виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Крім цього, відповідач заперечує проти стягнення з неї аліментів в розмірі ј частки, оскільки на її утриманні перебуває дві старші доньки, які навчаються у ВУЗах на денній формі навчання, що передбачає значні витрати: проїзди, проживання в гуртожитку, забезпечення одягом та всім іншим. Позивач сплачував аліменти на користь дочок [PERSON] та [PERSON] за одним судовим рішенням, а на утримання дочки [PERSON] за іншим (яка особисто отримує аліменти), а оскільки нею виконавчий лист відкликано це може вирішити питання по взаємних аліментних зобов`язаннях, що є недоречним (а.с. 37-39). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 06.10.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 29). Позиції учасників судового провадження В судовому засіданні позивач позов підтримав частково, лише щодо позовної вимоги про відміну рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь дочки [PERSON] . В іншій частині позов не підтримав та написав заяву про залишення вимоги про стягнення аліментів без розгляду. Зазначив, що з того часу, коли донька почала з ним проживати відповідач безпідставно отримала аліменти та їх не повернула і ці кошти не були витрачені на дочку [PERSON] , оскільки вона постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. Він намагався узгодити з нею це питання, але вона не відповідала на телефонні дзвінки. Представник відповідача зазначила, що підтримує доводи відповідача викладені у відзиві на позов та зазначила, що позовна вимога про відміну рішення суду не ґрунтується на визначених законом способах захисту, а відтак просила у задоволенні позову відмовити. З огляду на те, що позивач позовну вимогу про стягнення з відповідачки аліментів не підтримав, але після початку розгляду справи по суті, суд позбавлений можливості залишити з цих підстав позов без розгляду, а відтак суд вважає за можливе прийняти рішення по суті позову з урахуванням думки сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2001р., який розірвано за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02.08.2013р. (а.с. 7). Від шлюбу мають трьох доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 40-41, 2). Дочка [PERSON] до 14.09.2020р. була зареєстрована в [ADDRESS] з 15.09.2020р. зареєстрована в [ADDRESS] за місцем реєстрації батька, що підтверджується довідками Машівської селищної ради № 202 від 18.08.2020р., виконкому Михайлівської сільської ради № 06-23/221 від 15.09.2020р. та № 02-33/284 від 21.09.2020р., а також Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача № 5331-1964481-2018 (а.с.3, 9, 18, 25). З довідки про доходи позивача видно, що він працює майстром в НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та з його заробітної плати стягуються аліменти в розмірі 26, 67 % на користь [PERSON] та 12, 5 % на користь [PERSON] , борг 0, 83 % (а.с. 26). За рішенням Машівського районного суду від 07.06.2013р. з позивача [PERSON] на користь відповідачки стягувалися аліменти на користь трьох дочок в розмірі 2/5 частки заробітку (а.с. 45-46). Після досягнення дочкою [PERSON] повноліття та у зв`язку з тим, що вона продовжила навчання, за її позовом з позивача стягнуто аліменти на її користь в розмірі 1/8 частки заробітку (а.с. 43, 47-48). 16.10.2020р. відповідач звернулася до відділу виконавчої службу з відкликанням виконавчого листа про стягнення аліментів з позивача [PERSON] (а.с. 49-50). Згідно довідки Машівської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 660 від 12.10.2020р. відповідач з 09.07.2020р. перебуває на обліку як безробітна (а.с. 44). Мотиви суду Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що позивач не підтримав позов в частині стягнення аліментів з відповідачки на користь дочки [PERSON] , відповідач відкликавши виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів на дочку [PERSON] та [PERSON] зазначила у відзиві, що це може вирішити питання по взаємних аліментних зобов`язаннях та є недоречним, а відтак суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимог позивача про відміну рішення суду про стягнення з нього аліментів, суд зазначає наступне. Так, порядок зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати передбачено ст. 237 СК України за частиною 1 якої визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Крім цього, частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Отже, вимога позивача про відміну рішення суду про стягнення аліментів не ґрунтується на законі, позивачем не вірно обрано спосіб захисту, з огляду на викладені норми закону він не визначився з відповідним способом захисту, а відтак у задоволенні позову з наведених підстав слід відмовити. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, а у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed