Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] подала до суду заяву про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що після смерті матері залишилася спадщина, яку вона належно не оформила, оскільки був втрачений оригінал правовстановлюючого документа, та не були підтверджені родинні зв`язки між спадкоємцем та спадкодавцем. Заяви чи клопотання від учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у справі сільський голова Ткаченко В.М. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13 листопада 2019 відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. (а.с.48-49). Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що заяву слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22 червня 2007 року виданого виконавчим комітетом Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON] померла [INFO] в селі Забавне Ізюмського району Харківської області.(а.с.19) Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Левківською сільською радою підтверджено факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Забавне Ізюмського району Харківської області.(а.с.20). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0114745 [PERSON] на підставі розпорядження Ізюмської державної адміністрації від 08 грудня 1997 року за №553 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ААП «Світанок», розміром 6,76 га.(а.с.22). У свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.10.2000 року, яке посвідчено державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори, вказано, що спадкоємцями майна гр.. [PERSON] померлої [INFO] є сестра [PERSON] .(а.с.30) У свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.02.2008 року, яке посвідчено державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В., вказано, що спадкоємцем майна гр.. [PERSON] померлої [INFO] є її донька [PERSON] .(а.с.40) Начальником архівного відділу Коник Л.М. від 26.09.2019 року видано архівну довідку щодо господарства [PERSON] , 1886 року народження - голови домогосподарства, в розділі 1 «Список членів сім`ї» станом на 01.01.1955, 01.01.1956, 01.01.1957 року зазначені: [PERSON] ,1915 року народження, Рябика( до реєстрації шлюбу [PERSON] а.с.27-28 [PERSON] , 1922 року народження (а.с.32). Завідувачем Ізюмської держнотконтори Зелінською Т.І. від 02.10.2019 року за вих..№2422/02-17 року було повідомлено позивача у справі [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку(пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну ділянку (пай) не зареєстрований у встановленому законодавством порядку.(а.с.38). В.о. завідувача Ізюмської держнотконтори Живолуп І.В. від 22.08.2019 року за вих..№2166/02-17 року було повідомлено позивача у справі [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом так як у неї відсутнє підтвердження родинних стосунків з померлим.(а.с.39). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах прізвищ померлих [PERSON] та [PERSON] , що ставить під сумнів належність правовстановлюючого документа та родинні зв`язки, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після смерті матері. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми\~Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до пункту 6 частини 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, суд застосував норми статей\~293\~та\~294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення факту, яке має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. В пункті 12 постанови Пленуму ВСУ зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно пункту «г» ч. 1ст.\~81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.\~1216\~ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем у справі, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Суд погоджується з аргументами заявниці, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також належність [PERSON] правовстановлюючого документа\~сертифіката на право на земельну ділянку та наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом. Встановлення даних фактів породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки від цього залежить наявність у неї можливості належним чином оформити спадщину, яка відкрилася після смерті її матері. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved