Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 757/6-202, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 48 000,00 гривень. Відповідно умов договору, повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом відповідач зобов'язаний проводити згідно з правилами користування кредитом, сплачувати всю суму процентів нарахованих за користування кредитом, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати відсотків сплачувати штрафні санкції. [PERSON] зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором належним чином не виконує, станом на 01.08.2014 року його заборгованість складає 48 270 гривень 41 копійку, з яких: заборгованість за кредитом - 20 571,89 грн.; заборгованість по відсоткам - 15 900,76 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3 148,07 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 2 076,91 грн., інфляційні витрати за кредитом - 3 867,52 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 2 705,26 грн. Тому позивач був змушений звернутися до суду, прохав суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 21.11.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 757/6-202, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 48 000,00 гривень для оплати придбаного автомобіля, з кінцевим поверненням основної заборгованості до 10 листопада 2010 року зі сплатою 18 % річних в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків в зазначені в умовах надання кредиту строки. (а.с. 8-12). Підписами [PERSON] (а.с.8-12) підтверджується, що він був ознайомлений та згоден з умовами договору. Користуючись кредитними коштами [PERSON], порушує строки сплати заборгованості по кредиту. З розрахунку, наданого позивачем (а.с. 5-7), вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача станом на 01.08.2014 року складає 48 270,41 гривень. з яких: заборгованість за кредитом - 20 571,89 грн.; заборгованість по відсоткам - 15 900,76 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3 148,07 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 2 076,91 грн., інфляційні витрати за кредитом - 3 867,52 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 2 705,26 грн. Суд погоджується з даним розрахунком, оскільки він відповідає умовам кредитного договору. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк . Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому. Виходячи з зазначеного, суд вважає позовні вимоги цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved