Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з 22.09.2012 року перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та з того часу відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання цього сина, не займається його вихованням. Тому кошти на утримання останнього позивачка змушена надавати самостійно, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, допомоги, що отримує від держави, вистачає на задоволення тільки мінімальних потреб дитини. Позивачка самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати вказаного сина, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини, сприяння її всебічному духовному та фізичному розвитку. Всупереч вимогам ст. 180 СК України відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи одержанням позивачкою допомоги від держави. Позивачка зазначає, що відповідач проживає окремо, інших утриманців не має. Він працює в ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» (м.Івано-Франківськ) та має постійний заробіток. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 50 % усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і таке стягнення проводити до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, вказаних в його письмових запереченнях, та пояснив, що у сторін виникали непорозуміння стосовно вибору місця проживання їх сім'ї. Відповідач намагався створити необхідні умови для забезпечення та проживання сім'ї, влаштовувався одночасно на дві роботи, витрачав кошти на одяг, харчування як для дитини, так і для дружини. Знайти більш вищеоплачувану роботу відповідачу важко, оскільки через перенесену в дитинстві операцію він за станом здоровя не може виконувати важку фізичну працю. Відповідач вказує, що у сторін є спільний депозит, з якого позивачка знімає відсотки і розпоряджається грошима. Відповідач не відмовляється від свого обовязку утримувати свого сина, але на сумнівні потреби дружини кошти надавати відмовляється. Тому відповідач просить врахувати його стан здоровя, матеріальне становище (невеликий розмір щомісячного заробітку - 1\~200 грн.), з якого відповідач ще повинен прожити та заощадити на медикаменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про шлюб сторони одружилися 22.09.2012 року (а.с.4). Відповідно до даних в свідоцтві про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Факт проживання сина сторін з позивачкою стверджується довідкою №543, виданою Голосківською сільською радою Коломийського району 09.09.2015 року (а.с.6). Судом також встановлено, що згідно із довідкою, виданою 01.12.2015 року за №1434, відповідач працює на посаді комірника в ТОВ «Прикарпатський торговий дім» та загальна сума його доходу за період з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року становить 8 160 грн. (а.с.21). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи часткове визнання позову відповідачем, наявність відомостей про його місце роботи та заробіток, усталену судову практику, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити як 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме така частка буде розумним та справедливим розміром аліментів, стягуваних на утримання однієї дитини. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі наведеного і,

Outcome: partial