Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Рішенням від 02.06.2021 р. в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, первісний позов задоволено частково, а зустрічний позов задоволено у повному обсязі. 09.06.2021 р. представник [PERSON] - Простибоженко О.С. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій з врахування її уточнення, посилається на те, що [PERSON] під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 186000,00 грн., докази на підтвердження яких було подано після ухвалення рішення з дотриманням строку, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України, а тому вважає, що виникла необхідність у вирішенні питання про судові витрати, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. Також, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 1257,56 дол. США, що є 1/2 частиною від грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках, відкритих у АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я останньої, заявник вважає, що виникла необхідність у вирішенні даного питання. Заявник в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути заяву за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник через канцелярію суду подав письмове клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, в якому зауважив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу заявником значно завищений та жодним чином не є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання відповідних послуг (виконання робіт), при цьому зазначив, що на даний час [PERSON] перебуває у скрутному фінансовому положенні, у зв`язку з чим покладення на неї обов`язку компенсувати витрати на професійну правничу допомогу є несправедливим. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Зі змісту рішення від 02.06.2021 р. вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, задоволено частково, при цьому зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, задоволено у повному обсязі, однак питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, а також щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 1257,56 дол. США, що є 1/2 частиною від грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках, відкритих у АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я останньої, судом вирішено не було. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сторону позивача за зустрічним позовом під час розгляду справи представляв адвокат Простибоженко О.С., повноваження якого підтверджуються ордером від 22.07.2020 р., а також останнім у зустрічному позові викладено орієнтовний розрахунок судових витрат та заявлено про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, представником позивача за зустрічним позовом у строк, встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України, подано до суду договір про надання юридичних послуг від 14.07.2020 р. та додатки до нього, а також акт наданих послуг № 1 від 07.06.2021 р., відповідно до якого загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги складає 186000,00 грн. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, не зважаючи на те, що позивачем за зустрічним позовом фактично не сплачено за отримані послуги з правничої допомоги, надані адвокатом у відповідному розмірі згідно акту, суд вважає, що вказані витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18. В запереченнях представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , серед іншого, викладені й доводи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, які заявлені до стягнення іншою стороною. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Надаючи оцінку наведеному в акті наданих послуг № 1 від 07.06.2021 р., де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, суд зазначає, що витрачання, серед іншого 3,5 год. на консультацію щодо перспектив розгляду справи (п.1 акту), 2 год. на консультацію щодо доцільності та перспектив пред`явлення зустрічного позову (п.4 акту), 5 год. на опрацювання доказів (п.5 акту), 1,5 год. на консультацію щодо обсягу вимог, які можуть бути заявлені у зустрічному позові (п.6 акту), 1,5 год. на консультацію щодо виявлених банківських рахунків (п.10 акту), 2,5 год. на консультацію щодо перспективи часу, який знадобиться для вирішення справи (п.18 акту) та 2 год. на консультацію за результатами підготовчого засідання (п.21 акту), зокрема загалом 18 год., є надмірним для такого фахівця в галузі права, а розумний і реальний час з врахуванням складності справи, який був би витрачений на такі консультації та опрацювання не повинен перевищувати загалом 4 год., що складає 9600,00 грн. Також зважаючи на зміст складених адвокатом заяви про залишення без розгляду частини вимог - 3 год. (п.19 акту), клопотання про приєднання доказів - 2 год. (п.15 акту), клопотання про витребування доказів - 3 год. (п. 13 акту), клопотання про витребування документа для огляду - 2 год. (п.11 акту) та заяви про залучення третьої особи - 2 год. (п.22 акту), суд вважає, що заявлений час, витрачений на складення вказаних процесуальних документів, зокрема загалом 12 год., є неспівмірним зі складністю їх виготовлення у тому вигляді, в якому вони містяться в матеріалах справи, а тому суд приходить до висновку, що реально витрачений час навіть з врахуванням подання цих документів до суду, для фахівця в галузі права з досвідом, який має адвокат, не може перевищувати 6 год., загальна вартість яких складає 14400,00 грн. Разом з тим, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19200,00 грн., що складається з консультації щодо перспектив апеляційного оскарження - 2 год. (п.2 акту) та складення апеляційної скарги - 6 год. (п.3 акту) на переконання суду не підлягають компенсації, оскільки процесуальним законом не передбачено розподіл між сторонами таких судових витрат судом першої інстанції. Також відсутні правові підстави для компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3600,00 грн. (п.28 акту) за консультування за результати розгляду справи тривалістю 1,5 год., оскільки вказані витрати понесені після вирішення справи, а отже з розглядом справи фактично не пов`язані. Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] сума є надмірною. При цьому, суд частково погоджується з доводами представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, надану [PERSON] , з реальним обсягом такої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. Враховуючи викладене, суд вважає що заявлений [PERSON] розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] , є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] , з врахуванням заперечень представника [PERSON] , підлягає зменшенню та відшкодуванню в загальній сумі 115200,00 грн. Разом з тим, оскільки під час ухвалення рішення у справі, судом не вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, що є 1/2 частиною від грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках, відкритих у АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я останньої, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника [PERSON] - Простибоженка О.С. у даній частині вимог в повному обсязі та ухвалити додаткове рішення, у якому зазначити про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 1257,56 дол. США, що є 1/2 частиною від грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER] , відкритих у АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я [PERSON] .

Outcome: partial