Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2011 року в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено, та в задоволені позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання несправедливими умов кредитного договору, визнання недійсним кредитного договору, відшкодування шкоди було відмовлено (т.1 а.с.150-153). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2012 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» було відхилено, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2011 року в частині відмови у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без змін (т.1 а.с. 186-187). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 грудня 2012 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» було задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2012 року в частині відмови у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 березня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1491-ПР(далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США 00 центів з виплатою процентної ставки 14,49% річних строком до 20 лютого 2017 року. У свою чергу відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 13 квітня 2011 року утворилась заборгованість, яка складає 71 475,62 доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає - 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості розмірі 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. та судові витрати по справі. 22 січня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.74). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить її підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с.73), про причини неявки суд не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 грудня 2012 року дана справа була передана на новий розгляд з тих підстав, що суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи в задоволені позовних вимог банку, усупереч вимог ст.ст.212-214 ЦПК України, не з'ясували, чи виконував позичальник свої зобов'язання зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором у строк, передбачений цим договором; крім того, не перевірили і не дали оцінки доводам банку про направлення ним позичальнику в установленому порядку вимог про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором та доказам, наданим банком на підтвердження цих доводів, зокрема, списку поштових відправлень філії ВАТ КБ «Надра» та дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для покладання на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду при новому розгляді справи. Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», погодженого Національним банком України 02.02.2011 року, правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого Акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (Т.1, а.с. 119). Судом встановлено, що 02 березня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1491-ПР, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США 00 центів з виплатою процентної ставки 14,49% річних строком до 20 лютого 2017 року (Т.1, а.с.5-6). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином, надавши грошові кошти у вказаному розмірі позичальникові на умовах, встановлених договором, що підтверджується випискою за особовим рахунком про отримання відповідачем вищевказаної грошової суми (т.1, а.с. 8-9). Обставина отримання кредитних коштів у вказаному розмірі з боку відповідача не оспорювалась. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Зокрема, у відповідності до умов п.3 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2 цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № 2909800007515 МФО 306016 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 747,98 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімально необхідний платіж, визначений п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до 20 числа поточного місця, перше погашення до 31 березня 2007 року. Кінцевий термін повернення кредиту - 20.02.2017 року. Окрім цього, п. 1.3.2. вказаного Договору сторони узгодили справляння плати за управління кредиту, що повинна вноситись позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами від розміру фактичного залишку заборгованості за коштами із розрахунку 0,1% за кредитом. У відповідності до умов п.5 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5 цього Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом та відповідну платню за управління кредитом. Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зі змісту п.п. 3.5., 3.6 вказаного кредитного договору вбачається, що якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі вніс черговий мінімально необхідний платіж, то банк приймає виконання зобов'язань позичальника та самостійно розподіляє грошові кошти в наступному порядку: плата за управління кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13 квітня 2011 року утворилась заборгованість, на загальну суму 71 475,62 доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп., де: по кредиту - 43 617,62 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 347 519 (триста сорок сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 03 коп.; по відсоткам - 18 244,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 145 364 (сто сорок п'ять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 89 коп.; по комісії (послуги банку за управління кредитом) - 1 432,12 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 11 410 (одинадцять тисяч чотириста десять) грн. 27 коп.; по штрафам - 4 500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 35 853 (тридцять п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят три) грн. 30 коп.; пені за порушення строку сплати ануітетного платежу - 3 680,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 29 327 (двадцять дев'ять тисяч триста двадцять сім) грн. 36 коп. На думку суду, такий розрахунок суми позовних вимог враховує отриманні банком від відповідача кошти на виконання умов кредитного договору, які були розподілені банком для погашення заборгованості відповідно порядку п.п. 3.5., 3.6. кредитного договору від 02 березня 2007 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2.4. вказаного кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання щодо повернення Кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, що визначений п. 3.3.3. цього Договору. Із матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача [PERSON], з претензійними вимогами про виконання умов договору, але відповідач на такі вимоги не реагувала, свої зобов'язання за укладеним договором не виконує. Навіть після звернення позивача до суду у 2010 році відповідач, яка була достеменно обізнана про існування за нею кредитної заборгованості, вказаних порушень умов кредитного договору не усунула. Оскільки відповідачем були порушені умови погашення заборгованості, і такі порушення договору відповідачем не усунуті, позивач обґрунтовано поставив питання про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором на підставі п.4.2.4. зазначеного кредитного договору і така вимога ґрунтується на нормах законодавства. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02 березня 2007 року заборгованість у розмірі 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Суд позбавлений можливості стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у зв'язку із тим, що статтю 81 ЦПК України виключено на підставі Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI (3674-17) від 08.07.2011року. На підставі викладеного і

Outcome: approved