Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача: [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 23 жовтня 1988 року, який зареєстрований Кукулівською сільською радою Піщанського району Вінницької області, актовий запис за № 9. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 жовтня 1988 року. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, [INFO] року донька [PERSON] та [INFO] року донька [PERSON]. Також за час спільного проживання сторони побудували будинок, придбали рухоме майно. В житловому будинку [ADDRESS] проживає його дружина. Позивач вже майже рік проживає окремо в [ADDRESS] Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, ведення господарства, через що між ними виникали сварки і непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки подружні стосунки між ними припинені, з липня 2017 року він та відповідач однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Спроби примирення позитивного результату не дали. Шлюб існує лише формально. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавала, проте подала заяву про визнання позову в повному обсязі. Заяви, клопотання позивача, відповідача: Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності через неможливість прибути у підготовче судове засідання, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності через неможливість прибути у підготовче засідання, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги визнає у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвища «[PERSON]». Процесуальні дії у справі: Відповідно до ухвали судді від 19 червня 2018 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу призначено підготовче засідання на 16 липня 2018 року на 10 годину 00 хвилин, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 16 липня 2018 року розгляд цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкладено на 10 серпня 2018 року у зв'язку з відпусткою головуючого по справі судді. В підготовче засідання 10 серпня 2018 року сторони не прибули, подали заяви про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у їх відсутності, при цьому відповідач заявив про повне визнання позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в підготовче засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у підготовчому судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази: Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю сторони не проживають з липня 2017 року, не бажають миритися, що вбачається із позовної заяви та заяв позивача і відповідача до суду. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування: Встановлені судом сімейні правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат: Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.1). Так як позов [PERSON] підлягає задоволенню, то понесені ним судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Висновки суду: Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved