Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») в січні 2014 року заявили позов про стягнення з [PERSON] 23001 грн. 72 коп. заборгованості, що виникла за кредитним договором. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором. Представник позивача Передереєв В.Г. подав заяву, за якою просив розглянути справу без його участі, на вимогах позову наполягав, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. [PERSON] в суд не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення у справі. Судом встановлено таке. 31 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого банк видав, а відповідач прийняв кредит в сумі 10 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний договір укладено на умовах приєднання і складається із Заяви відповідача та Умов і правил надання банківських послуг, що затверджені позивачем. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не поінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на такий же термін. Заяв сторін про припинення договору матеріали справи не містять. Згідно з п.6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, [PERSON], як це вбачається з розрахунку заборгованості за договором, взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, а з січня 2011 року взагалі припинив здійснювати будь-які дії за договором. У зв'язку з цим, станом на 29.03.2013р. у нього перед банком утворилась заборгованість по кредиту в сумі 23001 грн. 72 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 6176 грн. 71 коп.; по відсоткам за користування кредитом - 15253 грн. 50 коп.; штрафів на загальну суму 1571 грн. 51 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні і вимоги позову правильно обґрунтовані ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Разом з тим, суд не може прийняти до стягнення заявлені суми штрафів, оскільки їх розрахунок позивачем не наданий, а тому перевірити його не вбачається за можливе. Отже, позов може бути задоволено частково в сумі 21430 грн. 21 коп. на підставі вказаних норм закону. При цьому, суд відхиляє дані, що містяться в довідці позивача виданій відповідачу 09.04.2014р. №1405121 про відсутність у останнього заборгованості перед банком, як такі, що суперечать зібраним у справі доказам, а саму довідку розцінює такою, що видана помилково. Не може суд застосувати до спору і наслідки пропуску позивачем строків позовної давності, як на тому наполягав відповідач при розгляді справі попереднім складом суду. Так, до кредитних правовідносин, що є предметом даного спору, застосовується загальний строк позовної давності в три роки (ст. 257 ЦК). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається зі спливом строку виконання. Оскільки, сторони не заявляли про намір припинити договір, то суд вважає, що він продовжувався на тих же умовах. З розрахунку заборгованості за договором та виписки з відповідного карткового рахунку вбачається, що [PERSON] припинив виконання за договором починаючи з січня 2011 року. Отже, перебіг строку позовної давності за даним спором починається з лютого 2011 року, а тому виходячи з того, що позов заявлено в січні 2014 року, підстав вважати, що позивачем пропущено такий строк не має. Інших, доказів, що ставили б під сумнів висновки суду матеріали справи не містять. Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, мають бути розподілені між сторонами відповідно до частки задоволених вимог. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: partial