Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2017 року року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора- приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав [PERSON] на нежиле приміщення по вул. Соборна, 25 у м. Пирятині Полтавської області та скасування запису державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №14012613 від 01.04.2016 про [PERSON] як власника вищевказаного приміщення відмовлено. З рішенням суду позивач не погодилася та подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. 27.01.2017 року справа Апеляційним судом Полтавської області була повернута до Пирятинського районного суду Полтавської області для вирішення питання про стягнення з позивача на користь держави в повному обсязі судових витрат за вимоги немайнового характеру. Додатковим рішенням Пирятинського районного суду від 02.03.2017 ухвалено стягти з позивача [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн 20 коп. 02.03.2017 представник відповідача адвокат [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення судом додаткового рішення, яким просив вирішити питання розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу, в якій зазначив, що правова допомога надавалася відповідачу у справі [PERSON] на підставі договору про надання адвокатських послуг № 48 від 22.07.2016 року , укладеного з Адвокатським об'єднанням «Адвокатська контора «Логос». Адвокатське об'єднання на виконання вказаного договору уповноважило адвоката [PERSON] Всього вартість послуг за участь у цивільному провадженні по указаній справі складає 8000 грн, які заявник просить стягнути з позивача [PERSON] на підставі акту здачі-прийняття виконаних робіт №ОУ-0000006 від 16 січня 2017 року та платіжних документів про перерахування коштів відповідачем за надані адвокатські послуги. В судовому засіданні заявник адвокат [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] підтримав указані вимоги. Представник позивача заперечував проти стягнення з його довірительки понесених відповідачем витрат, вказуючи на непред'явлення відповідачем даних доказів до постановлення рішення у справі. Перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом частин 2, 3 цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У своїй заяві заявник зазначає, що судові витрати складаються із суми витрат, сплачених за правову допомогу Адвокатському об'єднанню «Адвокатська контора «Логос». Відповідно до роз'яснення п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. Судом встановлено, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду до ухвалення рішення заявником не надавалися, вказані докази були надані лише при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд не приймає до уваги доводи заявника про те, що ці докази не були подані з тих причин, що відповідач не міг знати про результати судового розгляду та підготувати відповідні документи про понесені витрати на час ухвалення судового рішення, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Отже, в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON]В.в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: dismissed