Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Заявниця [PERSON] 10.06.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить суд ухвалити рішення про встановлення факту народження [INFO] на тимчасово окупованій території України дитини - у м. Феодосія Автономної Республіки Крим, малолітньої [PERSON] , від батьків, котрі перебувають у зареєстрованому шлюбі: матір [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , громадяни України. Ухвалене рішення за її заявою у порядку окремого провадження заявниця просить допустити до негайного виконання. Заяву обґрунтовано тим, що заявниці є матір`ю заінтересованої особи - [PERSON] та, відповідно, бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Феодосія Автономної Республіки Крим, котра є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Зазначена дитина народилася за час перебування у шлюбі її сина та невістки - [PERSON] , котрий був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 19.09.2009 року. Однак, яку уже зазначено, на територію Автономної Республіки Крим фактично поширюється юрисдикція Російської Федерації, відповідно, застосовується її законодавство, а тому документи про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , були видані за формою, встановленою Російською Федерацією, яка є неприйнятною для українських державних органів реєстрації актів цивільного стану. Заявниця зазначає, що скільки Автономна Республіка Крим є окупованою територією, то свідоцтво про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , видане на тимчасово окупованій території, є недійсним та, відповідно, не є підставою для реєстрації народження зазначеної дитини на території України. У свою чергу, встановлення факту народження її внучки необхідне заявниці для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України цієї дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Заяви та клопотання учасників справи. 14.06.2021 року через канцелярію суду за вх. № 11496 від заявниці із встановленням її особи надійшла заява про розгляд справи по суті за її відсутності. У цій заяві вона також зазначила, що вимоги заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підтримує з підстав, що у ній викладені, просить заяву задовольнити. 14.06.2021 року електронною поштою за вх. № 11500 від заінтересованих осіб - [PERSON] та [PERSON] надійшла спільна заява про розгляд справи по суті за їх відсутності. У цій заяві вони також зазначили, що вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підтримують з підстав, що у ній викладені, просять таку заяву задовольнити. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 11.06.2021 року вищевказану заяву [PERSON] про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, у зазначеній частині, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті, враховуючи невідкладність розгляду справи даного типу, призначено на 15.06.2020 року о 12.45 год., з урахуванням особливостей, визначених у ст. ст. 294, 317 ЦПК України. Учасники справи належно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі. Судом також були задоволені заяви заявниці та заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, що стверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Жидачівським РВ УМВС України у Львівській області (копія міститься у справі, а. с. 4), а її зареєстрованим місцем проживання на території України з 07.12.2006 року є [ADDRESS] . Заінтересована особа у справі - [PERSON] , [INFO] , який є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Жидачівським РВ УМВС України у Львівській області 11.07.1996 року (копія мітиться у справі, а. с. 7-8), є сином заявниці, що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим Чорноострівською сільською Радою народних депутатів 14.07.1979 року (копія міститься у справі, а. с. 5), з урахуванням зміни прізвища заявниці на « [PERSON] » після її заміжжя вдруге, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 16.11.1993 року (корпія міститься у справі, а . с. 6). У свою чергу, заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] , яка також є громадянкою України, що стверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Феодосійським МВ ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим 28.10.2009 року (копія мітиться у справі, а. с. 9), є дружиною сина заявниці - [PERSON] .. Зазначена обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 08.10.2009 року (копія мітиться у справі, а. с. 10). [INFO] у м. Феодосія Автономної Республіки Крим, за час перебування у зареєстрованому шлюбі у заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] народилася дочка, яку вони назвали [PERSON] , а документи про її народження були видані за формою, встановленою Російською Федерацією, яка тимчасово окупувала півострів Крим (копії містяться у справі а. с. 11, 12). Встановлено, що заявниця, будучи бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , по батьковій лінії, не може отримати свідоцтво про її народження встановленого законодавством України зразка та підтвердження громадянства України цієї дитини, у зв`язку з чим необхідним є встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, для реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, визначені як тимчасово окупована територія. В силу ч. 2 ст. 4 вказаного Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 9 вказаного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, зроблених зокрема у справах «Лоїзіду проти Туреччини» («Loizidou v. Turkey», заява № 15318/89 рішення від 18.12.1996 року) , «Кіпр проти Туреччини» («Cyprus v. Turkey», заява № 25781/94, рішення від 10.05.2001 року), а також «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»» («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», заява № 11138/10, рішення від 23.02.2016 року) та «Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії» («Ilascu and Others v. Moldova and Russia», заява № 48787/99, рішення від 08.07.2004 року), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Пунктом 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Як роз`яснюється у пунктах 10, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. У цей-же час, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання. В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. Відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Висновок суду за результатами розгляду справи. За встановлених обставин, а також беручи до уваги те, що факт народження особи на тимчасово окупованій території України може бути встановленим у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявниці щодо захисту права її малолітньої внучки на державну реєстрацію її народження й отримання відповідного свідоцтва про народження, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт народження [PERSON] , жіночої статі, яка народилася [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим, Україна, від батьків, які перебувають у зареєстрованому шлюбі: батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявниці, зокрема буде служити підставою для отримання нею свідоцтва про народження своєї малолітньої внучки встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України цієї дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки заявниця була звільнена від сплати судового збору за пред`явлення нею до суду заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України на підставі пункту 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то такі судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Outcome: approved