Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило даний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 16 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 568-23-806, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 47100,00 грн. зі сплатою 12,55 % річних, строк погашення 10.04.2015 року. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання порушив, у зв'язку із чим станом на 03.11.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором № 568-23-806 від 16 квітня 2008 року у розмірі 11868,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5607,46 грн.; заборгованості за відсотками - 1051,03 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2607,82 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 327,88 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 2049,01 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 225,76 грн., яку просили стягнути з відповідача. В судове засідання ПАТ «Укрсоцбанк» уповноваженого представника не направило, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 568-23-806, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 47100,00 грн. зі сплатою 12,55 % річних, строк погашення 10.04.2015 року (а.с. 6-13). 16 квітня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надано [PERSON] кредитні кошти у сумі 47100,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 14-16), [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 03.11.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором № 568-23-806 від 16 квітня 2008 року у розмірі 11868,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5607,46 грн.; заборгованості за відсотками - 1051,03 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2607,82 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 327,88 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 2049,01 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 225,76 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 568-23-806 від 16 квітня 2008 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved