Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 07.09.2021р. відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватної агрофірми «Селекціонер» до Фермерського господарства «Юзепівка», Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 26.02.2018р. укладеного між ФГ «Юзепівка» та [PERSON] 13.09.2021р. до суду представником ФГ «Юзепівка» - адвокатом Огорілко Ю.В. подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просив вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 4000грн. Представником позивача ПАФ «Селекціонер» надано суду заперечення на заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу. Зазначає на відсутність належного підтвердження понесених відповідачем та документально підтверджених витрат на правничу допомогу. Вказав на те, що представником відповідача порушено порядок надання суду доказів щодо понесених витрат на правову допомогу, оскільки такі не надано суду до закінчення судових дебатів, а також не заявлено про намір долучити такі. Крім цього, квитанція до прибуткового касового ордера підставою оплати зазначеного договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, не може являтися доказом оплати згідно долученого до заяви акту виконаних робіт. Представник відповідача ФГ «Юзепівка» - адвокатом Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибув, надав заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області та відповідач [PERSON] в судове засідання не прибули. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07.09.2021р. не містить посилання на вирішення питання про судові витрати. При цьому, під час судового засідання 07.09.2021р. до закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами представником відповідача - адвокатом Огорілко Ю.В. було заявлено щодо надання доказів на підтвердження розміру витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У відзиві на позовну заяву, направленому до суду 26.04.2021р., відповідачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач ФГ «Юзепівка» поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 4000грн. на професійну правничу допомогу. Професійну правову допомогу відповідачу у зв`язку із розглядом даної справи надає адвокат Огорілко Ю.В. згідно з укладеним між ними Договором про надання правової допомоги від 16.04.2021р. Згідно змісту даного договору та додатку до нього, що підписані адвокатом та його довірителем, за виконання роботи, яка полягає у представництві інтересів клієнт в цій справі у суді першої інстанції, клієнт оплачує гонорар в розмірі 4000грн. Із копії квитанції до прибуткового касового ордера №42 від 23.04.2021р., ФГ «Юзепівка», сплачено адвокату Огорілко Ю.В. гонорар в сумі 4000грн. За результатами надання правничої допомоги 08.09.2021р. між сторонами вказаного договору складено Акт виконаних робіт із їх описом. Даний акт є підтвердженням факту надання адвокатом відповідачу правничої допомоги на загальну суму 4000грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. В той же час, представник ФГ «Юзепівка» - адвокат Огорілко Ю.В. просив вирішити питання щодо витрат на професійну правничу допомогу. Так, представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 16.04.2021р., згідно додатку до якого встановлено вартість правової допомоги в розмірі 4000 гривень. Також, представником відповідача на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано копію квитанції до прибуткового касового ордера від 23.04.2021р., акт виконаних робіт із їх описом від 08.09.2021р. За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині обґрунтованості понесених ФГ «Юзепівка» витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19. Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з ПАФ «Селекціонер» на користь ФГ «Юзепівка» витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. За таких обставин, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved