Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02 липня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Люблінський О.Ф., звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивований тим, що 06 березня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №56950624 по примусовому виконанню виконавчого напису №6092, виданого 17 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., за яким він сплатив для ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 15926,63 грн, витрати на виконавчі дії в сумі 350 грн. та основну винагороду приватного виконавця в сумі 1592,66 грн., а всього 17869,29 грн. З того часу ніяких відносин з цим банком він не мав. З травня 2021 року його роботодавець без попередження почав утримувати з його заробітної плати кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал» для погашення заборгованості в сумі 38283,59 грн. Згодом з`ясував, що вказані відрахування проводяться на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. при примусовому виконанні виконавчого напису №34352, виданого 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Вважає, що заявлена сума боргу не є безспірною, тому просить визнати виконавчий напис №34352 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 38283,59 грн. таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та його представник адвокат Люблінський О.Ф. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Доводи та заперечення відповідача та третіх осіб. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда О.С., в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, своїм процесуальним правом не скористались, заяви про відкладення розгляду справи або його проведення у їхню відсутність суду не надали. Відповідач та треті особи вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили причини неявки, відзив на позов не подали. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 07\~липня 2021\~року справу призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 20 липня 2021 року. Крім того, за клопотанням позивача витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. належним чином посвідчені копії документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, що є предметом спору. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто позивачу на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України. 15 липня 2021 року позивач повторно звернувся з заявою про забезпечення позову та ухвалою суду від 16 липня 2021 року дана заява задоволена, в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №34352 від 23 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. у виконавчому провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича №65463534 до набрання законної сили рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області по даній справі. 20 липня 2021 року у зв`язку з надходженням заяви представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, підготовче засідання відкладено на 23 липня 2021 року. 23 липня 2021 року та 20 вересня 2021 року підготовче засідання відкладалось у зв`язку з ненаданням суду витребуваних ухвалою суду від 07 липня 2021 року документів. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28 жовтня 2021 року. Встановлені судом фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що 17 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6092, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 15926,63 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 08 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису №56950624. 14 серпня 2018 року виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] , які він отримував у ТОВ «АТБ-Маркет». В період з 08 серпня 2018 року по 06 березня 2019 року для організації та проведення виконавчих дій виконавцем були понесені витрати в розмірі 350 грн., які постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. від 06 березня 2019 року стягнуто з [PERSON] 06 березня 2019 року виконавче провадження №56950624 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису закінчено, у зв`язку з фактичним його виконанням, про що виконавець винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. 23 березня 2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. винесла виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №34352, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 38283,59 грн. Даний виконавчий напис був прийнятий до примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округ Полтавської області Райдою О.С, який 17 травня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65463534. Цього ж дня виконавцем винесено дві постанови про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 3828,36 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн. 20 травня 2021 року приватним виконавцем Райдою О.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] , які він отримує в ТОВ «АТБ-Маркет». На виконання вказаної постанови в червні та липні 2021 року з заробітної плати позивача, який працює заступником керуючого магазину в ТОВ «АТБ-маркет» утримували кошти на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» в загальній сумі 8018,08 грн., що підтверджується даними довідки про утримання коштів по виконавчому провадженні №65463534, виданої ТОВ «АТБ-Маркет». Застосовані норми права. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». У частині\~третій статті\~12\~та частині\~першій статті\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Мотиви та висновки суду. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст. ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт Капітал» просив стягнути з боржника [PERSON] заборгованість в сумі 38283,59 грн. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що у 2019 році при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса №6092 від 17 липня 2018 року [PERSON] сплатив на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 15926,63 грн. Суд зазначає, що безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована. Відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 07 липня 2021 року, яка надіслана на офіційну електронну адресу товариства 15 липня 2021 року, що підтверджується звітом про доставку електронного листа, та не надано суду копії виконавчого напису та копій документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Отже суд вважає встановленим, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, стягувач не довів нотаріусу, що існуюча заборгованість [PERSON] перед стягувачем є безспірною та нарахована в межах строку позовної давності. Крім того, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. У своїй постанові Касаційний цивільний суд\~\~у складі Верховного Суду\~від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, зазначив, зокрема: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 21 вересня 2021 року у господарській справі №910/10374/17. Таким чином, вчиняючи 23 березня 2021 року виконавчий напис №34352, приватний нотаріус Головкіна Я.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, чим порушила порядок вчинення виконавчого напису. За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved