Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник [PERSON] 08.07.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить суд ухвалити рішення про встановлення факту постійного його проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття після неї спадщини - [INFO] у [ADDRESS] . Заяву обґрунтовано тим, що спадкодавцеві [PERSON] , яка є матір`ю заявника, за життя належало право на квартиру [ADDRESS] . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла, склавши за життя заповіт щодо розпорядження зазначеним правом на квартиру на користь заявника. На даний час у заявника як єдиного спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину, є намір оформити зазначене право на квартиру після смерті матері, у зв`язку з чим він звернувся до державного нотаріуса. Однак, при перевірці документів для можливості спадкування, державним нотаріусом виявлено, що заявник пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відсутні відомості про його проживання на день смерті із спадкодавцем [PERSON] в одному житлі, а тому є необхідність у встановленні факту його постійного проживання із матір`ю на день смерті останньої, так як саме заявник здійснював за нею догляд, а після смерті матері здійснив її поховання. За таких обставин заявник за захистом своїх прав на спадкування належного матері права власності на квартиру був змушений звертатися до суду для встановлення факту постійного проживання разом із нею на час відкриття спадщини. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.07.2021 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 16.08.2021 року о 09.30 год., з урахуванням особливостей, визначених у ст. 294 ЦПК України. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.07.2021 року витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Загірне Стрийського району Львівської області. Витребувані матеріали надішли до суду 20.07.2021 року із супровідним листом за вх. № 13779. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі. Заявник у судове засідання, котре було призначене на 16.08.2021 року о 09.30 год., з`явився та надав пояснення щодо поданої заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, таку свою заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа явку уповноваженого представника у судове засідання, котре було призначене на 16.08.2021 року о 09.30 год., не забезпечила, про причини неявки такого представника суд не повідомила, письмових пояснень на заяву про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не подала. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 роки у с. Загірне Стрийського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 22.12.2020 року у відповідності до актового запису № 104 від 22.12.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 8). За життя, а саме 20.02.2002 року, [PERSON] у Загірненській сільській раді Стрийського району Львівської області склала заповіт, котрий був посвідчений уповноваженою посадовою особою зазначеного органу місцевого самоврядування та зареєстрований у реєстрі за № 47 (копія мітиться у справі, а. с. 13), згідно котрого усі свої права, котрі належать їй за законом, заповіла своєму синові - [PERSON] . До таких прав, зокрема, спадкодавцеві [PERSON] належало право на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.1991 року, зареєстрованого у Стрийському МБТІ 20.06.1991 року у реєстрі за № 43 (копія мітиться у справі, а. с. 10). Судом встановлено, що заявник та його матір - [PERSON] на час смерті останньої постійно проживали разом у належній матері квартирі, так як заявник здійснював за нею догляд, оскільки та була людиною похилого віку, важко хворіла. Крім того, заявник також проводив обряд поховання матері за власні кошти. Про усі наведені обставини ствердили у судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. З метою оформлення свої спадкових прав заявник 06.07.2021 року звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, державний нотаріус відмовила заявникові у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, мотивуючи пропуском ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини, про що свідчить відповідна відповідь на заяву від 06.07.2021 року за вих. № 877/02-14 (копія мітиться у справі, а. с. 11). Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за заповітом визначено главою 85 Книги шостої «Спадкове право» чинного ЦК України. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Чинним ЦПК України (ст. 315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом ч. 2 згаданої норми у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Висновок суду за результатами розгляду справи. За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності й взаємозв`язку, а також беручи до уваги те, що факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, виходячи із відсутності спору з цього приводу, може бути встановленим у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявникащодо захисту його права на спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день її смерті, у [ADDRESS] . Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявника, зокрема буде служити підставою для реалізації ним свого права на спадкування за заповітом, так як свідчить про прийняття ним спадщини після смерті матері. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявником судового збору за подання ним до суду заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, слід залишити за останнім, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved