Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про зобов'язання [PERSON] прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням [ADDRESS] усі господарчі споруди; забезпечити водовідведення з домоволодіння [ADDRESS] відповідно до будівельних норм та правил, а також прибрати навіс, частина якого виступає над земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS], відповідно до державних будівельних норм та правил на відстань не менше, ніж 1 метр. У квітні 2018 року позивач надав уточнений позов, в якому зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,064 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS]. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79722819 від 07 липня 2017 року. На вказаній земельній ділянці по [ADDRESS] розташований житловий будинок [ADDRESS] з господарчими спорудами Право власності на житловий будинок набуто ним на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2014 року. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] безпосередньо на межі земельних ділянок, належних сторонам, побудувала капітальну нежитлову споруду, а також біля свого будинку улаштувала навіс над подвір'ям з ухилом в бік його будинку. Стіна його будинку зі східної сторони розташована на відстані більше одного метру від паркану між його з [PERSON] домоволодіннями, однак внаслідок неправильного облаштування на навісі [PERSON] стоку для відводу дощових та талих вод замокає стіна його будинку, а вода з частини даху будинку та всього навісу стікає під фундамент його будинку. Металеві опори зазначеного навісу встановлені відповідачем біля межі земельних ділянок. Дах навісу із жолобом улаштований з ухилом та виходить за межі земельної ділянки приблизно на 40 см в сторону його домоволодіння [ADDRESS]. З цього навісу і талий сніг, який брилами зсовується з навісу, і дощова вода стікають, замочуючи грунт, на земельну ділянку, що належить позивачу, причому безпосередньо під належний йому будинок. Вказаний навіс, довжина якого близько 10 метрів, створює суцільну тінь на належній йому земельній ділянці біля його будинку, а тому сонячне світло не потрапляє на земельну ділянку і не дає змоги висушувати грунт, через що земля постійно знаходиться у волого-цвілому стані. Через сукупність двох вищезазначених факторів руйнується та просідає фундамент належного йому житлового будинку. Згідно кадастрового плану земельної ділянки [NUMBER] суміжна земельна ділянка від «Б» до «В» належить [PERSON] На межі їх з відповідачем земельних ділянок, а саме на ділянці від точки 4 до точки 5, у 2014 році [PERSON] побудувала господарчу споруду висотою близько 2,3 м та довжиною близько 10 м. Матеріал споруди - червона цегла. Шматки та уламки цегли, розчину та бетону відлущуються від споруди, внаслідок чого забруднюють належну йому земельну ділянку твердим будівельним сміттям. Дана господарча споруда спричиняє затемнення його земельної ділянки, внаслідок чого він не може повноцінно вести домашнє господарство через незадовільний ріст сільськогосподарських культур. Дозвільні документи на будівництво зазначеної споруди у [PERSON] відсутні, право власності на вказану споруду за [PERSON] не зареєстровано. Його неодноразові звернення до відповідача з приводу перенесення зазначених господарчих споруд на передбачену законом відстань, прибирання навісу за межі його земельної ділянки та відведення дощових і талих вод не дали позитивних результатів. У квітні 2015 року він звернувся до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області з заявою щодо порушень [PERSON] його прав. Комісією було проведено виїзну перевірку та встановлено порушення [PERSON] вимог ч.9 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.З.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», а саме: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.». У зв'язку з чим виконкомом Марганецької міської ради зобов'язано відповідача улаштувати по межі водовідвідний лоток для захисту від стікання води, прибрати господарчу будівлю на нормативну відстань від межі. Але відповідач відмовилася добровільно усунути порушення - навіс, побудований відповідачем, залишився таким, який і був, а господарчу споруду відповідач ще більше забудувала цеглою та ще й вставила металопластикові вікна. У лютому 2017 року він знову звернувся до [PERSON] із заявою з приводу усунення порушень його прав та просив вжити заходів для належного облаштування водовідводу з даху будинку відповідачки та навісу, та влаштування навісу з відводом дощових і талих вод за межі домоволодіння позивача, але відповідач його просто ігнорує. 05 квітня 2017 року він був змушений знову звернутися до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області з відповідною заявою, в якій просив в межах повноважень та компетенції місцевої ради вжити відповідні заходи реагування для усунення порушень [PERSON] його прав суміжного землевласника. У відповіді за підписом міського голови Жадько О. підтверджується наявність всіх зазначених у позові порушень [PERSON] земельного законодавства та принципів добросусідства, а йому порекомендовано звернутися до суду. Тому він просить усунути йому перешкоди у користуванні власністю та зобов'язати [PERSON]перенести на відстань 1 м від межі з домоволодінням [ADDRESS] самочинно побудовано споруду та прибрати виступаючу над земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] частину навісу, із забезпеченням водовідведення з домоволодіння [ADDRESS] відповідно до державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень». 16 квітня та 07 червня 2018 року [PERSON] надала відзиви на позовну заяву та уточнену позовну заяву відповідно, в яких зазначила, що позовні вимоги [PERSON] вона не визнає з тих підстав, що обставини, про які зазначає позивач, вже були предметом розгляду Марганецького міського суду Дніпропетровської області у справі № 180/1463/15-ц (окрім тієї обставини, що зараз позивач є власником земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року, залишеним в силі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2016 року у справі № 180/1463/15 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Жодного іншого нового доказу порівняно зі справою № 180/1463/15 (окрім акту на право власності на земельну ділянку) позивач до свого позову від 11 травня 2017 року не додає, що позбавляє Марганецький міський суд Дніпропетровської області встановити ті обставини, які визнали невстановленими суди апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 180/1463/15. Третя особа - виконком Марганецької міської ради Дніпропетровської області пояснення щодо позову не надав, заяв, клопотань від представника третьої особи до суду не надходило. Заяви, клопотання У відзиву на позовну заяву відповідач просила витребувати з матеріалів справи № 180/1463/15 рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2016 року. Інші заяви та клопотання від учасників процесу не надходили, зустрічний позов не подавався. Інші процесуальні дії у справі. 1. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України (в редакції на дату постановлення ухвали). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2017 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження до суду першої інстанції. 2. Ухвалою від 29 травня 2018 року продовжено строк спрощеного позовного провадження на 20 днів; надано відповідачу додатковий строк для подачі відзиву на уточнений позов. 3. З архіву Марганецького міського суду Дніпропетровської області витребувано цивільну справу № 180/1463-15-ц. Мотивувальна частина рішення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] з господарчими будівлями по [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок він набув на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2014 року (а.с.106-107, 108). Також, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,064 га (кадастровий № [NUMBER]), що розташована за тією ж адресою - [ADDRESS]. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власносності № 79722819 від 07 липня 2017 року (а.с.89-94). [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29 грудня 2004 року та власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] (а.с.101, 102, 103). Домоволодіння [ADDRESS], межує з домоволодінням [ADDRESS] (а.с.88, 91-94). Згідно кадастрового плану земельної ділянки [NUMBER] суміжна земельна ділянка від «Б» до «В» належить [PERSON] По західній межі свого домоволодіння [PERSON], на земельній ділянці від точки 4 до точки 5 побудувала господарчу споруду висотою близько 2,3 м та довжиною близько 10 м. Матеріал споруди - червона цегла. Дозвільні документи на будівництво зазначеної споруди та документи про право власності на вказану споруду [PERSON] суду не надано. [PERSON] неодноразово звертався до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області з проханням провести обстеження та зробити висновок щодо порушення [PERSON] його права та норм земельного законодавства, зокрема 08 квітня 2015 року, 28 серпня 2015 року, 04 вересня 2015 року, 20 березня 2017 року та 05 квітня 2017 року (а.с.99, 100, 101). 20 квітня 2015 року виконкомом Марганецької міської ради Дніпропетровської області (далі - виконком) [PERSON] направлено відповідь на його звернення, в якій зазначено, що представниками виконкому міської ради при виїзді на місце були перевірені факти, викладені в заяві, і встановлено наступне: «[PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] улаштувала на власній території навіс, металеві опори якого встановлені біля межі. Дах навісу улаштований з ухилом в сторону його земельної ділянки, але по краю навісу зроблений водовідвідний лоток і дощова вода з даху навісу стікає по ньому на територію обох домоволодінь. Подвір'я [PERSON] укладене бетонною тротуарною плиткою та також має ухил в сторону його домоволодіння, захисний бордюр або водовідвідний лоток на межі між домоволодіннями відсутній. Таким чином вода від талого снігу може стікати під житловий будинок заявника та замочувати грунт біля його фундаменту. [PERSON] необхідно улаштувати по межі водовідвідний лоток або бетонний бордюр для захисту від стікання води. Крім того, по західній межі свого домоволодіння [PERSON] побудувала господарчу споруду висотою близько 2,3 м та довжиною близько 10 м. Капітальна частина споруди, яка розташована на межі, виконана з цегли, інша частина з сітки «рабиці», навіс над спорудою виконаний з шиферу. Дозвільні документи на зазначену споруду відсутні. Таким чином, [PERSON] порушені вимоги ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - «9. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом», та п.З.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. [PERSON] необхідно прибрати господарчу будівлю на нормативну відстань від межі (а.с.95). Лист виконкому від 14 вересня 2015 року такого ж змісту. Окрім того зазначено, що [PERSON] по краю навісу зроблений водовідвідний лоток і дощова вода з даху навісу стікає по ньому за територію обох домоволодінь. Розміри водовідвідного лотку не нормуються (а.с.96). 11 квітня 2018 року працівниками виконкому було проведено комісійне обстеження земельної ділянки з виїздом на місце за адресою: [ADDRESS] (а.с.128 на звороті-129). При обстеженні земельної ділянки встановлено, що на межі між домоволодіннями замість паркану встановлено капітальну споруду із фундаментом та покрівлею, власником якої є [PERSON] Згоду на будівництво споруди замість забору [PERSON] не давав. Також виявлено факт встановлення навісу [PERSON] з ухилом в сторону будинку [PERSON], на її власній території, металеві опори якого також встановлено біля межі. Дах навісу улаштований з ухилом в сторону земельної ділянки та домоволодіння [PERSON] та виступає за межі на 5-10 см. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] порушила вимоги п.З.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Відповідно до ст.ст.316, 317 та 319 Цивільного кодексу України та ст.150 Житлового кодексу Української РСР, особа має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать вимогам закону. При цьому, відповідно до ст.321 ЦК та 41 Конституції України таке право є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Норми Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України встановлюють право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами 1, 2 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Окрім цього, відповідно до частин 1, 2 ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). При цьому, необхідність дотримання правил добросусідства покладається як на власників земельних ділянок, так і на землекористувачів. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до п.3.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Частиною 7 ст.376 ЦК України встановлено, що уразі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. В пункті 5 своєї Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив такі обставини. 1. [PERSON] улаштовано на власній території навіс, металеві опори якого встановлені на межі земельних ділянок позивача та відповідача. Дах навісу із жолобом улаштований з ухилом в сторону земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON], та виходить за межі земельної ділянки, належної [PERSON] (фотографії, а.с.87). Оглянувши надані позивачем фотографії, суд пересвідчився, що дійсно з навісу відповідача талий сніг і дощова вода стікають, замочуючи грунт, на земельну ділянку, належну позивачу, безпосередньо під належний йому будинок. Навіс створює суцільну тінь на належній [PERSON] земельній ділянці біля східної стіни його будинку. 2. [PERSON] побудувала господарчу споруду на межі домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] без згоди [PERSON] Будівля розміщена безпосередньо на межі та не відповідає вимогам Державних будівельних норм. Відповідач не надала суду доказів того, що нею отримано відповідну дозвільну документацію для будівництва господарчої споруди. Отже, за відсутністю інших даних суд вважає дану господарчу споруду самочинно збудованою. Суд погоджується з висновками виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області про порушення [PERSON] ст.ст.91, 96, 103 Земельного кодексу України, п.3.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», а саме що нею не забезпечено дотримання нормативної відстані від межі - 1 м при облаштуванні навісу, який має ухил в бік земельної ділянки позивача та виступає над нею на 5-10 см, та самочинному будівництві господарчої споруди по західній межі домоволодіння [ADDRESS]. В результаті недотримання [PERSON] Державних будівельних норм при облаштуванні навісу опади у виді снігу та дощу з навісу відповідача зсуваються та стікають безпосередньо під стіну позивача, в результаті чого намокає стіна, фундамент будинку [PERSON], що в кінцевому результаті може призвести до руйнування фундаменту належного йому житлового будинку, чим порушуються його права як власника житлового будинку та земельної ділянки. Порушення [PERSON] Державних будівельних норм, норм Земельного кодексу України, а саме ст.91, 103 ЗК України, норм цивільного законодавства України при самочинному будівництві господарчої споруди на західній межі домоволодіння [ADDRESS] призвело до порушення прав [PERSON] як власника землі. Йому завдано незручностей, зокрема, засмічується шар грунту на ділянці землі, що межує з самочинно збудованою спорудою, твердим будівельним сміттям, затінення його ділянки землі заважає йому повноцінно вести домашнє господарство, вирощувати сільськогосподарські культури. Суд не погоджується з доводами відповідача що відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку з розглядом судом цивільної справи за ідентичним позовом [PERSON] Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], задоволено; зобов'язано [PERSON] прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням [ADDRESS] усі господарчі споруди, забезпечити водовідведення з домоволодіння [ADDRESS] відповідно до будівельних норм та правил. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року, залишеним в силі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2016 року у справі № 180/1463/15, рішення Марганецького міського суду від 18 вересня 2015 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Скасовуючи рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року суд апеляційної інстанції посилався на те, що суд 1 інстанції не з'ясував та не встановив, де саме розташовані та які конкретно господарчі будівлі перешкоджають [PERSON]; не зазначив яким саме чином ця будівля порушує права саме позивача і як саме. Матеріали справи не містять доказів щодо права власності чи права користування позивача земельною ділянкою; щодо порушення права власності позивача, як власника житлового будинку та господарчих споруд. А саме по собі порушення будівельних норм та правил не є підставою для задоволення позову в частині побудованої господарчої споруди. Тобто, суд апеляційної інстанції відмовив [PERSON] у задоволенні позову з підстав недоведеності тих обставин, на які він посилався, як на підстави своїх позовних вимог, а не з підстав відсутності порушень його прав з боку [PERSON] Звертаючись до Марганецького міського суду із новим позовом, [PERSON] заявив про обставини, які виникли з часу винесення рішення судом апеляційної інстанції, а саме: він набув у власність земельну ділянку площею 0,064 га за адресою [ADDRESS], і вважає, що його права як власника земельної ділянки порушені відповідачем. Крім того, [PERSON] конкретизував, які саме його права порушені, якими спорудами та де вони розміщені. Таким чином, [PERSON] звернувся до суду з позовом з інших підстав. Такої думки дотримується колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, і її викладено в постанові від 28 лютого 2018 року (а.с.69-71). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] дійсно порушені права [PERSON] як власника суміжної земельної ділянки. Тому, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved