Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень, але не менше ніж 50% від встановленого законом мінімуму для дітей відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що він перебував з відповідачкою у шлюбі з 21.02.1992 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 03.06.2019 року. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач фактично не бере матеріальної участі в утриманні дитини та і у його вихованні також, досягти з нею домовленості з питань утримання дитини в позасудовому порядку не виявляється можливим, оскільки місце перебування відповідачки йому не відоме. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможній. Відповідач є здоровою, працездатною, має певні доходи і спроможна сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитинисторін. Рух справи в суді. Позовну заяву позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини подано до суду 13 квітня 2020 року. Провадження у справі відкрито 13 квітня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позиція учасників судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи що, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.07.2003 року Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 03.06.2019 року. Дитина проживає разом із позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім`ї та проживання від 31.01.2020 року №164 виданої Поворською сільською радою Волинської області. Вихованням та навчанням сина виключно займається [PERSON] ,що стверджується довідкою ОЗСО «Поворський ліцей». Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, обставини, визначені ст.182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача доходу в розмірі 10000 гривень та можливості сплачувати аліменти в розмірі 2300 грн. Тому при вирішенні спору по суті суд керувався наступним: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, приймаючи до уваги розмір доходів позивача та відповідача, суд вважає необхідним та достатнім визначити до стягнення аліменти в розмірі 1400гривень. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідач не подала суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 13 квітня 2020 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] також слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн.80 грн. .

Outcome: partial