Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Алкор ЛТД» про солідарне стягнення заборгованостіза кредитним договором, в позові посилається на те, що між банком та ТОВ «Алкор ЛТД» в особі директора [PERSON]було укладено договір №6/2012 від 01.03.2012р., відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію у розмірі 200000,00 грн. в рамках якої, банком надано позичальнику кредит, а позичальник прийняв на себе зобов'язання прийняти кредит, використати за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит, та повернути банку кредит у повному обсязі у строки обумовлені договором. В подальшому до кредитного договору вносились зміни. Так, відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 19.07.2012 року виключено графік зниження ліміту кредитування. Договором про внесення змін та доповнень №2 від 11.04.2013 року, встановлено графік погашення кредиту, викладено статтю 8 «Негативні обставини та наслідки» в новій редакції, якою встановлено обов'язок позичальника на письмову вимогу банку повернути всю суму боргу в 15 денний строк з моменту отримання відповідної вимоги банку в разі порушення строків погашення кредиту та внесення процентів. Договором про внесення змін та доповнень №3 від 11.07.2014 року змінено умови повернення кредиту. Кінцева дата погашення кредиту - не пізніше 31.12.2015 року - зміни внесені 26.12.2014 року, відповідно до договору про внесення змін та доповнень №4, також змінено пункт 5.2.1. кредитного договору, відповідно до якого встановлено розмір плати за користування кредитом на рівні 25% річних. Банком свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконані у повному обсязі, що підтверджується копією кредитної заявки від 02.03.2012 року та роздруком руху коштів на поточному рахунку позичальника. Відповідно до п.п.2.1 ст.2 договору поруки №1 від 01.03. 2012 року (зі змінами та доповненнями) [PERSON]поручається перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником основного зобов'язання за договором,що встановлює основне зобов'язання. Відповідно до п.п.4.1 ст.4 договору поруки №1 від 01.03. 2012 року (зі змінами та доповненнями), поручитель зобов'язується не пізніше трьох робочих днів з дати отримання письмової вимоги від банку про невиконання основного зобов'язання, виконати основне зобов'язання (або певну його частину), зокрема сплатити банку відповідну грошову суму шляхом її перерахування на рахунок банку у спосіб вказаний банком. В силу п.5.1, п.5.2 ст.5 договору поруки у випадку якщо банку стало відомо про невиконання або неналежне виконання позичальником основного зобов'язання за договором, що встановлює основне зобов'язання, банк має право, виключно на власний розсуд, вимагати від поручителя негайного виконання всіх та будь-якого з основних зобов'язань позичальника, які забезпечені порукою відповідно до умов договору поруки. 23.02.2015 року банком на адресу позичальника та поручителя відправлялись письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на 19.05.2015 року загальна заборгованість ТОВ «Алкор ЛТД» за кредитним договором становить 169544,81 грн., серед якої: поточна заборгованість за кредитом-162502,15 грн., прострочена заборгованість по сплаті процентів - 6899,06 грн.,пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 143,60 грн. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, своїх заперечень не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2012р року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Алкор ЛТД» в особі директора [PERSON], був укладений кредитний договір №6/2012, відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію у розмірі 200000,00 грн. в рамках якої, банком надано позичальнику кредит, а позичальник прийняв на себе зобов'язання прийняти кредит, використати за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит, та повернути банку кредит у повному обсязі у строки обумовлені договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, в матеріалах справи міститься договір поруки №1 від 01.03. 2012 року (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого [PERSON]поручається перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником основного зобов'язання за договором,що встановлює основне зобов'язання. Відповідно до п.п.4.1 ст.4 поручитель зобов'язується не пізніше трьох робочих днів з дати отримання письмової вимоги від банку про невиконання основного зобов'язання, виконати основне зобов'язання (або певну його частину), зокрема сплатити банку відповідну грошову суму шляхом її перерахування на рахунок банку у спосіб вказаний банком. В силу п.5.1, п.5.2 ст.5 договору поруки у випадку якщо банку стало відомо про невиконання або неналежне виконання позичальником основного зобов'язання за договором, що встановлює основне зобов'язання, банк має право, виключно на власний розсуд, вимагати від поручителя негайного виконання всіх та будь-якого з основних зобов'язань позичальника, які забезпечені порукою відповідно до умов договору поруки. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідальність за порушення договору передбачена статтею 554 ЦК України, так у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, як у зазначений в кредитному договорі термін гроші та відсотки за користування кредитом повернуто не було, 23.02.2015 року банком на адресу позичальника та поручителя відправлялись письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконане, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 19.05.2015 року загальна заборгованість ТОВ «Алкор ЛТД» за кредитним договором становить 169544,81 грн., серед якої: поточна заборгованість за кредитом - 162502,15 грн., прострочена заборгованість по сплаті процентів - 6899,06 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 143,60 грн. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, право позивача підлягає захисту, а позов до задоволення у повному обсязі. Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України на стягнення солідарно з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема суми судового збору в розмірі 1695,45 грн. Стягненню, виходячи з кількості відповідачів з кожного окремого відповідача підлягає судовий збір у розмірі 847,73 грн. (1695,45 /2= 847,73).

Outcome: approved