Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13.02.2020 представник позивача - адвокат Бурлаченко С.Ю. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] , предметом якої є припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/6 частину квартири за адресою: [ADDRESS] із виплатою йому грошової суми, рівнозначної його частці квартири та визнання за позивачем права власності на цю 1/6 частину квартири. Як на підставу позову представник позивач посилається на те, що позивач є власником 5/6 частини спірної квартири за вищезазначеною адресою, а інша - 1/6 частина належить [PERSON] , який є його племінником. Відповідач за даною адресою не проживає, утримувати спільне майно не погоджується, комунальні послуги не сплачує. Домовитись про фактичний розподіл квартири їм не вдається - відповідач постійно влаштовує скандали, висловлюється нецензурною лайкою. Частка відповідача є незначною, він забезпечений іншим житлом, наявні всі умови для припинення його права на частку в спільному майні, тому звертається до суду з даним позовом (а.с.1-4). 24.11.2020 представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, зазначивши грошову суму, яка рівнозначна частці квартири, належної відповідачеві. Дана сума становить 40585,00 грн. і внесена на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №29220886 від 30.10.2020р. В іншій частині позовна заява залишена без змін (а.с.126-128,129). Стислий виклад позиції відповідача. 26.03.2020 на адресу суду поштою надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що, на його думку, підстави для задоволення позову відсутні і позивачем не доведені позовні вимоги. Згоду на компенсацію частки квартири він не надає, оскільки вартість належної йому частини є незначною і її розмір завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника. Зазначає також, що йому дійсно належить Ѕ частка квартири [ADDRESS] , але проживати там він не може, оскільки в квартирі проживає його мати з новим чоловіком. Тому для своєї родини він вимушений винаймати окреме житло. Вважає, що посилання позивача на той факт, що він не проживає у спірній квартирі не є підставою для задоволення позову, як і неприязні відносини між ними та непорозуміння, які виникли між ними під час здійснення права спільної часткової власності на майно, не є достатньою підставою для висновку про неможливість спільного користування ним. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.02.2020 провадження у справі відкрито та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 16.06.2020 провадження у справі зупинено в зв`язку з призначенням судової оціночно-будівельної експертизи для визначення дійсної ринкової вартості 1/6 частини спірної квартири. Ухвалою від 14.09.2020 провадження у справі поновлено, в зв`язку з надходженням висновку експерта №53/20 від 29.07.2020 року. Ухвалою від 07.12.2020 підготовче провадження закрито і справа призначена до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились: -представник відповідача - адвокат Верхуша Я.О. заявив клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його зайнятістю та неврученням уточненої позовної заяви; -представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Клопотання сторони відповідача про відкладення судового засідання просить відхилити. Вважає дане клопотання спробою свідомо затягнути розгляд справи. Вирішуючи питання по суті даного клопотання суд дійшов до наступних висновків. Адвокат Верхуша Я.О. почав представляти інтереси відповідача у даній справі з 23.11.2020, заявивши клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 24.11.2020, у зв`язку з зайнятістю у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу (а.с.121). 24.11.2020, до початку судового засідання, представником позивача була подана до суду уточнена позовна заява, а судове засідання відкладено на 07.12.2020 о 10:00 год. за вищезазначеним клопотанням представника відповідача. До початку судового засідання 07.12.2020 представник відповідача заявив клопотання про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, проти призначення справи до розгляду по суті не заперечував (а.с.137), в зв`язку з чим суд постановив ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. При цьому, жодних відомостей про неотримання уточненого позову або не ознайомлення з ним представник відповідача не зазначав. Крім того, 11.12.2020 представник відповідача повністю ознайомився з матеріалами справи з застосуванням фотофіксації (а.с.144). Таким чином, «невручення уточненої позовної заяви» представнику відповідача, у даному випадку, не є підставою для відкладення судового засідання і дійсно свідчить про намір затягування розгляду справи. Крім того, ним не надано жодного доказу на підтвердження свої зайнятості і неможливості приймати участь у судовому засіданні. При цьому, слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. При цьому, суд враховує, що відповідач скористався правом надання відзиву на позов. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є власником 5/6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником 1/6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони не можуть дійти згоди щодо володіння та користування спірною квартирою. Відповідач за даною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є власником Ѕ її частини. Згідно з висновком експерта з питань судової оціночно-будівельної експертизи №53/20, складеного 29 липня 2020 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 243 511,50 грн., а ринкова вартість 1/6 частки зазначеної квартири відповідно - 40585,00 грн. Дана сума внесена на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №29220886 від 30.10.2020р. для виплати відповідачеві в разі задоволення позову. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо підстав набуття та припинення права власності на частку у спільному майні. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. За приписами ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 26.12.2019 у справі № 303/4849/16-ц, право власності співвласника на частку в спільному майні відповідно до ст.365 ЦК України може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Разом з тим, суд враховує, що в постанові від 18.07.2019 у справі №210/2236/15-ц Касаційний цивільний суд зауважив, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем та його представником доведено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, житлом не користується, не утримує його, має у власності інше житло, про що відповідач особисто зазначив в своєму відзиві. Суд вважає також, що 1/6 частка у праві власності на нерухоме майно є незначною часткою для відповідача, іншого останній не довів, оскільки у відзиві зазначив, що його не влаштовує тільки сума, яку позивач має сплатити. Суд критично ставиться до таких заперечень відповідача з тих підстав, що ринкова вартість спірної квартири та 1/6 її частки встановлена висновком судового експерта з питань судової оціночно-будівельної експертизи, яка призначалася судом за клопотанням представника позивача. Іншого висновку щодо ринкової вартості спірного майна відповідач суду не надав. За таких обставин суд вважає, що припинення права власності відповідача на незначну частку в майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача [PERSON] , оскільки така шкода ним не доведена. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні. Оскільки на депозитний рахунок позивачем внесено в якості застави кошти у розмірі вартості 1/6 спірної частки квартири, суд вважає, що достатньо підстав і для визнання за позивачем права власності на 1/6 частку квартири, що належить відповідачу [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved