Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 7005 (сім тисяч п'ять) гривень 93 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, а також стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. за стягнення матеріальних збитків та 229 грн.40 коп. за стягнення моральної шкоди. Під час розгляду справи, відповідачем [PERSON], було заявлено клопотання про залучення до участі у справі, в якості співвідповідача Національну страхову компанію «Оранта», в зв'язку з тим, що його цивільно-правова відповідальність була там застрахована, а тому обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю потерпілого, покладається на страховика. Позивачка [PERSON] не заперечувала проти задоволення даного клопотання та залучення до участі у справі в якості співвідповідача Національну страхову компанію «Оранта», але свої позовні вимоги не змінила та просила стягнути заявлені нею матеріальні збитки та моральну шкоду, саме з відповідача [PERSON] 23 травня 2013 року, ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області, до участі у справі, в якості співвідповідача було залучено Національну акціонерну страхову компанію «Оранта». Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, тому по даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення. Враховуючи, що в рішенні суду від 07 жовтня 2013 року, залишилися не вирішеними питання позовної вимоги, з приводу якої відповідач [PERSON] подавав пояснення, а саме щодо відшкодування шкоди позивачці НАСК «Орантою», тому суд вважає за необхідне по даній справі ухвалити додаткове рішення. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не змінила своїх позовних вимог та висловила свою думку про стягнення заявлених нею витрат та моральної шкоди, саме з відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], суду пояснили, що відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди позивачці повинно бути покладено на співвідповідача НАСК «Оранту», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] Представник відповідача Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» Деміденков В.М. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, як представника відповідача. Рішенням Гадяцького районного суду від 07 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника та моральну шкоду, а також стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір за стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди на підставі статті 1201 ЦК України, відповідно до якої особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати, та ч. 2 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Що стосується тверджень відповідача [PERSON] про відшкодування позивачці зазначених у позові збитків НАСК «Орантою», суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Полісом № ВЕ 131 42 80 від 12 липня 2010 року, згідно якого відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, передбачені види страхування, а саме: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю третім особам та за шкоду заподіяну майну третім особам. Відповідно до ст.ст. 23, 24 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на той час, тобто до внесення змін в редакцію Закону від 5.07.2012 року, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, передбачена статтею 1200 ЦК України, яка пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода пов'язана з тимчасовою та стійкою втратою працездатності потерпілого; шкода, пов'язана зі смертю потерпілого, а саме: витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Позивачкою ж заявлено позовні вимоги, не пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої смертю потерпілого, що передбачені статтею 1200 ЦК України, а вимоги щодо відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, передбачені статтею 1201 ЦК України, відшкодування за які, несе особа, яка їх завдала, а саме відповідач [PERSON], звільнення якого від відповідальності за її відшкодування не передбачено законодавством. Відповідно до п. 11 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року - за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Окрім того, полісом № ВЕ 131 42 80 від 12 липня 2010 року, згідно якого відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, не передбачений вид страхування, а саме відповідальність за моральну шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого. В силу статті 611 ЦК України, моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо сторони погодили таку умову в договорі страхування чи, якщо таке відшкодування встановлене у законі. Враховуючи, що ні у договорі страхування, укладеному між [PERSON] та НАСК «Оранта» така умова не передбачена, а також не передбачена і Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону - моральна шкода відшкодовується страховиком лише потерпілому, який у даному випадку загинув, тому і в частині стягнення моральної шкоди із співвідповідача НАСК «Оранта», позовні вимоги суд вважає, не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed