Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк», (далі Банк), звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 04 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитну угоду 1/294-МК, в рамках якої згідно Договору про видачу траншу №1/294МК/1 від 08.09.2008 року, Позичальник отримала кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 140 000 доларів США, на термін до 04.09.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних; при порушенні строків по погашенню зобовязань (тіло, відсотки, комісії та інші витрати згідно умов Договору) відсоткова ставка збільшується до 40% річних. Умовами додаткового договору №1 від 26.10.2012 року до Кредитної угоди №1/294-МК від 04.09.2008 року внесені зміни, якими валюту кредитування за Договором замінено з доларів США на національну, - гривню. Додатковим договором №2 від 26.10.2012 року до Кредитної угоди №1/294-МК від 04.09.2008 року здійснено реструктуризацію існуючої заборгованості, лімітом кредитування визначено 1 165 369,70 грн.; встановлена відсоткова ставка 21% річних; у випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобовязання передбачена сплата пені у розмірі 0,117% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до умов укладеного Договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у період сплати, щомісячний платіж складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат, згідно умов Договору. Одночасно, тобто 04.09.2008 року, з метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором, між Банком та [PERSON] (Поручитель №1), Банком та [PERSON] (Поручитель №2) були укладені договори поруки №1/294-МК/2 та №1/294-МК/3, - відповідно. Згідно умов яких Поручителі зобовязалися відповідати за виконання Позичальником договірних зобовязань по Кредитному договору з послідуючими змінами та доповненнями. З умовами додаткових угод від 26.10.2012 року, укладених до Договорів поруки від 04.09.2008 року, Поручителі обізнані про суттєві зміни умов Кредитної угоди. Позичальник зобовязання за Кредитним договором своєчасно не виконує, у строки, обумовлені в кредитному договорі, кредит та проценти за його користування, не сплачує. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобовязань, Позичальнику та Поручителям, як солідарним боржникам, були надіслані вимоги від 01.09.2014 року, про негайне погашення простроченої заборгованості. Однак, до сьогодення кредитні кошти Позивачу не повернуті, у зв'язку з чим, останній вправі вимагати дострокового погашення всієї суми кредиту, тому просять суд стягнути з Відповідачів у солідарному порядку, заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.07.2014 року, складає: 1 721 866,33 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 1 060 197,26 грн.; - заборгованість за відсотками 285 706,66 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 293 730,68 грн.; - штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) 81 981,73 грн. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідачів, у солідарному порядку, витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги Банку, наполягав на їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову не визнав повністю. Позичальник [PERSON], будучі неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом присутності у судових засіданнях, не скористувалась, надала суду письмову заяву з проханням проводити судовий розгляд за її відсутності, письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні первісного позову, застосувавши до спірних правовідносин строки позовної давності. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] під час розгляду справи первісні позовні вимоги, заявлені до поручителів, не визнав, просив суд у їх задоволенні, відмовити, оскільки порука [PERSON] та [PERSON], припинилась. Крім того, Поручителями був поданий зустрічний позов до ПАТ «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими. Зустрічні вимоги поручителів ґрунтуються на невідповідності умов договорів поруки норам діючого законодавства, що, у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України має наслідком їх припинення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Так, 04 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Кредитну угоду 1/294-МК (9-12), в рамках якої згідно Договору про видачу траншу №1/294МК/1 від 08.09.2008 року, Позичальник отримала кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 140 000 доларів США, на термін до 04.09.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних; при порушенні строків по погашенню зобовязань (тіло, відсотки, комісії та інші витрати згідно умов Договору) відсоткова ставка збільшується до 40% річних, що підтверджується копією договору (а.с.14-15). Умовами додаткового договору №1 від 26.10.2012 року до Кредитної угоди №1/294-МК від 04.09.2008 року внесені зміни, якими валюту кредитування за Договором замінено з доларів США на національну, - гривню (а.с.98). Додатковим договором №2 від 26.10.2012 року до Кредитної угоди №1/294-МК від 04.09.2008 року здійснено реструктуризацію існуючої заборгованості, лімітом кредитування визначено 1 165 369,70 грн.; встановлена відсоткова ставка 21% річних; у випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобовязання передбачена сплата пені у розмірі 0,117% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення (а.с.99-102). Відповідно до умов укладеного Договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у період сплати, щомісячний платіж складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат, згідно умов Договору. Одночасно, тобто 04.09.2008 року, з метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором, між Банком та [PERSON], Банком та [PERSON], були укладені договори поруки №1/294-МК/2 та №1/294-МК/3, - відповідно (а.с.19; 19 зворот). Згідно умов яких Поручителі зобовязалися відповідати за виконання Позичальником договірних зобовязань по Кредитному договору з послідуючими змінами та доповненнями. З умовами додаткових угод від 26.10.2012 року, укладених до Договорів поруки від 04.09.2008 року, Поручителі обізнані про суттєві зміни умов Кредитної угоди (а.с.96-97) У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, Позичальник зобовязання за кредитним договором своєчасно не виконує, у строки, обумовлені в кредитному договорі, кредит та проценти за його користування не сплачує. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем №1 своїх зобовязань, Відповідачам, як солідарним боржникам, були надіслані вимоги про негайне погашення простроченої заборгованості. Однак, кредитні кошти Позивачу не повернуті. Як убачається з доданого до матеріалів справи розрахунку-заборгованості (а.с.5), станом на 17.07.2014 року, заборгованість за Кредитним договором, складає: 1 721 866,33 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 1 060 197,26 грн.; - заборгованість за відсотками 285 706,66 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 293 730,68 грн.; - штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) 81 981,73 грн. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Отже, вимоги про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором, на думку суду є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд не знаходить правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки у відповідності до вимог ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 5 ст.261 ЦК України встановлює, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як убачається з п.1.3. Кредитної угоди, сторонами укладено договір строком по 04.09.2018 року. З вищевикладеного убачається, що сторони при підписанні Кредитного договору погодились, що строком виконання зобовязання є 04 вересня 2018 року, і саме з цієї дати починається перебіг трьохрічного строку позовної давності. Разом з тим, пункт 10 Договорів поруки, укладених з поручителями [PERSON], передбачає, що останні діють до повного виконання зобовязань по Кредитному договору. Однак, частина 4 статті 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений предявленням вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. [PERSON] визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251-252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому у даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку, в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем), що є підставою для задоволення вимог зустрічного позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, отже 3 654 грн. судового збору, підлягають стягненню з Позичальника на користь Банку. На підставі викладеного,

Outcome: partial