Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 6300198 про встановлення ліміту кредитування від 18.10.2016 р. в розмірі 25 807,46 грн., з яких: 13 315,03 грн. - неповернута сума кредиту; 4 098,25 грн. - прострочені відсотки; 8 394,18 грн. - пеня. В обґрунтування вимог вказує, що 18.10.2016 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № 6300198 про встановлення ліміту кредитування, згідно умов якого останній отримав кредит зі сплатою відсотків за його користування на суму 20 000,00 грн. В свою чергу, позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також, виконати інші зобов'язання згідно кредитного договору. Взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути з боржника заборгованість по кредиту та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 18.10.2016 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № 6300198 про встановлення ліміту кредитування, (надалі - договір). Згідно п.1.3 Договору, банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до п.1.5 Договору, ліміт кредитування по рахунку встановлюється терміном на 12 (дванадцять) календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування. Із змісту договору встановлено, що відповідач ознайомлений з правилами, умовами кредитування, діючими тарифами банку, загальною вартістю кредиту і зобов'язується їх виконувати. Відповідно до вимог п. 1.16 договору, за користування кредитом, отриманими по цьому договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30 (тридцять) % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно умов п. 1.17 договору, клієнт виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений у п. 1.1 цього договору. Взятті на себе позивачем зобов'язання згідно Договору, щодо надання відповідачу грошових коштів були виконанні в повному обсязі, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку. Всупереч п.1.1, п.1.3, п.1.16, п.1.18 Договору, зобов'язання Позичальник не виконав, кредит в порядку і в терміни, передбачені Договором не повернув , проценти за користування кредитом не сплатив. В силу умов п. 1.30 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.16 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. 14.09.2018 р. на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. 01.11.2018 р. повторно на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо погашення заборгованості, яка також проігнорована. В порушення умов договору відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом на 23.10.2018 р., у відповідача існує перед позивачем заборгованість за договором в розмірі 25 807,46 грн., з яких: 13 315,03 грн. - неповернута сума кредиту; 4 098,25 грн. - прострочені відсотки; 8 394,18 грн. - пеня, що стверджується розрахунками по заборгованості. Враховуючи наведене, кредитор просить стягнути з позичальника заборгованість за кредитом на загальну суму 25 807,46 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 25 807,46 грн., з яких: 13 315,03 грн. - неповернута сума кредиту; 4 098,25 грн. - прострочені відсотки; 8 394,18 грн. - пеня. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved