Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У лютому 2020 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , з яким не перебувала в шлюбі, але який є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі по 2500 гривень щомісяця до досягнення донькою повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, досягти з ним домовленості з питань утримання дитини в позасудовому порядку не виявляється можливим, самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, натомість відповідач отримує заробітну плату в розмірі 10 000,00 грн, а тому має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позов [PERSON] визнав свій обов`язок утримувати дитину, однак вказав на можливість сплачувати аліменти в розмірі 1200 гривень. Відповідач мотивував свою позицію тим, що працює укладальником -пакувальником у фізичної особи - підприємця, отримує заробітну плату, яка після відрахування обов`язкових платежів та аліментів становить в середньому 3080 грн. Крім того він має нову сім`ю, в якій [INFO] народилась дитина [PERSON] . Стислий виклад відповіді позивача. У відповіді на відзив представник позивача Талашко І.М. зазначає, що позивач самостійно виховує двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Працює верстатником у ТОВ «Верба-ВВ», отримує заробітну плату приблизно 4800 грн. Натомість витрати відповідача на новонароджену дитину є мінімальними у зв`язку із достатнім державним забезпеченням новонароджених, а стан здоров`я дозволяє вживати заходів для отримання доходу, необхідного для матеріального забезпечення усіх його дітей. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 07 лютого 2020 року. Провадження у справі відкрито 11 лютого 2020 року. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02 березня 2020 року відповідачем подано відзив на позов. 06 березня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечень від відповідача не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.11.2010 року відділом ДРАЦСу по м.Ковелю РС Ковельського МРУЮ Волинської області [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Сторони не перебувають в шлюбі та проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджено довідкою №428 від 06.02.2020 року Колодяжненської сільської ради. Відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] без реєстрації, має іншу сім`ю, в якій виховується його дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] працює укладальником-пакувальником, його заробітна плата становить від 4100,00 до 4723,00 грн в місяць. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, обставини, визначені ст.182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача доходу в розмірі 10 000 гривень та можливості сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. Тому при вирішенні спору по суті суд керувався наступним: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, приймаючи до уваги розмір доходів позивача та відповідача, наявність як у позивача, так і відповідача інших утриманців, суд вважає необхідним та достатнім визначити до стягнення аліменти в розмірі 1500 гривень. Визначений розмір аліментів не є надмірним, ає об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Стягнення аліментів в мінімальному розмірі, як просив відповідач, не відповідає інтересам дитини, яка не повинна зазнавати негативних наслідків від рішень батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 07 лютого 2020 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволених чи відхилених вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позов задоволено на 60%, тому з відповідача в доход держави необхідно стягнути 504,48 грн ( 840,80 х60:100). Позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн, витрати документально підтверджені, заперечень від відповідача щодо їх розміру не надходило, тому відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідна на користь позивача необхідно стягнути 600 грн ( 1000х60/100)

Outcome: partial