Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. На вказане рішення позивачем подано апеляційну скаргу, а справу надіслано до апеляційного суду Харківської області. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.12.2013 року зазначену цивільну справу було повернено до Київського районного суду м. Харкова для ухвалення додаткового рішення суду, оскільки суд при ухваленні рішення не розглянув позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2500 грн. підтримала, просила позов в цій частині задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася. Представник ТДВ «МСК» в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що при розгляді питання про стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди полагається на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ДТП необхідно відмовити виходячи з наступного. Суд, ухвалюючи рішення, відмовив повністю в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] та ТОВ «Міжнародна страхова компанія» шкоди, завданої внаслідок ДТП шкоди, проте не розглянуто питання щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не ухвалено рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження інших вимог або заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Однак, позивачем [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів щодо розміру моральної шкоди, на який претендує позивач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача недоведеними та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.»

Outcome: dismissed