Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.06.2014 року між нею та [PERSON] (відповідачем) укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно із яким відповідач продав позивачу нежитлове приміщення (бар), загальною площею 40,6 кв.м., яке знаходиться в м.Коломиї, по вул. Новодворського,17, Івано-Франківської області. На підтвердження вчинення угоди відповідач передав, а позивач прийняла нерухоме майно, про що сторонами підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення. Відповідач також надав власноручно написану розписку про отримання від позивача грошових коштів за вказане майно. Даний договір повністю виконаний його сторонами в момент його підписання. Договір купівлі-продажу укладений в простій письмовій формі з умовою його подальшого нотаріального посвідчення за місцем його укладення (м.Коломия) відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Однак, відповідач без поважних на те причин ухиляється від явки до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, хоча жодних обмежень для цього не має. Позивач неодноразово телефонувала до відповідача, через знайомих передавала повідомлення про виконання ним обов'язку щодо нотаріального посвідчення договору, однак відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки та спілкуватись, що свідчить про його цілковите ухилення від нотаріального посвідчення зазначеного договору, і порушує права позивача на таке посвідчення укладеного договору. Тому позивач просить визнати дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на зазначений обєкт нерухомого майна. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 18.07.2016 року вона подала до суду письмову заяву, посвідчену приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 08.07.2016 року, в якій зазначено про підтримання позовних вимог та про розгляд даної справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, 18.07.2016 року він подав до суду письмову заяву, посвідчену тим же приватним нотаріусом 08.07.2016 року, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 16.06.2014 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв належне покупцю нежитлове приміщення бару, площею 40,6 кв.м., по вул.Новодворського, 17 в м.Коломиї Івано-Франківської області. В пункті 5 вказаного договору зазначено, що за домовленістю сторін продаж нежитлового приміщення вчинено за 10\~000 доларів, які продавець одержав в повному обсязі від покупця до моменту підписання даного договору. Фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведеного розрахунку сторони одна до одної не мають (а.с.5). Згідно із актом прийому-передачі 19.06.2014 року відбулась передача вказаного нежитлового приміщення на підставі укладеного сторонами вищезазначеного договору купівлі-продажу (а.с.6). Судом встановлено, що відповідно до наданої копії письмової розписки, даної відповідачем 16.06.2014 року, він отримав від позивача грошові кошти в сумі 10\~000 доларів в рахунок повної оплати за продаж належного йому вищевказаного нежитлового приміщення (а.с.7). Згідно з технічним паспортом, виданим ТзОВ «Геоземкадсервіс» 14.06.2016 року, загальна площа цього нежитлового приміщення (бару) становить 40,6 кв.м. Технічний паспорт виданий на ім'я відповідача (а.с.8-11). Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові надано право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідно до ч. 2 ст. 219 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недісними» від 06.11.2009 року №9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах , що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 вказаного Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним, адже відповідач впродовж тривалого часу - кількох років ухиляється від його нотаріального посвідчення, та визнання за позивачем права власності на майно, яке є предметом зазначеного договору. На підставі наведеного, ст.ст. 220, 331, 392, 638, 657, ЦК України, та,

Outcome: approved