Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» звернулося до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою № 135 у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда, 13 в м. Кіровограді. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 13. [PERSON] було видано ордер на право зайняття кімнати № 135 у вищевказаному гуртожитку, на підставі якого він заселився та зареєструвався за вищевказаною адресою з 8 квітня 2003 року. В 2003 році відповідач самостійно виселився із зазначеної кімнати і з тих пір не проживає у гуртожитку, реєстрація відповідача за вищевказаною адресою позбавляє можливості Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» зареєструвати інших мешканців в кімнаті № 135. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» є власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 13, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 445 від 23.07.2004 року, виданого на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 28.01.2004 року № 139, від 23.06.2004 року № 960, в обмін реєстраційного посвідчення від 10.02.1997 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4260775 від 27.07.2004 року, виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» /а.с. 4/. Як вбачається з відповіді на запит з Управління державної міграційної служби від 01.10.2015 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с. 19/. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій» №1/7 від 18.01.2016 року, [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда, 13 в м. Кіровограді та не проживає в ньому з 2003 року /а.с. 54/. Відповідно до акту від 30.03.2015 року, складеного комісією, в гуртожитку Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій», розташованому по вул. Героїв Сталінграда, 13 в м. Кіровограді Романенко [PERSON] зареєстрований у кімнаті № 135 з 08.04.2003 року, але фактично не проживає протягом 12 років, а саме з 2003 року. Особистих речей зазначеного громадянина не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання немає /а.с. 5/. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив також свідок [PERSON]. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, підставою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її безперервна відсутність у місці проживання понад шість місяців без поважних причин.\~\~ Встановлені обставини по справі доводять обґрунтованість заявленої вимоги, а саме те, що відповідач залишив спірне житло, та фактично не проживає в кімнаті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved