Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивують тим, що гр. [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах та навчається на даний час в Надвірнянській загальноосвітній школі-інтернат. Відомості про батька дитини записані Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] проживає зі співмешканцем, [PERSON], [INFO], за вище вказаною адресою. Мати дитини, [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається, що підтверджується інформацією Пнівської сільської ради. На даний час відповідач ніде не працює, кошти, які отримує на дитину, використовує не за призначенням. [PERSON] не займається вихованням дочки, не слідкує за її зовнішнім виглядом, охайністю та манерою спілкування, не цікавиться навчанням дитини, дуже рідко відвідує її в школі-інтернаті. Крім того, [PERSON] разом зі своїм співжителем, [PERSON], часто зловживає алкоголем, порушує громадський порядок. Дівчинка, перебуваючи вдома, часто була присутня при розпиванні батьками алкогольних напоїв, суперечках та бійках, які відбуваються після цього. Їх поведінка негативно впливає на дитину, чинеться на неї психологічний тиск. Відчутно, що дитина залякана. Це негативно позначається на її успішності та поведінці. До школи-інтернату мама привозила дитину брудну, неохайну, без теплого та змінного вбрання. Дівчинка часто просить залишитися в школі на вихідні дні, що наводить на думку, що їй некомфортно вдома, що підтверджується характеристикою Надвірнянської загальноосвітньої школи- інтернат. Відповідач обіцяла виправити ситуацію з вихованням дитини, проте покращення так і не було. Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово відвідували сім'ю [PERSON] з метою проведення обстеження умов проживання малолітньої дитини. Під час обстеження умов проживання сім'ї встановлено, що житловий будинок в занедбаному стані, складається з однієї кімнати та коридора. В кімнаті холодно, брудно, не прибрано. Але в більшості випадків, будинок був закритий. Мати не йде на контакт з працівниками служби у справах дітей, не допускає їх до приміщення. Сусіди негативно відгукуються про сім'ю [PERSON] і вважають, що вона є поганою матір'ю, часто зловживає алкоголем та нехтує своїми батьківськими (материнськими) обов'язками. У 2013 та 2017 році служба у справах дітей уже зверталася до Надвірнянського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], але в задоволенні позову було відмовлено, оскільки їй надавалась можливість виправити ситуацію. На даний час ситуація в сім'ї [PERSON] тільки погіршилася, що і стало підставою повторного звернення служби у справах дітей до комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації. 15.03.2018 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто клопотання служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Мати дитини на засідання комісії не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином. Даний факт свідчить про те, що їй байдужа доля дитини. Крім того, [PERSON] є вже позбавлена батьківських (материнських) прав щодо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які виховувалися у Червоноградській школі-інтернаті І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Львівської області. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснили, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та утримання дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно відносно малолітньої дочки [PERSON] - [INFO], та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що дійсно тривалий час не належним чином виконувала материнські обов'язки через складну життєву ситуацію. Однак в даний час вона усвідомила свою поведінку і не зловживає алкогольними напоями, веде домашнє господарство, часто відвідує дитину в центрі, створила належні умови для проживання та навчання дітей, страший син проживає разом з нею, навчається. Вона усвідомила свою поведінку та буде належно виконувати свої материнські обов'язки. Просить в позові відмовити. Свідок [PERSON], директор Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтренату, допитаний в судовому засіданні вказав, що [PERSON] не належно виконує свої виховні обов'язки, не цікавиться навчанням дитини, дуже рідко відвідує її в школі-інтернаті. У спілкуванні з дитиною відчутно, що вона залякана. Це негативно позначається на її успішності та поведінці. До школи-інтернату мама неодноразово привозила дитину брудну, неохайну, без теплого та змінного вбрання. Дівчинка часто просить залишитися в школі на вихідні дні, що наводить на думку, що їй некомфортно вдома. Свідок [PERSON], класний керівник Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтренату в судовому засіданні підтвердила показання директора школи-інтернату щодо не належного виконання [PERSON] батьківських обов'язків. Вказала, що дівчинка була залякана та баялась спілкуватись з матір'ю, коли та її відвідувала. [PERSON], психолог Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтренату підтвердив в судовому засіданні, що в спілкуванні з дитиною відчутно, що вона залякана. Це негативно позначається на її успішності та поведінці. Дівчинка також не бажає їхати на вихідні дні додому, боїться спілкуватись з мамою, коли та її відвідує, що наводить на думку, що на неї чиниться психологічний тиск. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], юрист Пнівської сільсько ради підтвердив, що мати дитини, [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається. На даний час відповідач ніде не працює, кошти, які отримує на дитину, використовує не за призначенням. Тому Пнівською сільською радою було прийнято рішення про направлення дитини до Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтернату. Свідки [PERSON], секретар сільської ради та [PERSON], депутат Пнівської сільської ради в судовому засіданні підтвердили показання свідка [PERSON] щодо незадовільних умов проживання [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON] дійсно зловживала алкогольними напоями, однак вже шість місяців не вживає алкоголь. Умови проживання в їхньому будинку задовільні, вони поробили ремонти, на даний час в хаті прибрано та чисто. Гроші, які виділяють [PERSON] на дитину, вона повністю витрачає на потреби дитини. Вважає, що [PERSON] не потрібно позбавляти батьківських прав. Свідок [PERSON], юрист Івано-Франківського обласного центру соціально-психологнічної реабілітації в судовому засіданні, ще нею здійснювався юридичний супровід документів щодо неповнолітньої [PERSON], яка поступила в центр. Нею було здійснено виїзд по місцю проживання [PERSON], де було встановлено, що умови проживання незадовільні, в кімнатах холодно, брудно та не прибрано. Дівчинка замкнута, налякана, з її поведінки вбачається, що на неї чинеться психологічний тиск. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 12.09.2008 р. Межирічанською сільською радою Сокальського району Львівської області (а.с. 3). Відомості про батька дитини записані Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14). Відповідно до наказу в.о. начальника служби у справах дітей Надвірнянської РДА № 57 від 05.12.2016 р. неповнолітня [PERSON] - 04.09.2018 р. взята на облік Служби у справах дітей Надвірнянської РДА як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 9). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 14.09.2017 р. № 9 малолітню [PERSON] - [INFO] р. влаштовано до Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтренату І-ІІІ ступеня терміном на один рік на повне державне забезпечення (а.с. 10-11). [PERSON] проживає зі співмешканцем, [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Мати дитини, [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається, що підтверджується інформацією Пнівської сільської ради (а.с. 6, 8). [PERSON] зареєстрована в управлінні соціального захисту населення Надвірнянської РДА як одинока мати та їй призначено виплату допомоги (а.с. 16). Однак на даний час відповідач ніде не працює, кошти, які отримує на дитину, використовує не за призначенням. [PERSON] не займається вихованням дочки, не слідкує за її зовнішнім виглядом, охайністю та манерою спілкування, не цікавиться навчанням дитини, не відвідує її в центрі реабілітації (а.с. 68). Крім того, [PERSON] разом зі своїм співжителем, [PERSON], часто зловживає алкоголем, порушує громадський порядок. Дівчинка, перебуваючи вдома, часто була присутня при розпиванні батьками алкогольних напоїв, суперечках та бійках, які відбуваються після цього. Їх поведінка негативно впливає на дитину, чинеться на неї психологічний тиск. Відчутно, що дитина залякана. Це негативно позначається на її успішності та поведінці. До школи-інтернату мама привозила дитину брудну, неохайну, без теплого та змінного вбрання. Дівчинка часто просить залишитися в школі на вихідні дні, що наводить на думку, що їй некомфортно вдома, що підтверджується характеристиками Надвірнянської загальноосвітньої школи- інтернату (а.с. 12-13). Адміністрація Надвірнянської загальноосвітньої школи-інтернату звернулась до органу опіки та піклування для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с. 15). Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово відвідували сім'ю [PERSON] з метою проведення обстеження умов проживання малолітньої дитини. Під час обстеження умов проживання сім'ї встановлено, що житловий будинок в занедбаному стані, складається з однієї кімнати та коридора. В кімнаті холодно, брудно, не прибрано. Але в більшості випадків, будинок був закритий. Мати не йде на контакт з працівниками служби у справах дітей, не допускає їх до приміщення. Сусіди негативно відгукуються про сім'ю [PERSON] і вважають, що вона є поганою матір'ю, часто зловживає алкоголем та нехтує своїми батьківськими (материнськими) обов'язками. Вказані обставини підтверджуються актами обстежень матеріально побутових умов сім'ї від 26.01.2018 р., від 29.03.2017 р. та від 26.09.2018 р. (а.с. 4-5, 88). У 2013 та 2017 році служба у справах дітей уже зверталася до Надвірнянського районного суду з позовами про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Рішеннями Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2014 р. та від 30.08.2017 р. в задоволенні позовів було відмовлено, оскільки [PERSON] надавалась можливість виправити ситуацію (а.с. 17-22). На даний час ситуація в сім'ї [PERSON] тільки погіршилася, що стало підставою повторного звернення служби у справах дітей до комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації. 15.03.2018 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто клопотання служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Мати дитини на засідання комісії не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином. Даний факт свідчить про те, що їй байдужа доля дитини. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 16.03.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] - [INFO] (а.с. 23-28). Крім того, [PERSON] є вже позбавлена батьківських (материнських) прав щодо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які виховувалися у Червоноградській школі-інтернаті І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Львівської області. Згідно довідки Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 16.11.2018 р. [PERSON], [INFO] перебуває в даному центрі з 22.06.2018 р. по даний час. Мати дівчинки, [PERSON] відвідувала дитину у закладі 02.11.2018 р. та 13.11.2018 р. (а.с. 81). Як вбачається з характеритики міжособистісних відносин в сімейному середовищі з позиції [PERSON], складеній психологом Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічного реабілітації дітей встановлено, що сімейна ситуації в сім'ї сприймається дівчинкою як емоційно неблагополучна та неприємна. Зі слів дитини, їй погано з мамою та батьком, які часто вживають алкоголь та зриваються на ній. У дівчинки спостерігаєтья велика потреба у турботі, увазі, їй не вистачає ніжності, любові зі сторони значущих дорослих (а.с. 82-83). В судовому засідання малолітня [PERSON] зазначила, що не бажає проживати зі своєю матір'ю та вітчимом, так як відчуває байдуже ставлення зі сторони матері. Вона хотіла б проживати лише з матір'ю, однак за умови якщо б мама припинила випивати та знайшла роботу. Суд не бере до уваги показання відповідача [PERSON] та свідка [PERSON] про те, що в будинку час пороблено ремонти, на даний час в хаті прибрано та чисто, оскільки дані обставини спростовуються актом обстеження умов проживання від 26.09.2018 р., згідно якого під час обстеження виявлено, що умови проживання [PERSON] незадовільні, ніяких змін в покращенні житлових умов [PERSON] не зробила, є потреба у проведенні поточного ремонту в будинку, для виховання та розвитку дитини не створені належні умови. [PERSON] продовжує вести аморальний спосіб життя, на час проведення обстеження мати та відчим перебували у стані алкогольного сп'яніння. Також суд не бере до уваги довідку Надвірнянського ТМО від 05.10.2018 р. про те, що [PERSON] не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті, надану відповідачем на спростування факту зловживання акоголем, оскільки такі доводи зводяться до невірного розуміння відповідачем вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Вище вказані обставини в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, суд вважає, що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов'язків. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Згідно матеріалів справи, які досліджені судом відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що відмова у задоволенні позову у даній справі про позбавлення її батьківських( материнських) прав щодо малолітньої [PERSON] - 2008р.н. буде відповідати якнайкращим інтересам дітини, у зв'язку із чим не виконала свій процесуальний обов'язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, урахувавши, що байдужа поведінка [PERSON] може негативно впливати на розвиток та стан дитини - [PERSON], а також установивши наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав.. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров'я відповідача, яка не працює, є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовільнити і стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1013,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності дост. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved