Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.09.2012 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них 12.07.2013 року народилася дочка [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона відповідач виявилися людьми різних поглядів на шлюб та сім'ю, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Із вказаних причин сторони припинили спільне проживання, впродовж шести місяців проживають окремо і не підтримують будь-яких стосунків. Збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить розірвати даний шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище, а також залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 22.09.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи належно повідомлений, причин своєї неявки суду не повідомив та не звернувся із заявою про продовження розгляду справи у його відсутності. 11.07.2016 року відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та просив вжити заходів щодо примирення з позивачем. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу 22.09.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 25.09.2012 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Старогвіздецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №5 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.5 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2016 року, з того часу проживають окремо, вони не примирилися в призначений судом строк, і позивач на час ухвалення даного рішення категорично не бажає примирення з відповідачем та поновлення вказаних відносин. Тому суд приходить до висновку, що подальше збереження вказаного шлюбу суперечитиме інтересам позивача, і даний шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В звязку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін суд вважає, що ця вимога заявлена безпідставно. На підставі ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial