Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з 2006 року перебувала з відповідачем в шлюбі, за час якого у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. На утримання цієї дитини рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01.11.2011 року присуджено з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 400 грн. щомісячно. На час прийняття вказаного рішення суд виходив із матеріального забезпечення позивачки та відповідача. Однак, з того часу суттєво змінилися обставини, які на думку позивачки, є підставою для збільшення вищевказаного розміру присуджених аліментів. Так, зросли споживчі потреби населення, прожитковий мінімум, що стосується основних соціальних груп населення, нестабільність в країні, що значним чином вплинуло на майновий стан позивачки. Також виявилося, що дитина сторін має хронічне захворювання нирок, з приводу чого перебуває на відповідному диспансерному обліку в Коломийській ЦРЛ, їй протягом 01- 06 липня 2015 року проведено в м.Львові хірургічне втручання та лікування. Дочка сторін потребує постійного ретельного лікування та підтримання здоров'я в належному стані. Позивачка не заперечує, що відповідач поніс певні матеріальні витрати на операцію, проте, ці кошти є мізерними у порівнянні з тими витратами, які понесла та несе надалі вона. Крім того, з метою фізичного та інтелектуального розвитку дитина відвідує певні гуртки: курси англійської мови та загального розвитку дитини. Для покращення здоров'я медичні працівники рекомендували дитині відвідування легких спортивних секцій. Тому з початку цього навчального року дитина відвідує гурток спортивного танцю. Позивачка зазначає, що вона ніде не працює, оскільки за станом здоров'я дитини здійснює догляд за нею, а власного доходу не має. Тому вона змушена звертатись за допомогою до своїх рідних. Відповідач є фізично здоровою людиною, має неофіційні і високі доходи від торгівлі в магазині автозапчастин, про що свідчить спосіб життя відповідача, який час від часу виїжджає за кордон на відпочинок. Тому позивачка вважає, що відповідач має повну можливість сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, а також зобов'язаний відповідно до ст. 185 СК України брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав, уточнивши їх, та просить змінити розмір аліментів на утримання дитини, оскільки даний позов стосується саме зміни розміру аліментів, а не присудження додаткових витрат, передбачених ст.185 СК України. Позивачка просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, вказаних в його письмових запереченнях. В останніх зазначено, що від народження дочки та по даний час він брав та продовжує брати участь в її матеріальному забезпеченні та вихованні. Матеріальну допомогу він надає дочці добровільно й поряд з цим сплачує аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно, що свідчить про добросовісне виконання ним своїх батьківських обов'язків. Тому він вважає твердження позивачки стосовно ненадання ним матеріальної допомоги на потреби дочки необґрунтованими та не доведеними належними доказами. Відповідач зазначає, що він часто відвідує свою дочку, вона періодично приходить до нього, вони разом проводять час, спілкуються. При цьому, він кожного разу купував їй речі (продукти, іграшки). На день народження він купив дочці велосипед вартістю 1400 грн. Коли виникла потреба в лікуванні дитини, то 10.06.2015 року він перерахував позивачці аліменти в двохмісячному розмірі, а згодом надав позивачці ще 300 доларів США для фінансування витрат на медичні препарати та послуги. Крім того, він надав позивачці 1 400 грн. для оплати витрат, пов'язаних з поїздкою дитини в Одеську область для оздоровлення. Він зазначає, що при визначенні розміру аліментів за попереднім позовом судом враховані обставини, передбачені ст.182 СК України. В даний час ці обставини не змінились. Зокрема, залишається нестабільним стан його здоров'я та нестійким матеріальне становище. Так, відповідач хворіє на хронічний гломерулонефрит, в зв'язку з чим його визнано непридатним для військової служби у військовий час, і він невзмозі повноцінно працювати та сплачувати аліменти в розмірі, запропонованому позивачкою. Відповідач просить звернути увагу, що доходу від підприємницької діяльності в 2015 році він не має, що стверджується відповідними податковими деклараціями. Отже, його матеріальний, сімейний стан і стан здоров'я не змінилися, що вказує на відсутність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України. Однак, відповідач розуміє, що для нормального розвитку дитини потрібно значно більше коштів й частково погоджується на збільшення розміру аліментів, який, на його думку, не повинен перевищувати 500 грн. на місяць. Тому він просить позов задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2011 року з відповідача на користь позивачки присуджено аліменти на утримання вказаної дочки щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. до досягнення цією дитиною повноліття (а.с.11). Із наданої позивачкою виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що дочка сторін [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Коломийській дитячій лікарні з 22.06. по 04.07.2013 року з діагнозом: гострий первинний пієлонефрит, активна фаза. Дитина взята під спостереження на диспансерний облік. Повторно лікувалася з 21.11. по 19.12.2013 року. З 19.05. по 13.06.2014 року вона лікувалася в нефрологічному відділі Обласної дитячої лікарні з діагнозом: хронічний пієлонефрит, рецидивуючий перебіг (а.с. 5). У витягу з історії хвороби №8572 також вказано, що з 01.07. по 06.07.2015 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в міській дитячій лікарні м.Львова Центрі мініінвазивних хірургічних втручань у дітей з урологічною паталогією, поступила на планове оперативне лікування: отримала курс ауроксону. Операція: з обидвох сторін. Клінічний діагноз: Двобічний ММР ІІІ ст. Хр. пієлонефрит, рецидивуючий перебіг, бульозний пришийковий цистит. Анамнез захворювання: хворіє протягом 3 років, виявлено двобічний ММР ІІІ ст. (а.с.6). Позивачкою до заяви долучено також копії товарних чеків за курси англійської мови та розвиваючі заняття в лютому травні 2015 року (за квітень 469 грн., лютий, березень, травень по 532 грн. ), а також фіскальних чеків аптечних пунктів м.Львова про придбання медикаментів (а.с.8-10). Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дитини сторін та повязані з цим витрати на її харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, лікування, враховуючи різке підвищення вартості життя протягом 2015 року, непрацевлаштованість відповідача на час розгляду даної справи, майновий стан платника і одержувача аліментів, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення вказаних потреб. Тому цей розмір слід збільшити до 600 грн. щомісячно. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд також враховує, що зазначені позивачкою підстави для збільшення розміру присуджених аліментів, а саме хвороба дитини та розвиток її здібностей, є підставами для стягнення додаткових витрат в порядку ст.185 СК України. А тому вона має право звертатися з окремим позовом про стягнення таких витрат. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial