Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № б/н від 23.01.2012, яка становить 112 254, 22 грн та включає: заборгованість за кредитом - 4 680,69 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом - 107 573,53грн, а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2012 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не сплачувала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.07.2018 у відповідача виникла вказана заборгованість. Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не заперечує проти вирішення справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом подання відзиву не скористалася, інших заяв, клопотань, суду не надала. Судом постановлено ухвалу про заочний порядок розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 23.01.2012 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач, Банк) із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої висловила бажання оформити на своє ім'я платіжну кредитну картку «Універсальна» та погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Отже, між сторонами було укладено договір б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 31.07.2017 згідно із поданим позивачем розрахунком складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4 680, 69 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 107 573, 53 грн. Згідно із витягом із статуту /а.с.39, 40/ позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, випискою з ЄДРПОУ /а.с.38/ та банківською ліцензією /а.с.37/ підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Предметом спірних правовідносин у цій справі є стягнення заборгованості за договором надання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши анкету-заяву від 23.01.2012, відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не повернула отримані у кредит грошові кошти у розмірі 4 680,69 грн, що є підставою для стягнення з неї вказаної заборгованості. Водночас з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банком змінювалася процентна ставка за користування кредитом, зокрема з 01.09.2014 процентна ставка збільшена до 34.80 % та остаточна заборгованість була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Матеріали справи не містять даних про причини зміни розміру процентної ставки, а також суду позивачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про зміну процентної ставки та погодження з нею даної дії. При дослідженні наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором (а. с. 5-6) вбачається, що починаючи з 30.04.2014 відповідачем не здійснювалася жодна операція на рахунку, а зміну процентної ставки в односторонньому порядку здійснено банком 01.09.2014, що вказує на відсутність вчинення відповідачем дій щодо прийняття пропозиції банку по зміні процентної ставки шляхом сплати коштів за кредитом після зміни умов договору. Відсутність у матеріалах справи заперечень зі сторони відповідача з приводу збільшення процентної ставки банку, а також вимоги про визнання недійсною зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом не може бути перешкодою для неврахування його інтересів при вирішенні справи за позовом Банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частинами першою та другою ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, встановивши наявність між сторонами у справі кредитних зобов'язальних правовідносин, суд на підставі зібраних у справі доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позову в межах доведеної та обґрунтованої його частини, зокрема стосовно загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4 680,69 грн та заборгованості за відсотками до підвищення процентної ставки в розмірі 2 411, 40 грн, що сукупно складає 7 0929, 09 грн. В іншій частині слід відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю підстав позову. Також у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762,00 грн., оскільки встановлена судом сума заборгованості відповідача за кредитом складає 7 0929, 09 грн. Враховуючи викладене вище та

Outcome: partial