Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] задоволені частково, з відповідача в рамках Генеральної угоди № 5108N5 від 16.05.2008р., укладеної між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО», на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. в сумі 2 923 266 (два мільйони девятсот двадцять три тисячі двісті шістдесят шість) грн. 09 коп., яка складається: - прострочена заборгованість за кредитом 2 752 939, 77 грн.; - прострочені проценти за кредитом 170 326,32 грн. З відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто суму судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири ) грн. 00 коп. Від позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування доводів позивач посилається на те, що при ухваленні рішення апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат , понесених ПАТ Державний експортно-імпортний банк України» при поданні апеляційної скарги в сумі 4019,40 згідно платіжного доручення №41798 від 22.07.2016 р. Позивач в судове засідання апеляційного суду не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі його представника. ( вх..№ЕП-1249/17 від 28.02.17 р.) Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з»явився, просить розглянути заяву позивача без його участі ( ЕП- 1281/17 від 01.03.17р). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення судового збору. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON], позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 5 541 177,36 грн. ( том 1 а. с. 14 ). При цьому позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. (том 1 а.с.1). Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволені частково, з відповідача стягнута заборгованість 9 21582,83 грн. в іншій частині позовних вимог відмовлено. При зверненні з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Донецької області на вказане рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір в розмірі 4019, 40 грн.( том 2 а.с.147). Всього позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 7673 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, по справі ухвалене нове рішення, яким на користь позивача стягнута заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 2 923 266 грн. Статтею 88 ЦПК визначено правила розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, у частині першій цієї статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно приписів п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» : вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пунктом 37 Постанови визначено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. За позовною вимого про стягненні суми заборгованості за кредитними договорами з відповідача [PERSON] позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 7 673 грн., а саме : при зверненні до суду з позовом 3654 грн. та при зверненні з апеляційною скаргою 4019,40 грн. Рішенням апеляційного суду позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 2 923 266 грн. Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - стягнутої суми 2 923 266 грн., що складає 52,8% від суми позову 5 541 177, 36 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 051 грн., що складає 52,8% від загальної суми сплаченого судового збору 7 673,40 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір в розмірі 3 654 грн., тобто додатково стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 397 грн.( 4051 грн.- 3654 грн.) За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що заява ПАТ товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення з відповідача повної суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню частково, на користь позивача додатково підлягає стягненню судовий збір в розмірі 397 грн.

Outcome: partial