Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-09 00:00:00

Служба у справах дітей Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Вигодської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області та Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили позбавити відповідача, як усиновлювача, батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягувати до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивували тим, що 28 листопада 2020 року інспектором ювенальної превенції Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ліцманом О.О. неповнолітні діти: [PERSON] , 2006 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, були доставлені в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області, оскільки опинилися в складних життєвих обставинах, та прийняті до групи тривалого перебування строком до 9 місяців. Мати (усиновителька) неповнолітніх дітей [PERSON] померла [INFO] , після чого вони залишилися проживати разом з батьком (усиновлювачем) [PERSON] в с.Підліски Долинського (Калуського) району Івано-Франківської області. Відповідач в листопаді 2020 року звертався до суду з позовною заявою про скасування усиновлення, однак рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2020 року в задоволенні його позову відмовлено. Під час розгляду цього позову неповнолітні діти в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] після смерті дружини почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: на вихідні дні, коли вони повертаються зі школи у власний будинок, то залишаються там проживати одні, без нагляду дорослих, у них не має продуктів харчування та приготовленої їжі. Працівники служби у справах дітей районної державної адміністрації перевіряли умови проживання неповнолітніх дітей у будинку в с.Підліски Долинського (Калуського) району та роз`яснили відповідачу його обов`язки стосовно належного утримання та виховання дітей, попередили його про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 28 листопада 2020 року комісією в складі працівників служби у справах дітей районної державної адміністрації та інспектора ювенальної превенції було здійснено виїзд за місцем проживання неповнолітніх дітей та виявлено факти безпосередньої загрози їхньому життю і здоров`ю й потребу у вжитті невідкладних заходів для забезпечення їхньої безпеки, тому неповнолітні діти були невідкладно направлені до закладу охорони здоров`я для обстеження стану їхнього здоров`я та тимчасово влаштовані в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області. За час перебування дітей в цьому центрі відповідач жодного разу їх не відвідав, не цікавився їхнім життям і навчанням, що свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В судовому засіданні представник позивача згідно довіреності № 159/01-28/01 від 30.03.2021 року (а.с. 40) Тисяк Л.М. заявлені позовні вимоги підтримала з викладених в позовній заяві підстав та просила їх задоволити. Відповідач відзиву не подавав, в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що діти його не слухали, не поважили як батька, тому він не міг їх належно виховувати. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служби в справах дітей Вигодської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, керівник цієї установи Кудла О.Й. позов підтримала та просила його задоволити, вказавши, що відповідач умисно ухилився від виховання усиновлених ним дітей, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо цих дітей та стягнути аліменти. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області директор закладу Остапчук О.Б. подала заяву про розгляд даної справи за її відсутності (а.с. 45). Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 даного кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 242 Сімейного Кодексу України, якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. Пунктом 2 ч.1 вказаної статті передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 та від 06.05.2020 у справі № 641/2867/17-ц. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Богунського районного суду міста Житомир від 28.04.2014 року в справі № 295/5801/14-ц, [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновителями [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , останнім змінено прізвища на « [INFO] » та по батькові на « [INFO]», а місце народження на с.Підліски Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 38). На виконання вказаного рішення суду 31.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новоград-Волинському району реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області неповнолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , видано свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, в яких зазначено їх батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5,6), Про те, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2019 року, видане виконкомом Підлісківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 7). Судом встановлено, що після смерті дружини (усиновительки) [PERSON] між неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , та відповідачем склалися складні стосунки і останній перестав виконувати свої батьківські обов`язки, чого він сам не заперечив в судовому засіданні. Наданими суду доказами підтверджується ухилення батька (усиновителя) [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Зокрема, з акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] , складеного начальником служби у справах дітей Багирою Г.С. разом із завідувачем сектору з питань усиновлення служби у справах дітей Тисяк Л.М. та начальником відділу у справах дітей та надання соціальних послуг Вигодської селищної ради Фендик Т.П. 27.11.2020 року та долучених до нього фотографій (а.с. 10-14) вбачається, що в будинку порушено санітарно-гігієнічні умови, в кімнаті, де проживають діти, розкидані речі по підлозі, відсутня постільна білизна, а в дверях скло. На час обстеження будинок не опалювався, в ньому холодно, приготовленої їжі немає. Повідомлення Долинського відділення поліції Калуського ВП № 9220/108/60/01 від 11.12.2020 року (а.с. 9) підтверджує, що відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків, щодо виховання дітей) та направлено в Долинський районний суд для прийняття рішення. З інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області № 425/01-17 від 30.11.2020 року (а.с. 8) вбачається, що 28.11.2020 року о 16:48 год. інспектором ЮП Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Ліцманом О.О. неповнолітні діти: [PERSON] , 2006 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, доставлені в даний заклад, оскільки опинилися в складних життєвих обставинах. Судом встановлено, що за час перебування неповнолітніх дітей в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області відповідач жодного разу не відвідав їх та не цікавився їхнім життям і здоров`ям. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення усиновлювача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Вигодської селищної ради Івано-Франківської області № 76 від 24.06.2021 року (а.с. 53-56), позбавлення відповідача батьківських прав відносно цих дітей є доцільним і відповідає інтересам дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази підтверджують свідоме нехтування усиновлювачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, а тому його слід позбавити батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Аналіз вищевказаних обставин, на переконання суду, свідчить про те, що позбавлення усиновлювача [PERSON] батьківських прав відносно вказаних неповнолітніх дітей є доцільним та буде відповідати інтересам дітей, які фактично позбавлені батьківського піклування. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то вона також підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу щомісячно), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він є здоровим, працездатним та інших утриманців не має. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 150, 164, 166, 180-182, 242 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved