Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обґрунтовує, тим, що після реорганізації КСП Дружба Білокуракинського району Луганської області, йому та іншим співвласникам майнових паїв згідно рішення наглядової ради колишнього КСП Дружба протокол № 1 від 28 січня 2000 року на майнові паї було виділене та передане у користування приміщення корівника інвентаризаційний номер 11, розмірами 79,87 х 20,50 м., загальною площею 1640,6 кв. м. розташоване за адресою [ADDRESS] , який належав КСП Дружба і виділений для розпаювання майна, вартістю на момент розпаювання 59939 грн. Після отримання приміщення корівника, він разом з іншими співвласниками став використовувати його за призначенням під складське приміщення, та утримання худоби. Протягом з 2000 по 2006 рік він іншим співвласникам сплатив кошти в розмірі майнового паю. В 2013 році у нього виникла необхідність заключити договір оренди земельної ділянки яка знаходиться під приміщенням складу. Коли він звернувся про оформлення договору у нього потребували документи, якими підтверджується право власності на це приміщення. Окрім акту прийому-передання приміщення та протоколу наглядової ради, яка розпайовувала майно документів ніяких не збереглося. Ця комісія немає повноважень юридичної особи, так як відсутнє положення та печатка. \~ \~ \~ \~Звернувшись до селищної ради про надання рішення про реєстрацію права власності він отримав відмову, звернувшись до бюро технічної інвентаризації, він також отримав відмову, так як змінився порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно. Коли він звернувся туди за роз`ясненнями йому повідомлено, що необхідно звертатися про визнання права власності тальки в судовому порядку, так як іншим чином його зареєструвати неможливо. Інвентаризаційна вартість будівлі в теперішній час складає згідно довідки Білокуракинського КП Білокуракинське РБТІ 94137 грн. Просить суд визнати за ним право власності на будівлю сараю-складу, розмірами 79,87 х 20,50 м., загальною площею 1640,6 кв. м. яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи провести без їхньої участі, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] помер, згідно копії спадкової справи спадщину фактично отимав його син [PERSON] , який в судове засідання не з`явився. (а.с.197) Відповідач [PERSON] померла, згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці відсутні (а.с.226-227) Відповідач [PERSON] померла, згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці відсутні (а.с.231) Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Рішенням суду від 31.01.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на будівлю було задоволено (а.с.9) Відповідно до розписок співвласники майнових паїв, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , продали кожен свою частку приміщення корівника, інв. № 11, [PERSON] , та зобов`язалися не мати ніяких претензій щодо оформлення останнім права власності на дану будівлю. (а.с. 11-13,25-26) Згідно довідки від 29.11.2013 року № 30 вартість сараю-складу, розташованого за адресою: [ADDRESS] станом на 29.11.2013 року становить 94137 грн. (а.с.22) Відповідно до акту прийому-передачі від 28.01.2000 року приміщення корівника інвентаризаційний номер 11 передано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на суму 59939 грн.(а.с.23) Згідно протоколу № 1 від 28 січня 2000 року, спостережної ради було вирішено виділити та передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приміщення корівника на суму 59939 грн. (а.с.24) Рішенням Апеляційного суду Луганської області рішення суду про задоволення позовних вимог [PERSON] було скасовано (а.с.28) Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно зі статтею 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі Закону) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов`язковою. Згідно статті 4 вказаного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, що належать, зокрема, фізичним та юридичним особам, у томі числі право власності на нерухоме майно. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинно враховуватися, зокрема, таке: - володіння є добросовісним; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Частиною 4 вказаної статті визначено таке, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно…набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Велика Палата Верховного Суду України (справа №910/17274/17) визначила умови набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України: зокрема, наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Крім того, Суд нагадав, що за змістом ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: approved