Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписала заяву без номеру від 19.09.2013 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконувала зобов'язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованістьв сумі 15781 грн. 20 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписала заяву без номеру від 19.09.2013 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується анкетою-заявою від 19 вересня 2013 року, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунком заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом, в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п.1.1.2.1.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується звернутись до банку для розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 2407 грн. 53 коп. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п.п.1.1.2.1.7, 1.1.2.1.8 Умов та правил надання банківських послуг та вимог статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.1.1.2.1.7. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний сплатити Банку відсотки за користування кредитом. Обов'язок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за відсоткам за користування кредитом становить 5849 грн. 59 коп. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1 ЦК України. Що стосується вимог позивача про стягнення 6296 грн. 40 коп. заборгованості за пенею та штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина, 727 грн. 68 коп. - процентна складова, суд виходить з наступного. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 2407 грн. 53 коп., пеня, нарахована на цю суму 6296 грн. 40 коп. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. В даному випадку розмір пені значно не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 727 грн. 68 коп.- процентна складова, які передбачені п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов'язання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.09.2013 року в сумі 14553 грн. 52 коп., яка складається з: 2407 грн. 53 коп. - тіло кредиту, 5849 грн.59 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 6296 грн. 40 - заборгованість по нарахованій пені. В задоволенні інших вимог необхідно відмовити за вище вказаних підстав. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги були судом задоволені частково, у розмірі 92% від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 1621 грн. 04 коп. (що становить 92% від 1762 грн.).

Outcome: partial