Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито (а.с. 177-179). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № CSRKA8000090163, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 22 950,49 доларів США на придбання автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зі сплатою 16,92% річних та кінцевим терміном повернення 27 травня 2013 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 95081,33 доларів США, що складається з: 21810,48 доларів США - заборгованості за кредитом; 8554,80 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6636,85 доларів США - заборгованості за комісією за користування кредитом; 53521,72 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; штрафів: 31,29 доларів США - фіксованої частини; 4526,19 доларів США - процентної складової. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 95081,33 доларів США і судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача Данильченко О.О. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19 т. 2). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір CSRKA8000090163, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 22 950,49 доларів США на придбання автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зі сплатою 16,92% річних та кінцевим терміном повернення 27 травня 2013 року (а.с. 15-31 т. 1). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 03.01.2014 року виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 7-11а т. 1). Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2011 року передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] заставлений автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором CSRKA8000090163 від 28 травня 2008 року звернуто стягнення на вказаний автомобіль (а.с. 96-97 т. 1). Відповідно до наданих представником позивача відомостей вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2011 року станом на 26.03.2019 року не виконано, виконавчий лист № 2-549, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на виконання вказаного рішення суду, повернутий виконавчою службою без виконання, транспортний засіб не вилучався та не був реалізований (а.с. 22). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що на підставі кредитно-заставного договору № CSRKA8000090163 від 28 травня 2008 року відповідач отримав кредит в іноземній валюті - доларах США. Згідно з пунктом 13.3 зазначеного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за його користування, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с. 27 т. 1). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами кредитно-заставного договору передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті. Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 15.05.2017 року № 6-211цс17. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у доларах США та зменшити суму пені з 53521,72 доларів США до 21810,48 доларів США. Оскільки судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитно-заставним договором виникла заборгованість, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 52175 доларів США 76 центів, що еквівалентно 416884,32 грн. за курсом НБУ 7,99 на 03.01.2014 року, що складається з: 21810,48 доларів США (174265,73 грн.) - заборгованості за кредитом; 8554,80 доларів США (68352,85 грн.) - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 21810,48 доларів США (174265,73 грн.) - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафів та заборгованості за комісією за користування кредитом задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за порушення грошового зобов`язання, покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобов`язання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України. Зазначене співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення штрафів фіксованої та процентної складової у розмірі 31,29 доларів США та 4526,19 доларів США. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно із п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Правову позицію щодо неправомірності встановлення Банками платежів, які споживач маж сплатити на користь Банку за дії, які банк здійснює на власну користь , висловив Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року № 6-174цс16. Крім того, умовами кредитно-заставного договору № CSRKA8000090163 від 28 травня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , не передбачено сплату комісії за користування кредитом. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 6636,85 доларів США і відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що витрати на підготовку позовної заяви позивачем дійсно були здійснені і в якому розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в цій частині вимог і задовольняє позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial