Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, по якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.10.2008 р., посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 343, а саме: нерухоме майно - квартиру, що належить [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] у рахунок заборгованості, що виникла на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11403346000 від 10.10.08 р. в сумі 797894,09 грн., посилаючись на те, що у зв'язку із невиконанням позичальником зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого заставою, у позивача, як у заставодержателя виникло право задовольнити свої вимоги, щодо виконання такого зобов'язання, за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 08.02.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» заявив у судовому засіданні клопотання про заміну позивача по справі і залучення до участі у справі у якості позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта банк». Ухвалою від 17.07.12 р. суд змінив позивача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк». [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання припиненим іпотечного договору від 10.10.2008 р., посвідченого 10.10.08 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за номером 343, та скасування заборони відчуження нерухомого майна у вигляді квартири під номером [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності , накладену нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровану в реєстрі заборон за № 23, посилаючись на істотну зміну обставин, якими керувалися сторони при укладені іпотечного договору. Представник позивача ПАТ «Дельта банк» свій позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність. Представник відповідача [PERSON] проти позову ПАТ «Дельта банк» заперечував посилаючись на його необґрунтованість та просив суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов [PERSON] підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] проти позову ПАТ «Дельта банк» заперечував посилаючись на його необґрунтованість та просив суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов [PERSON] підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити. Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов ПАТ «Дельта банк» не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. 10 жовтня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту з правилами № 11403346000, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 78920,00 доларів США, а [PERSON] прийняла на себе зобов'язання повернути кредит у повному обсязі до 10.10.2018 року. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 11403346000, 10 жовтня 2008 року, між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір від 10.10.08 р. відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» в іпотеку передане нерухоме майно - квартира, розташована за адресою [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Чинним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2011 року за [PERSON] визнаний борг за кредитним договором № 11403346000 в сумі 787196,29 грн. , який за рішенням суду стягнутий в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк». Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 08 грудня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 254, наявністю якого позивач ПАТ «Дельта банк» зумовлює своє право, як іпотекодержателя, вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.10.2008 р. Відповідно до частині 1 ст. 513 ЦК України правочин, щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій саме формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Згідно до преамбули та змісту іпотечного договору від 10.10.2008 р. Іпотекодержателем за зазначеним іпотечним договором є ПАТ «УкрСиббанк», яке, як іпотекодержатель, відповідно до пункту 4.1. іпотечного договору, є єдиною особою, що може вимагати звернення стягнення на предмет застави за договором, у випадках, визначених іпотечним договором. Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору, всі зміни та доповнення до договору мають юридичну силу лише за умови виконання їх у такій самій формі, у які виконаний іпотечний договір. У той же час, положення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.08 р. не містить даних про набуття ПАТ «Дельта банк» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.10.08 р. та прав за договором про надання споживчого кредиту з правилами № 11403346000. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, під час розгляду справи позивачем ПАТ «Дельта банк» не надані належні докази набуття ним права звернення стягнення на предмет застави за іпотечним договором 10.10.08 р. , у наслідок чого суд приходить до висновку, що наявність у ПАТ «Дельта банк» права звернення стягнення на предмет застави за іпотечним договором 10.10.08 р. і не є доведеною. Судом враховується, що відповідно до рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.07.11 заборгованість за кредитним договором № 11403346000 стягнута на користь ПАТ «УкрСиббанк». Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку , що позов ПАТ «Дельта банк» не підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання припиненим іпотечного договору від 10.10.2008 р., посвідченого 10.10.08 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за номером 343, та скасування заборони відчуження нерухомого майна у вигляді квартири під номером [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності , накладену нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровану в реєстрі заборон за № 23, посилаючись на істотну зміну обставин, якими керувалися сторони при укладені іпотечного договору. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що сторонами договору про надання споживчого кредиту з правилами № 11403346000 була укладена додаткова угода № 1 від 30.01.08 р. відповідно до пункту 1.1. якої був встановлений інший ніж у договорі термін повернення кредиту, а саме 10.10.2028 року замість зазначеного у договорі 10.10.2018 р. у наслідок чого, без узгодження із Позивачем строк заборони на відчуження належного Позивачу майна був подовжений на 10 років, що суттєво утискає права Позивача у здійснені права власності, а саме, щодо розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. За таких обставин суд вважає, що подовження терміну повернення кредиту на 10 років фактично є неузгодженим із позивачем за зустрічним позовом подовженням на зазначений строк заборони на відчуження наданого в іпотеку належного позивачу майна, що є порушенням прав власності позивача на відповідне майно і водночас є істотною зміною обставин, якими керувалися сторони при укладанні Іпотечний договір від 10.10.08 р. Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, договір може бути припинений шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Судом враховуються також, обставини відмови ПАТ «УкрСиббанк» від вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.10.08 р., положення пункту 2.1. Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід'ємною частиною договору надання споживчого кредиту з правилами № 11403346000 від 10.10.08 р., і відповідно до яких умови застави визначаються виключно договором кредиту та Правилами, без підписання окремого договору забезпечення, і положення пункту 2.1.договору про надання споживчого кредиту, відповідно до яких банк прийняв у заставу нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку , що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved