Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

«РОДОВІД БАНК» звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 45 665,06 доларів США та 3 398 545,23 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що Банк відповідно до кредитного договору № Д266/АА-033.08.2 від 26.06.2008 року надав [PERSON] кредит у розмірі 29 652,41 $ з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% на рік (353 $ щомісячно) з кінцевим терміном його повернення 26.06.2015 року. Банк виконав свої зобов'язання, а [PERSON] зобов'язання щодо погашення кредиту та сплату відсотків не виконала внаслідок чого Банк у відповідності до умов договору став вимагати від [PERSON] дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, про що 4 листопада 2010 року надіслав [PERSON] відповідну вимогу. До теперішнього часу [PERSON] зобов'язання не виконала і станом на 9.08.2013 року має сплатити Банку заборгованість по кредиту 27 297,17 $, прострочену заборгованість по нарахованим процентам 18 367,89 $, пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 3 381 191, 41 гривень і в якості відповідальності за порушення грошового зобов'язання 17 353,82 гривень. В якості забезпечення виконання зобов'язання Банком у цей же день також було укладено договір поруки № Д266/АА-033/2.08.2 з [PERSON]. Відповідно до цього договору остання зобов'язалася солідарно у повному обсязі відповідати перед Банком за своєчасне і повне виконання Боржником своїх зобов'язань. 4 листопада 2010 року [PERSON] також було надіслано вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але поручителем вимога виконана не була. Відповідачка [PERSON] надала зустрічний позов у якому просила кредитний договір, укладений з «РОДОВІД БАНКОМ» визнати недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що перед підписанням кредитного договору Банком було надано їй детальний розпис сукупної вартості кредиту яка повинна складати 55 299,01 $, абсолютне подорожчання кредиту - 29 562,67 $, а реальна відсоткова ставка дорівнювати 32,83%. Після отримання копії позовної заяви вона зробила власний розрахунок цих показників і дійшла до висновку, що загальна вартість кредиту складає 65 299,01 $, абсолютне значення подорожчання кредиту - 39 562,67 $, а реальна відсоткова ставка дорівнює 37%. Оскільки, як позичальник, вона розраховувала отримати кредит, загальна вартість якого складає 55 299,01 $ на умовах сплати реальної відсоткової ставки 32,83% і саме на це було спрямовано її волевиявлення, вважає, що реальна відсоткова ставка за договором, загальна вартість кредиту та абсолютне подорожчання кредиту не відповідає погодженим сторонами показникам, тобто на час укладення кредитного договору Банк приховав від неї повну і об'єктивну інформацію, ввів її в оману, а тому відповідно до ст. 230 ч.1 ЦК України кредитний договір № Д266/АА-033.08.2, а також договір застави транспортного засобу (автомобіля марки Seat моделі Leon 2.0FSI 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]) і договір поруки № Д266/АА-033/2.08.2, укладений з [PERSON] повинні бути визнані недійсними. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом у якому просила визнати припиненими з 20.05.2011 року правовідношення за договором поруки № Д266/АА-033/2.08.2, укладеним між нею та «РОДОВІД БАНКОМ» оскільки Банк протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме: з 19.11.2010 року до 19.05.2011 року не пред'являв до неї як поручителя вимогу щодо погашення боргу. Відповідачки до суду не прибули. Представники сторін просили справу розглянути у їх відсутність, наполягали на своїх вимогах на підставах, викладених у позовних заявах, зустрічні вимоги не визнали. Існування між сторонами кредитного договору, договорів застави та поруки, обов'язок відповідача перед банком та існування заборгованості підтверджуються копіями договорів, паспортів, заявою на видачу готівки, розрахунком заборгованості, особовим рахунком, детальним розписом сукупної вартості кредиту (а.с. 5-12, 14-24, 28-32, 52-62). Станом на 8.08.2013 року 100 доларів США дорівнюють 799,30 гривень (а.с. 13). 4.11.2010 року сторонам спрямовувалася вимога про дострокове повернення кредиту (а.с. 25-27) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 26 червня 2008 року «РОДОВІД БАНК» відповідно до кредитного договору № Д266/АА-033.08.2 надав [PERSON] кредит у розмірі 29 652,41 $, За умовами кредиту [PERSON] повинна була сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14,5% на рік (353 $ щомісячно) з кінцевим терміном повернення кредиту 26.06.2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання Банком у цей же день також було укладено договір поруки № Д266/АА-033/2.08.2 з [PERSON]. Відповідно до цього договору остання зобов'язалася солідарно у повному обсязі відповідати перед Банком за своєчасне і повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Укладаючи відповідні договори, [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. ст. 631, 638 ЦК України були ознайомлена з усіма їх суттєвими умовами. Банк виконав свої зобов'язання, а [PERSON] зобов'язання щодо погашення кредиту та сплату відсотків не виконала внаслідок чого Банк у відповідності до умов договору став вимагати від [PERSON] та [PERSON] дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, про що 4 листопада 2010 року надіслав їм відповідні вимоги. До теперішнього часу [PERSON] зобов'язання не виконала і станом на 9.08.2013 року має сплатити Банку заборгованість по кредиту 27 297,17 $, прострочену заборгованість по нарахованим процентам 18 367,89 $, пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 3 381 191, 41 гривень і в якості відповідальності за порушення грошового зобов'язання 17 353,82 гривень. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором передбачено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то при простроченні повернення наступної частки займодавець має право вимагати дострокового повернення залишившейся частки позики та сплати відсотків. Посилання [PERSON] на те, що укладаючи кредитний договір, Банк ввів її в оману щодо суттєвих умов договору, а саме реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту, суд не може взяти до уваги як належний доказ несумлінності Банку та навмисних дій останнього щодо омани позичальника, оскільки розрахунки відповідачки про це належним чином не підтверджено, а детальний розпис сукупної вартості кредиту (додаток № 1 до кредитного договорі) дійсний у разі своєчасного виконання грошових зобов'язань позичальником (а.с. 56). Означене [PERSON] не виконано. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача до [PERSON] щодо сплати заборгованості по кредиту підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] до Банку являються необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. [PERSON] вважає, що іі обов'язки як поручителя припинено у зв'язку з тим, що кредитор протягом 6 місяців з часу направлення [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту (4.11.2010 року) не пред'явив таку вимогу до неї, але означене спростовується копією вимоги до поручителя та відповідним повідомленням про отримання нею такої вимоги (а.с. 26, 27) і тому суд приходить до висновку, що позивача до [PERSON] щодо сплати заборгованості по кредиту підлягають задоволенню, а вимоги останньої до Банку являються необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Виходячи з офіційного курсу валют станом на 9 серпня 2013 року ( 1 $ = 7,993 грив.) заборгованість за кредитом 27 297,17 $ дорівнює 218 186,30 гривням, а прострочена заборгованість по нарахованим процентам 18 367,89 $ дорівнює 146 814,55 гривень. Загальна сума заборгованості за кредитним договором дорівнює 3 763 546,08 гривень. На підставі ст. ст. 192, 524, 526, 536, 554, 610, 611, 625, 1048 - 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved