Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 249988-CRED від 12.09.2008 року [PERSON] 19.05.2006 року отримала кредит у розмірі 10 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2010 року. У порушення зазначених вимог відповідач зобовґязання за вказаним договором належним чином не виконав. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договір поруки укладеним з поручителем - [PERSON] та [PERSON] Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 09.03.2010 року має заборгованість -8734,14 грн., яка складається з наступного: - 7448, 20 доларів США- заборгованість за кредитом; - 840,21 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 31,31 доларів США - штраф (фіксована частина); - 414,42 доларів США - штраф (процентна складова); У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 69731 грн. 66 коп., та судові витрати у розмірі 817,32 грн. Представник позивача Пшенична К.О. в судовому засіданні наполягала на позові,надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, пояснивши суду, що Відповідачі [PERSON], [PERSON], в суд не з'явилися, про причини неявки суду не відомо. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, суд визнав можливим розгляд справи|речі| без їх участі на підставі наявних матеріалів та доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно укладеного договору № 249988-CRED від 12.09.2008 року [PERSON] 19.05.2006 року отримала кредит у розмірі 10 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2010 року. У порушення зазначених вимог відповідач зобовґязання за вказаним договором належним чином не виконав. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договір поруки укладеним з поручителем - [PERSON] та [PERSON] Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Вказане повторно закріплено у ст. 627 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного судочинства України. Згідно зі ст.536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов' язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата неустойки. В забезпечення кредитного договору № 249988-CRED від 12.09.2008 року, було укладено договір поруки з поручителем [PERSON] та [PERSON] № 2499000/1 cred від 12.09.2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Чинний ЦК України виходить з того, що в першу чергу сторони мають право самостійно в договорі поруки визначати строк для пред'явлення вимог до поручителя. За відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України. За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), що принципово впливає на вирішення ряду питань. По-перше - його закінчення є підставою для припинення поруки. По-друге - у випадку пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, 267 ЦК України. По-третє встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його пропуском. Як випливає із ч. 4 ст. 559 ЦКУ в межах зазначеного строку (шість місяців) кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання. Судова практика виходить з того, що в межах вказаного строку кредитор повинен заявити позов до поручителя. Вищевикладену позицію зайняв і Верховний суд України, розглядаючи справу № 6-23569св09 за позовною заявою банку до позичальника і поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Верховний суд України звертає увагу на те, що надані банком докази пред'явлення вимоги поручителю перерахувати суму заборгованості за кредитними договорами, не підтверджують факту дотримання банком строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, що є підставою відмови в задоволені позову банку в частині стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. Це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Тому, кредитор не має права на задоволення позову в частині стягнення боргу з Поручителя заявленого поза межами вказаного строку (шість місяців), оскільки із закінченням строку поруки припинилося матеріальне право. В даному випадку, в договорі поруки строк дії останнього не встановлений. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої судом ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача по справі підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом 69731 грн. 66 коп., а також судовий збір у розмірі 817 ,32 грн.

Outcome: approved