Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. Позивач [PERSON] , представником якої є [PERSON] ,звернулася15.09.2021до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до Брусницької сільської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.1-20). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її брат- [PERSON] , який на випадок своєї смерті не залишив заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку позивач, як єдиний спадкоємець другої черги померлого прийняла, що підтверджується спадковою справою №194/2021. Крім того, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: будинковолодіння по [ADDRESS] . Вказує, що як єдиний спадкоємець не може оформити право на частину спадкового майна, а саме: вищезазначене будинковолодіння, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та документи, що підтверджують реєстрацію права власності на цей будинок. На підтвердження долучає копію Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. За таких обставин, з посиланням на відповідні правові норми, просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті її брата - [PERSON] , а саме на: житловий будинок літ. А, загальною площею 44.0 кв.м. та житловою площею 19.8 кв.м., сараї літ. Б,В,Г, вбиральню літ. Д, огорожі №1-2, загальною вартістю 80 157 грн. 00 коп., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви, клопотання учасників справи інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2021 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06 жовтня 2021 року (а.с.22). У підготовче засідання 06 жовтня 2021 року сторони не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Кравчука Д.В. 06 жовтня 2021 року до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги останні підтримали в повному обсязі та просили розглядати справу без їх участі. Позов задовільнити. Від Брусницької сільської ради Чернівецької області 06 жовтня 2021 року надійшла заява, у якій вказано, що Брусницька сільська рада Чернівецької області визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Наслідки визнання позову відомі. Просить суд справу розглянути без участі представника сільської ради. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, щозгідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області 05 лютого 2021 року, [PERSON] , який народився [INFO] в с. Діброва Кіцманського району Чернівецької області помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 21 (а.с.5). Також до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12 січня 1965 року та копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15 січня 1949 року відповідно до яких останні являються братом і сестрою, так як їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 серпня 1973 року [PERSON] уклала 30 серпня 1973 року шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 8). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 02 листопада 2006 року, [PERSON] , померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей, зроблений відповідний актовий запис № 58 (а.с.9). Згідноданих довідки №641, виданої виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області 03.04.2021, померлому [PERSON] 1952 року народження, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, які розміщенні за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними по господарської книги №2 особового рахунку 1059, стор. 94 (а.с. 12). До матеріалів справи долучено також технічний паспорт садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та довідку характеристику на вказаний будинок [ADDRESS] від 02.04.2021, згідно якихвстановлено, що останній складається з: житлового будинку, 1047 року побудови під літ. А загальною площею 44.00 кв.м. та житловою площею 19.80кв.м., сараїв літ. Б,В,Г, вбиральні літ. Д, огорожі №1, воріт №2, загальною вартістю 80 157 грн. 00 коп. (а.с. 13-18). Крім того, суду надано копію Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №189/02-31 від 20.08.2021, яка видана державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М. в межах спадкової справи №194/2021, згідно якої [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.11). Крім того у відповідності до відповіді, наданої державним нотаріусом Беженар А.М. 30 вересня 2021 року за №250/02-14, на запит Кіцманського районного суду Чернівецької області, яка отримана 05 жовтня 2021 року, надано копію спадкової справи № 194/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно вказаної спадкової справи, спадкоємцем майна померлого брата є його сестра, позивачка у справі [PERSON] , яка спадщину прийняла, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою в межах строку відкриття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину майна померлого. Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ст. 1261 ЦК України. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, що передбачено статтею 1262 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, на час будівництва спадкового будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 5 серпня 1992 р. №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»). Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992р., при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.92р., на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Враховуючи вищезазначені норми Закону, а також те що позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги, за законом, після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] , за відсутності спадкоємців за законом першої черги,беручи до уваги при цьому те, що спадкове майно - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] побудований у 1947 році, тобто до 05.08.1992 року, та належав померлому, а відповідачвизнав позов,враховуючи при цьому те, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , та відповідно сторонами докази на підтвердження їх існування суду не надано, суд вважає, що, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За таких обставин, позивач спадщину прийняла, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою в межах строку відкриття спадщини, однак позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно (житловий будинок) через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права (зважаючи на наявність Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії), в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, беручи наявність відповідні положення Цивільного кодексу України, та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на спадкування в іншому порядку, а також враховуючи при цьому те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223,1258, 1261, 1268, 1273, 1274ЦК Українита

Outcome: approved