Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Славутська міська рада в особі міського голови, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої ним земельної ділянки, а саме частини земельної ділянки загального користування по провулку площею 20 кв.м біля житлового будинку по вулиці Грушевського, 21 в місті Славута, яка самовільно загороджена парканом. [PERSON] було попереджено про необхідність усунення виявлених порушень, проте добровільно відповідач такі вимоги не виконав. Враховуючи, що відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку, що свідчить про її самовільне зайняття, просять суд зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримували, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON]А. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просить відстрочити йому строк для здійснення демонтажу паркану. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх доводи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 30 серпня 2016 року постановою № 77 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Славутської міської ради, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Як слідує з даних постанови, 15 серпня 2016 року о 13 годині 15 хвилин було встановлено факт самовільного зайняття території [PERSON] на прибудинковій території будинку № 21 по вулиці Грушевського в місті Славута Хмельницької області, чим порушено п.п. 9.2.26 п.9 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти й порядку в місті Славута, затверджених рішенням Славутської міської ради від 31 січня 2014 року № 15-38/2014. Відповідно до частини 4\~статті 61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина відповідача у самовільному зайняття земельної ділянки є доведеною зібраними доказами в їх сукупності, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення № 21; постанови № 77 про притягнення до адміністративної відповідальності; листа-вимоги про демонтаж паркану; поштового відправлення; акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельних ділянок з фотоаерозйомкою, схемою та планом розміщення земельної ділянки. Відповідно до статті 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Враховуючи, що факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем [PERSON] знайшов своє підтвердження, а також визнання відповідачем позову, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо клопотання відповідача про відстрочку виконання демонтажу паркану, визнав за необхідне розяснити відповідачу право на звернення до суду в порядку статті 373 ЦПК України в ході виконання судового рішення. Судові витрати на підставі статті 88 ЦПК України підлягають стягнення на користь позивача.

Outcome: approved