Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано, 05.07.1997 року міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис № 368 та стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від [INFO], серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 278) у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення позову та до дня досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вже тривалий час з відповідачем проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення спільного господарства. За час спільного проживання у них виникли непорозуміння, внаслідок чого мали місце сварки, що привели до нестерпного проживання разом. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, оскільки вони разом не проживають, спільного бюджету не мають. Збереження шлюбу стало суперечить їх інтересам. Шлюб носить лише формальний характер, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Відповідач останній час зловживає алкогольними напоями. 19.07.2019 року вчинив побої щодо позивача та своєї доньки [PERSON] , внаслідок чого дитині [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, через різносторонні погляди на життя. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від [INFO], серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 278), яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. З відповідача на користь позивача мають бути стягнуті аліменти у частині від його доходу, оскільки цей дохід є стабільним. Також , враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо дитини, його працездатний вік та відсутність на його утриманні інших осіб, позивач вважає справедливим розмір аліментів у вигляді Ѕ частки від усіх заробітків (доходів) відповідача. Виховує доньку сама. Матеріальне становище доволі скрутне, так як дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, піклування, розвитку, коштів на відвідування закладів. Вона сама не в змозі в повній мірі забезпечити неповнолітню доньку. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини відмовляється. Відповідач є працездатною особою, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання їх дітей. Позивач в судове засідання з`явилася, прохала позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач з`явився, проти задоволення позову щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення позову та до дня досягнення повноліття на утримання доньки, [PERSON] , просив суд стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 07.11.2019 року позов [PERSON] був залишений без руху та наданий термін для усунення недоліків. 21.11.2019 року позивачем надано до суду позовну заяву з виправленими недоліками. Після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 16.12.2019 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Ухвалою від 28.05.2020 року підготовче судове засідання проведене та закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 24.06.2020 року. 27.01.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 24.06.2020 року з`явився. Проти позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення позову та до дня досягнення повноліття заперечував, просив стягнути аліменти у розмірі ј. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] , яке видане міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова, від 05.07.1997р.) 05.07.1997 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 368. З свідоцтва (серія № [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 278), [INFO] народилася [PERSON] та батьками дитини відповідно вказано: [PERSON] , [PERSON] . Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з матір`ю. Стосовно стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд вважає вимоги такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину (дітей) до досягнення нею (ними) повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 133, 141 Цивільно-процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial