Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.02.2019 року між нею та відповідачем відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України укладено та нотаріально посвідчено договір позики про отримання останньою від позивача 83 700 грн. Повернення коштів мало відбуватись рівними частинами, по 13 950 грн. щомісячно згідно з п. 1.3 даного договору. Про фактичне отримання коштів відповідач власноручно вказала в самому ж договорі. Проте, позичених грошових коштів вона не повернула, що ускладнює матеріальне становище позивача. Тому остання просить стягнути з відповідача вказану суму позики, а також присудити з відповідача на її користь судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та оплати юридичних послуг. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги по суті визнала, хоча вказала, що не повернула позику через погіршення її стану здоров`я та необхідністю лікування. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем в судовому засіданні та долученого до матеріалів справи оригіналу договору позики від 08.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 121, відповідач того дня позичила у позивача грошові кошти в сумі 83 700 грн., що було еквівалентно 3 100 доларам США, які зобов`язалася повернути до 08.08.2019 року. Факт передачі коштів стверджується особистою розпискою відповідача на вказаному договорі. Згідно з п. 3 цього договору повернення грошей повинно відбуватися рівними частинами, по 13 950 грн. до 08 числа кожного місяця (а. с. 6). У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач навіть частково не повернула позичених коштів. Таким чином, розмір неповернутого відповідачем боргу становить 83 700 грн., які слід стягнути з неї на користь позивача. Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подачу даного позову та заяви про його забезпечення в загальному розмірі 1 221,20 грн. (837+384,20), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн., що стверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 2, 11). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі ст.526, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України та,

Outcome: approved