Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 25 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Право власності було набуте нею після поділу майна подружжя. На прикінці 2019 року виникла необхідність в реалізації її права як власника та з`ясувалось,що при розподілу майна подружжя земельна ділянка, на якій розташований будинок та господарчі будівлі, залишилась поза увагою сторін, і розподілена не була. Звернувшись до Шевченківської селищної ради Харківської області з метою розподілу меж земельної ділянки, та виготовлення технічної документації, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Вирішити дане питання в адміністративному порядку не можливо. Тому вона звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.2500 га, кадастровий номер: 6325755102-01-000-0054, для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти позовних вимог позивача - визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку з господарчими будівлями не заперечує. Третя особа: представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд, вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 3 грудня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 грудня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти позовних вимог позивача - визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку з господарчими будівлями не заперечує. Третя особа: представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач за справою перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано у 2008 році. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 6 жовтня 2008 року поділено майно подружжя та за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину будинку та господарчих будівель, розташованих у [ADDRESS] (а.с.18). На підставі рішення суду позивачу виготовлена технічна документація, визначена адреса об`єкту та отримано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , також проведена державна реєстрація прав на Ѕ частину житлового будинку та господарчих споруд (а.с.12-17). З свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області від10 липня 2010 року) позивач за справою 10 липня 2010 року вдруге одружилася та набула прізвища [PERSON] . Згідно державного акту на право приватної власності на землю (серія Р2 №781984 від 04 червня 2002 року) відповідач за справою є власником земельної ділянки площею 0.2500 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6325755102-01-000-0054, розташованої на території Шевченківської селищної ради Харківської області. З відповіді №1486 Шевченківської селищної ради Харківської області від 20 грудня 2019 року вбачається, що дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 6325755102-01-000-0054, необхідно надавати усім співвласникам житлового будинку в [ADDRESS] , або в разі, як що ця земельна ділянка приватизована, то власнику цієї земельної ділянки. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у дичних осіб. Частиною 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судами вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками,що перекбувають у власності громадян та юри Згідно з положеннями частини першою статті 81, частини третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. За приписами ч.1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходиться у спільній власності з визначенням частини кожного з учасників спільної власності або без визначення частко учасників спільної власності. Право спільної часткової власності відповідно до положень ст. 87 Земельного кодексу України окрім іншого вирішується за рішенням суду. Згідно до ч.1,2 ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належать на праві спільної сумісної власності лише громадянам , якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній вланості перебувають земельні ділянки: подружжя. Співвласників житлового будинку. Відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Пунктом 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 Земельного кодексу України окрема земельна ділянка , одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України. При цьому згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам слід мати на увазі ,що власник земельної ділянки або землекористувач має вимагати усунення юудь- яких порушень його права , навіять якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом, визнання права. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи позицію відповідача , який не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, суд дійшов до висновку що вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню. Судові витрати. Відповідно до ст.133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір суд стягує з відповідача.

Outcome: approved