Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 05 вересня 2018 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~виселення. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Також позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 50га, яка розташована по [ADDRESS] . Після того як відповідач у справі одружилася з сином позивача, остання стала чинити психологічний тиск на [PERSON] Позивач у справі як власник будинку та земельної ділянки не надавала відповідачу та її неповнолітній дочці дозволу на проживання у будинку, оскільки не вважала [PERSON] членом своєї сім`ї. Відповідач не зареєстрована у будинку. Сторони не ведуть спільне сімейне господарство. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] з проханням виселитися добровільно з будинку, остання не реагувала. Враховуючи, що відповідач порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження будинком, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила виселити [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] будинку [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] . Стислий виклад відзиву відповідача: 23.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання зазначає, що заперечує проти позову і вважає вимоги безпідставними. Кожна особа має право на житло. Відповідач проживає разом зі своїм чоловіком, донькою та позивачем в одному будинку, і ведуть спільне господарство. Позивач руйнує сімейні відносини між відповідачем, її чоловіком та донькою. Стислий виклад відповіді на відзив: 26.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона заперечила, що позовні вимоги є безпідставними. Позивач не повинна забезпечувати реалізацію права відповідача на житло. [PERSON] має місце проживання, і зареєстрована за адресою батьків. Крім того відповідач працевлаштована, а тому має можливість винайняти житло в оренду. [PERSON] не надавала письмової згоди відповідачу на проживання у будинку. [PERSON] не є наймачем будинку і не є членом сім`ї позивача. Зокрема сторони не ведуть спільного господарства. Стислий виклад заперечення: 29.10.2018 року від відповідача [PERSON] надійшло письмове заперечення в якому остання зауважила, що рідний син позивача проживає разом з [PERSON] з моменту реєстрації. Після його одруження з відповідачем, вони як подружжя, разом із спільною дитиною, за згоди позивача почали проживати однією сім`єю у спірному будинку. Спочатку ніяких непорозумінь між сторонами не було, проте згодом позивач в односторонньому порядку припинила спілкування з подружжям та онукою. Відповідач ніяким чином не обмежує та не перешкоджає в обмеженні прав позивача на користування своїм будинком. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2018 року дана справа прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 14.01.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у іншій справі. 28.03.2019 року провадження у справі поновлено. Пояснення сторін: В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечили проти позову, пояснили, що саме позивач створює нестерпні умови для проживання відповідача та її чоловіка. Встановлені судом обставини: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , що підтверджується даними договору купівлі-продажу будинку від 06.05.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2005 року /а.с.31-32,34/. Згідно договору дарування земельної ділянки від 06.05.2005 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,50 га, що розташована в с. Нечаївка Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області /а.с.35-36/. З довідки Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 01.01.2018 року №1481 вбачається, що за домоволодінням в [ADDRESS] обліковується земельна ділянка площею 0,50 га, в межах населеного пункту с. Нечаївка. Згідно рішення Вергунівської сільської ради від 12.02.2016 року №5-2 «Про перейменування вулиць», вул. Леніна с. Нечаївка змінено на вул. Чигиринську з відповідними номерами домогосподарств /а.с.37/. З письмових заяв [PERSON] (сестра [PERSON] ) від 07.08.2018 року, [PERSON] від 07.08.2018 року, які посвідчені в установленому законом порядку вбачається, що молодший син [PERSON] та його дружина [PERSON] чинять насилля у сімї /а.с.11-17/. 26.07.2018 року [PERSON] письмово звернулась з заявою до [PERSON] про добровільне виселення з будинку протягом 2-х тижнів /а.с.18-19/. Вказана заява отримана [PERSON] 26.07.2018 року особисто, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.20/. З довідки Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.09.2018 року №02-88/713 вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] а.с.26/. 25.04.2018 року [PERSON] зверталась до начальника Черкаського РВП ГУНП у Черкаській області з заявою-повідомленням про злочин з приводу насильства у сімї відносно неї з боку [PERSON] та [PERSON] /а.с.47/ 25.04.2019 року [PERSON] звернулась до Начальника Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області зі скаргою на неправомірні дії з боку [PERSON] та [PERSON] /а.с.48-49/. 21.05.2019 року на звернення [PERSON] з Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшла відповідь щодо відсутності ознак кримінального правопорушення, у зв`язку з чим складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП /а.с.50/. Згідно висновків уповноважених осіб Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 02.05.2018 року та 27.07.2018 року щодо розгляду звернень [PERSON] на неправомірні дії [PERSON] та [PERSON] , встановлено відсутність ознак кримінального та адміністративного правопорушення /а.с.51, а.с.53/. З письмових заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 21.09.2018 року, які посвідчені в установленому законом порядку вбачається, що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] з 2016 року без дозволу господарки [PERSON] , яка постійно про це повідомляла сусідам та іншим особам про незаконність перебування [PERSON] у цьому будинку /а.с.55-57/. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 04.09.2017 року, Серії [NUMBER] . Подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно 11.10.2018 року. Норми права, що підлягають застосуванню: ч.1\~ст.4\~ЦПК України визначає - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ст. 41 Конституції України\~проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини\~\~і основоположних свобод\~(Рим, 1950). Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами статті 321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~\~(нею)\~\~для\~\~особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Вказана судова позиція відображена у Постанові Першої судової палати КЦС Верховного суду від 06 лютого 2019 року у справі №523/11790/16-ц. Крім того, статтею 157\~ЖК Української\~РСР установлено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з частиною першою\~статті 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Пленум Верховного Суду України у\~п. 17 Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2\~підкреслив, що при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст. 116 Житлового кодексу України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). \~\~Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: \~\~Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується той факт, що домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] \~належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] . Відповідач у справі [PERSON] є невісткою позивача, яка вселилась і проживає у спірному будинку без згоди власника. Зокрема [PERSON] вселилась до будинку [ADDRESS] за пропозицією [PERSON] , який є її чоловіком та членом сімї власника будинку (син позивача). Місце проживання [PERSON] у будинку позивача не зареєстровано. Власник домоволодіння позивач по справі [PERSON] категорично заперечує проти проживання позивача у належному їй домоволодінні. Відповідач [PERSON] не надала суду жодних доказів того, що вона вселилася в домоволодіння позивача за її згоди. Сам по собі факт проживання [PERSON] у спірному будинку не може вважатися достатньою правовою підставою для виникнення у неї права користування житлом. Крім того, згідно довідки Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.09.2018 року №02-88/713 [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] дійсно тимчасово користувалась будинком [ADDRESS] , при цьому власник не втратив права за наявності перешкод у користуванні своєю власністю заявити вимоги про усунення цих перешкод. Також, суд приймає до уваги, пояснення позивача, підтверджені письмовими доказами, що вона неодноразово зверталася до органів Національної поліції з приводу неправомірних дій відносно неї з боку [PERSON] Так позивач вказувала, що невістка з сином систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для неї проживання із ними в одному будинку, зокрема: [PERSON] та [PERSON] зачиняють від господарки певні житлові приміщення у домоволодінні, псують і знищують належні їй речі. Постановляючи рішення про усунення перешкод у користуванні будинком, суд не порушив прав малолітньої [PERSON] , оскільки місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 СК України). Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved