Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту та вдсотками за договором кредиту № 281/20-341 від 14.08.2008 року в сумі 90822 долари США 32 центи у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення; стягнути з [PERSON] пеню в сумі 710426 грн. 69 коп.; в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором за № 15057 від 14.08.2008 року, що належить на праві власності майновому поручителю [PERSON], а саме на: квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та [PERSON] було укладено договір кредиту № 281/20-341 відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення і строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45 000,00 доларів США відповідно п.1.1 договору кредиту. ПАТ Укрсоцбанк є правонаступником за всіма правами і обов'язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк. Крім того, з 01.09.2011 року ПАТ Укрсоцбанк змінив свою торгівельну марку на UniCredit Bank, зберігаючи юридичне ім'я ПАТ Укрсоцбанк. Відповідно до пунктів 1.1, 3.3.8 кредитного договору відповідач зобовязаний повернути кредитні кошти позивачу. Пунктами 1.1, 2.5, 3.3.6 кредитного договору визначено обов'язок відповідача щомісячно сплачувати позивачеві відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідач зобов'язання належним чином не виконує та станом на 12.11.2015 року має заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом 43875,00 долари США, заборгованість за нарахованими відсотками 46947,32 доларів США, пеня за порушення терміну погашення кредиту 324495,24 грн. (еквівалент 14259,20 доларів США); пеня за порушення терміну погашення відсотків 385931,45 грн. (еквівалент 16958,87 доларів США). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.08.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2008 року, зареєстрований за № 15057, згідно умов якого відповідач [PERSON] надала у іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Розділом 4 іпотечного договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] основного зобовязання за договором кредиту №281/20-341 банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення на предмет іпотеки за рішенням суду через продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Також, відповідач викликалася в судове засідання через оголошення на сайті «Урядовий портал». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 14.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та [PERSON] було укладено договір кредиту № 281/20-341 відповідно до якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення і строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45 000,00 доларів США зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 13 серпня 2018 року (а.с. 9-11). Згідно статуту Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк (а.с.38-43). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 281/20-341 від 14.08.2008 року укладено та нотаріально посвідчено 14.08.2008 року договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно п.4.1 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання по кредитному договорі іпотекодержатель має право на забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 12.11.2015 року відповідач має заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом 43875,00 долари США, заборгованість за нарахованими відсотками 46947,32 доларів США, пеня за порушення терміну погашення кредиту 324495,24 грн. (еквівалент 14259,20 доларів США); пеня за порушення терміну погашення відсотків 385931,45 грн. (еквівалент 16958,87 доларів США), що у гривневому еквіваленті станом на 18.09.2017 року становить 3091787,92 грн. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 716/02.17 від 22.02.2017 року ринкова вартість предмету іпотеки, а саме квартири № 6, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 19 станом на лютий 2017 року становить 427000,00 грн. (а.с. 75-88). Відповідно до положень ст.ст.33, 35 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавцю, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. Згідно статті 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України Про іпотеку, то суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України Про іпотеку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] порушила зобов'язання за кредитним договором та не сплачує кредит та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, стягнення заборгованості за кредитним договором №281/20-341 від 14.08.2008 року у гривневому еквіваленті за курсом станом на день ухвалення рішення, а також звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета іпотеки за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Оскільки згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, відповідач у судове засідання не зявився та заяви про зменшення розміру пені не подав, а тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати, оплата яких підтверджена платіжними дорученнями, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved