Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку майна, набутого одним з подружжя за час шлюбу - задоволено частково. 17.08.2020 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування поданої заяви вказала, що рішенням суду позовні вимоги [PERSON] були задоволенні частково, однак при ухваленні рішення суду не було вирішено питання, щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, витрат на експертизу та витрат на правову допомогу. У зв`язку із чим представник позивача звернулася до суду та просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із сплачених позивачем судового збору, витрат на експертизу у розмірі 7 100, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Представник позивача у судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримувала та просила про її задоволення. Інші сторони до суду не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку майна, набутого одним з подружжя за час шлюбу - задоволено частково. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Визнано автомобіль моделі Audi А8, кузов [NUMBER] , 2000 року випуску, номера [NUMBER] , який був придбаний на підставі біржової угоди за № 059343 від 29.01.2005 року, спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та в порядку поділу майна стягнуто з [PERSON] Ѕ вартості вказаного автомобіля, а саме 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь [PERSON] . Визнати автомобіль моделі AURIS марки TOYOTA, тип кузова легковий/хечбек-в- загальний, номер кузова [NUMBER] , від 08.05.2009 року, спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та в порядку поділу майна стягнуто з [PERSON] Ѕ вартості вказаного автомобіля, а саме 111 182 (сто одинадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривень 40 копійок на користь [PERSON] . В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Повний текст рішення суду виготовлено 25 серпня 2020 року. Однак при ухваленні рішення, судом не було вирішено питання, щодо розподілу судових витрат. Представник позивача [PERSON] звернувшись до суду із вказаною заявою, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із сплачених позивачем судового збору, витрат на експертизу у розмірі 7 100, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. За змістом ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовною заявою [PERSON] не було сплачено судовий збір у визначеному розмірі за подання нею позовної заяви, а просила про його відстрочення на невизначений строк, але не більше, як до вирішення справи. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову визначена позивачем при зверненні до суду становить 878 675, 00 грн. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено частково та останньою при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір за її подання не сплачувався, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 5048, 57 грн., виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 504 857, 40 грн.) * 8 786, 75 грн. (сума судового збору, яка підлягала оплаті) / 878 675, 00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 5048, 57 грн.; з позивача в сумі 3 738, 18 грн. виходячи з розрахунку 8 786, 75 грн. (сума судового збору, яка підлягала оплаті при зверненні позивачем до суду з позовною заявою) - 5048, 57 грн. (сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача) = 3 738, 18 грн. Щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат за проведення експертизи, судом зазначається наступне. Встановлено, що 20.11.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі було призначено авто-товарознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 9453 від 27.01.2020 року, ринкова вартість автомобіля марки TOYOTA, моделі AURIS 2008 р.в. склала 222 364, 80 грн. Згідно акту № 22 від 27.01.2020 року надання послуг, за проведення експертизи [PERSON] було сплачено 7 100, 00 грн. Таким чином, оскільки вимоги позивача були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4 118 грн., виходячи з розрахунку: 7 100, 00 (сума сплачена за проведення експертизи) / 58 % (розмір задоволених вимог у відсотковому співвідношенні)= 4 118, 00 грн. Щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, судом зазначається наступне. Згідно ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналізуючи викладені норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Позивачем на підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано суду копію договору № 15/3 про надання правової допомоги від 26.06.2018 року, копію додаткового договору до договору про надання правової допомоги № 15/3 від 26.08.2018 року, копію розрахунку вартості послуг від 24.01.2018 року, копію додатку до угоди № 15/3 про оплату наданої правової допомоги від 26.06.2018 року, відповідно до якого всього оплата адвоката складає 15 000, 00 грн., за прийняття доручення, згідно угоди № 15/3, адвокату виплачується сума, що складає 6000, 00 грн. - 02.07.2018 року, 6000, 00 грн. до 03.08.2018 року. Таким чином, з вказаних доказів судом не встановлено передбачених законом підстав, за наявності яких суд може ухвалити рішення про стягнення витрат на правову допомогу, зокрема, суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), розрахунку витрат за надані адвокатом послуг, а лише надано розрахунок вартості послуг даного адвоката у відсотковому співвідношенні від мінімальної заробітної плати, також не надано акт прийому-передачі виконаних робіт, квитанцію чи інший документ про оплату послуг, тому суд вважає за необхідне відмовити в стягненні витрат на правову допомогу. Копія додатку до угоди № 15/3 про оплату наданої правової допомоги від 26.06.2018 року, відповідно до якого всього оплата адвоката складає 15 000, 00 грн., за прийняття доручення, згідно угоди № 15/3, адвокату виплачується сума, що складає 6000, 00 грн. - 02.07.2018 року, 6000, 00 грн. до 03.08.2018 року, не є належним та допустимим доказом, на підтвердження оплати послуг адвоката, оскільки містить посилання, що адвокату виплачується сума, що складає 6000, 00 грн. - 02.07.2018 року, 6000, 00 грн. до 03.08.2018 року, тобто не стверджується факт їх оплати та отримання. Крім того, сума складає 12 000, 00 грн., а заявлено про стягнення 15 000, 00 грн., без будь якого підтвердження щодо даного розміру, а також вказані договори та їх суми, були визначені, ще до звернення позивача із даною позовною заявою до суду, тобто до 19.10.2018 року. Таким чином, оскільки у рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, за доцільне ухвалити додаткове рішення, а заяву представника позивача задовольнити частково.

Outcome: partial