Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Публічне акціонерного товариство “Банк “Фінанси та Кредит” (далі за текстом Банк) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 червня 2008 року між ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № КЛ22038/08, за умовами якого Банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності кредит шляхом відкриття на картковий рахунок відповідача, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки Visa Classik № 4146 3201 0003 3181, відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1., 4.1.1., 4.1.2 договору, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 березня 2011 року. Таким чином, ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит” свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач в свою чергу в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 18 листопада 2013 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 448 357 грн. 57 коп., з яких: 121 318 грн. 41 коп. – заборгованість за кредитним договором, 327 039 грн.16 коп. – пеня за прострочення погашення кредиту. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 448 357 грн. 57 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3441,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у газеті “Слобідський край”, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв’язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № КЛ22038/08, за умовами якого Банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності кредит шляхом відкриття на картковий рахунок, на якому враховуються операції, що здійснюються з використанням картки Visa Classik № 4146 3201 0003 3181, відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1., 4.1.1., 4.1.2 договору, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 березня 2011 року. Таким чином, ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит” свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу, позичальник зобов'язався у встановлений законом строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними. Сплату кредиту, процентів за користування наданим кредитом позичальник зобов’язався здійснювати на умовах і в порядку, відповідно до п.п. 3.2, 3.3, 4.3. (а.с.3-5) За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник зобов’язався сплачувати Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується позичальником у випадку порушення термінів платежів, передбачених кредитним договором. (п.6.1 кредитного договору) [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 18 листопада 2013 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 448 357 грн. 57 коп., з яких: 121318 грн.41 коп. – заборгованість за кредитним договором; 327039 грн.16 коп. – пеня за прострочення погашення кредиту (а.с. 12-13). В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого була перевірена судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 549, 61 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, виходячи із положень указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу,пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Як зазначалося вище, розмір заборгованості відповідача за кредитом становить 121 318 грн.41 коп., тоді як розмір пені, яка нарахована Банком - 327 039 грн.16 коп., що більше ніж в 2,5 разів перевищує суму заборгованості за кредитом. Враховуючи вищенаведене, ступінь виконання зобов'язання за кредитним договором, зважаючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір основної заборгованості, враховуючи принципи розумності і справедливості, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-РП/2013, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за кредитним договором до розміру основного боргу, тобто до 121 318,41 грн. З огляду на викладене, суд знаходить позовні вимоги ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 121 318 грн. 41 коп. та пені в розмірі 121 318 грн. 41 коп. такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial