Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації звернувся в суд із позовом про відібрання [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] від [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка, будучи матір'ю вказаних дітей не належним чином виконує свій батьківський обов'язок, не займається вихованням та утриманням дітей. Зважаючи на реальну загрозу життя і здоров'я малолітніх дітей , у зв'язку із злісним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання своїх дітей, служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації порушила питання про необхідність вжиття заходів щодо негайного відібрання дітей від їх матері [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , а відповідач до суду не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти відібрання малолітніх дітей від [PERSON] та передачі батьку на виховання. На підставі ст. 224 ЦПК суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення сторін, прокурора, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] доводиться [PERSON] (а.с.4). Згідно пояснень позивача, до служби у справах дітей звернулась [PERSON] щодо своєї доньки [PERSON], яка неналежно виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх малолітніх дітей і з грудня 2014 року [PERSON] і [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Діти разом з матір'ю проживають за адресою: [ADDRESS], а спеціалістами служби у справах дітей 19.11.2014р., 22.12.2014р., 29.12.2014р. та17.01.2015р. було здійснено виїзди за вказаною адресою, але до квартири потрапити не вдалось так як двері ніхто не відкрив (а.с.5,6). Як вбачається з листів (а.с.9,10), ні спеціалістам Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва, ні працівникам ВКМСД Дарницького РУ не вдалось потрапити до квартири в якій проживають малолітні діти, а на виклики до цих служб [PERSON] не з'являється. Як вбачається з характеристики та листа (а.с.11,12), [PERSON] навчається в гімназії № 290 в м. Києві, а з 8 грудня 2014р. взагалі відсутній в школі. Домашні завдання вдома не виконує, мати їх не перевіряє, не контролює навчання сина, не надає йому ніякої допомоги в навчанні і батьківські збори не відвідує. Згідно довідки та характеристики (а.с.7,8), [PERSON] є вихованцем дошкільного навчального закладу № 800 Дарницького району м. Києва, який перестав відвідувати з 02.10.2014р. Як вбачається з листа (а.с.9), в 2014 році за медичною допомогою закладу охорони здоров'я діти родини [PERSON] не звертались. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON], і матір'ю відповідачки та пояснила, що відповідачка не належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню дітей, не забезпечує їх всім необхідним, діти часто залишаються голодними та без нагляду матері. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Законом (ст. 152 СК України) закріплено і право дитини на належне батьківське виховання. Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] , не належним чином піклується про своїх малолітніх синів, чим створила загрозу для їх життя і здоров'я, а тому є підстави для відібрання від неї дітей. При цьому, суд вважає, що відібрання дітей повинно відбутися без позбавлення відповідча батьківських прав, оскільки відповідач може змінити своє ставлення до своїх батьківських обов'язків. Як вбачається з акту (а.с.20), для проживання в сім'ї батька - [PERSON] дітям створені всі необхідні умови, що відповідають інтересам дітей, сприяють їх духовному та фізичному розвитку. Враховуючи те, що батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] має всі необхідні умови для забезпечення нормально проживання і розвитку дітей та виявив бажання забрати дітей собі на виховання, суд вважає необхідним передати дітей йому на виховання. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним відповідно до ст.. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судових витрат На підставі викладеного та

Outcome: approved