Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 січня 2016 року був задоволений позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, а саме: - було визнано незаконним та скасовано наказ №333-к від 9 листопада 2015 року філії публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про звільнення позивача з посади керуючого ТВБВ №1004/0271, - поновлено [PERSON] на посаді керуючого ТВБВ №10004/0271. Оскільки у резолютивній частині рішення суду було неповно вказано назву відділення банку у якому позивач був поновлений на роботі, то ухвалою апеляційного суду апеляційного суду Донецької області було запропоновано суду першої інстанції ухвалити додаткове рішення в цій частині. Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 лютого 2016 року у резолютивній частині рішення суду було зазначено про поновлення [PERSON] на посаді керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10004/0271 філії Донецького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1-А типу. Не погодившись із рішенням суду, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити з таких підстав: - судом першої інстанції не було враховано, що у липні-вересні 2015 року відбулась зміна в організації праці, яка полягала в ліквідації структурного підрозділу ТВБВ №10004/0271 1-А типу філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та створенні нової структурної одиниці ТВБВ №10004/0271 2 типу філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» і як наслідок, скорочення чисельності штату відповідача. У зв'язку з ліквідацією ТВБВ №10004/0271 1-А типу філії Донецької обласного управління АТ «Ощадбанк» була скорочена штатна одиниця керуючого даного ТВБВ, у зв'язку з чим позивач був звільнений, - при звільнення позивача були дотримані вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо повідомлення про звільнення за два місяці, запропоновані були вакантні посади, від яких позивач відмовився, профспілковий комітет дав згоду на звільнення позивача, - суд першої інстанції не врахував, що із зміною типу банку, змінились функції, права та об'єм повноважень керівництва. Посада керівника ТБВБ №10004/0271 1-А типу філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» була виведена зі штату банку, оскільки вона не відповідала вимогам новоствореної структури, а саме ТБВБ №10004/0171 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» 2 типу, - суд першої інстанції не врахував, що скорочення штату було пов*язано з тим, що керівник ТБВБ 1-А типу з наданими йому повноваженнями не міг бути керівником ТБВБ 2 типу, а тому дана вакансія була скорочена. На момент попередження позивача про звільнення та зміни у штатному розкладі банку дана вакансія була відсутня. Позивач [PERSON] приніс апеляційну скаргу на додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 лютого 2016 року, в якій просить додаткове рішення змінити, виключивши із резолютивної частини рішення слова «1-А типу», оскільки суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги на додаткове рішення і просили її задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача на рішення суду відхилити. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги на основне рішення і просив її задовольнити. А апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення суду відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, позивача і його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга позивача на додаткове рішення підлягає задоволенню з таких підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. Позивач працював на посаді керуючого відокремленого підрозділу ТВБВ №10004/0271 1-А типу філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» з 21 квітня 2012 року. 8 вересня 2015 року [PERSON] був повідомлений про наступне звільнення з роботи з 9 листопада 2015 року. 3 листопада 2015 року позивач подав заяву про його переведення на посаду керуючого ТВБВ №10004/0271 2-го типу філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» з 10 листопада 2015 року. Наказом №333-к від 9 листопада 2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. У своїх письмових запереченнях на позов представник відповідача стверджував, що в структурі банку відбулась реорганізація ТВБВ №10004/0271 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» пов*язана зі зміною типу: з 1-А типу на 2 тип. При цьому відповідач посилається на Постанову Банку №641 від 20 липня 2015 року та Накази №916 та №918 від 21 липня 2015 року. Відповідно до Постанови Банку №641 від 20 липня 2015 року правління банку погодилось із пропозицією філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про внесення змін до Положень про територіально відокремлені безбалансові відділення (далі ТВБВ) №10004/0149, №10004/0271, №10004/0278 філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» IV типу, виклавши ці Положення в новій редакції та присвоївши ТВБВ №1004/0149 та № 10004/0271 філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» ІІ тип (а.с. 51-55). Наказом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» №918 від 21 липня 2015 року «Про внесення змін до штатного розпису і скорочення чисельності та штату працівників окремих ТВБВ Донецької області» був встановлений початок дій змін у Положенні про ТВБВ №10004/0271 1-А типу у зв*язку із зміною типу відділень на ІІ тип з 10 листопада 2015 року (а.с. 27). Цим же Наказом було скорочено чисельність і штат працівників територіально відокремленого безбалансового відділення філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» №1004/0271 з 9 листопада 2015 року за професіями (посадами) згідно зі списком, що є додатком №1, 2 до цього наказу (а.с. 27). Пунктом 4 вказаного Наказу було надано розпорядження відділу по роботі з персоналом (Січкарьова О.Є.) запропонувати всім працівникам, що підпадають під скорочення по ТВБВ №10004/0271, переведення, за їх згодою, на вакантні посади (професії). У разі відмови від переведення або браку вільних посад, підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Згідно із пунктом 8 цього Наказу фінансово-економічному відділу було запропоновано внести зміни до штатного розпису ТВБВ №10004/0271 після переведення або звільнення працівників. Згідно із Положеннями про територіально відокремлені безбалансові відділення №10004/0271 1-А типу і №10004/0271 ІІ типу передбачена посада керуючого. З аналізу наданих відповідачем документів вбачається (що підтверджує відповідач у своїх письмових запереченнях), що в структурі банку відбулась реорганізація, тобто перетворення ТВБВ №10004/0271 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», пов*язана зі зміною типу з 1-А на ІІ тип, про що були внесені відповідні зміни у Положення про відділення (а.с. 35). Згідно із частиною 3 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутстві або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників. Вказана норма права передбачає декілька підстав для розірвання трудового договору з працівником за ініціативою власника. При цьому вжиті в ній поняття: «ліквідація», «реорганізація», «перепрофілювання», «банкрутство», «скорочення чисельності або штату працівників» стосується саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів. Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Філії та представництва, як і інші структурні підрозділи підприємства, не мають статусу юридичних осіб і діють на основі Положення про них, затвердженого підприємством. Виходячи з наведених норм права, підставою для розірвання з працівником трудового договору у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗПП України може бути скорочення чисельності або штату працівників підприємства як юридичної особи, а не окремого структурного підрозділу. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст. 36 КЗпП). Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що звільнення позивача з роботи було проведено із порушенням норм трудового законодавства і визнав його незаконним. Однак, скасовуючи наказ №333-к від 9 листопада 2015 року, яким [PERSON] було звільнено з займаної посади, суд першої інстанції не врахував, що наказ є видом розпорядчого документа, який видається від імені суб'єкта нормотворення, а тому скасовувати, вносити зміни до наказу або визнавати його таким, що втратив чинність, має право той орган, який видав наказ. До компетенції судових інстанцій відноситься лише вирішення питання щодо законності виданих наказів. Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду в частині скасування наказу про звільнення позивача з роботи, скасувати з приведених обставин і у задоволенні позову в цій частині відмовити. Крім того, поновлюючи позивача на роботі, судом першої інстанції у резолютивній частині рішення суду не було вказано з якої дати позивач повинен бути поновлений на роботі, а тому рішення суду в цій частині підлягає доповненню датою поновлення позивача на роботі - з 10 листопада 2015 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не встановлено. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що мала місце ліквідація ТВБВ №10004/0271 1-А типу філії Донецької обласного управління АТ «Ощадбанк» та створення ТВБВ №10004/0271 ІІ типу філії Донецької обласного управління АТ «Ощадбанк», а тому суд помилково прийшов до висновку, що це не потягло за собою зміну в організації праці. Вказаний довід апеляційної скарги щодо ліквідації відділення банку є необґрунтованим, оскільки із наданих відповідачем документів вбачається, що мала місце не ліквідація, а реорганізація відділення банку із типа 1-А у ІІ тип. Наслідки ліквідації і реорганізації підприємства є різними, а тому посилання відповідача про неможливість працевлаштувати позивача у реорганізованому відділенні банку суперечить частині 2 статті 36 КЗПП України. Довід апеляційної скарги про те, що скорочення штату було пов*язано з тим, що керівник ТБВБ 1-А типу з наданими йому повноваженнями не може бути керівником ТБВБ ІІ типу, а тому дана вакансія була скорочена, є неспроможним з наступних підстав. Із змісту Положення про територіально відокремлене безбалансове відділення №10004/0271 1-А типу вбачається, що вказане відділення за статусом займає більш високий рівень, оскільки у його підзвітності можуть знаходиться територіально відокремлені безбалансові відділення ІІ типу, а тому посилання на те, що керівник відділення 1-А типу не може виконувати обов'язки керівника відділення ІІ типу є необґрунтованим (пункт 1.5 Положення - а.с. 14-19). Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що посада керуючого відділення ІІ типу була скорочена, а тому не могла бути запропонована позивачу, то вказаний довід апеляційної скарги є необґрунтованим. При цьому апеляційний суд виходить із наступного. Статтею 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачений порядок відкриття, припинення відокремлених підрозділів банку та внесення змін до Положень про відокремлені підрозділи банку на території України. Статтями 95 ЦК України і 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що керівництво структурними підрозділами здійснюється керівниками, призначеними юридичною особою. Відповідно до пунктів 8.2-8.5 Положення про відділення ІІ типу керівництво поточною діяльністю відділення здійснює керівник (керуючий). Виходячи з наведеного, твердження відповідача про те, що на момент попередження позивача про звільнення у штатному розкладі банку була відсутня вакансія директора не ґрунтується на законі, оскільки відділення банку не може існувати без керівника. Відповідно до пункту 1.10 Положення про територіальне відокремлене безбалансове відділенням №10004/0271 повна назва відділення територіальне відокремлене безбалансове відділенням №10004/0271 філії Донецького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», а тому, ухвалюючи додаткове рішення, у суду першої інстанції не було правових підстав для викладення назви відділення у додатковому рішенні із посиланням на «1-А типу».

Outcome: partial