Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року позов Повного товариства «ПП «ЕРА-ДОН» і компанії «ВАШ ЛОМБАРД» задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь позивача безпідставно набуту суму, яка помилково була сплачена останній у розмірі 20 000 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права, оскільки суд не зясував, які правовідносини існували між сторонами та чи були підстави для ствердження про безпідставно набуте майно. Зазначив, що між позивачем та відповідачем існували трудові правовідносини, які цілком підтверджені матеріалами справи, на підставі яких відповідачка отримала несвоєчасно виплачені суми розрахунку при звільненні. Обставини, на які посилається позивач у позові у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у позові відмовити. Представники позивача до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали до суду свої заперечення та заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи. Проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає. Так, судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем у період з 08.11.2012 р. по 28.03.2014р. існували трудові відносини, що не заперечується обома сторонами. 09.09.2014 року Товариство «ПП «ЕРА-ДОН» і компанія «ВАШ ЛОМБАРД» перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] суму 20000,00 гривень, де у звіті (банківській виписці) призначенні платежу було зазначено перерахування заробітної плати згідно відомості (а.с. 6). У відомості про виплату заробітної плати від 09.09.2014 року, окрім інших, також зазначено прізвище працівника [PERSON], її ідентифікаційний та табельний номери, де зазначена сума заробітної плати 20 000 гривень, яка і була перерахована останній (а.с. 7). Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду є, в тому числі: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач [PERSON] не довела суду, що у позивача існувала заборгованість перед нею по заробітній платі або з нею не було проведено остаточний розрахунок при звільненні. Вважав, що [PERSON] з приводу заборгованості по заробітній платі або розрахунку при звільненні до відповідача не зверталась, а тому слід вважати, що на час перерахунку грошової суми у 20 000 гривень відповідачці ні яких трудових відносин не існувало і зазначена сума перерахована останній саме у результаті помилки. У відповідності до ч. 1, абз. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що: 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У відповідності до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Суд першої інстанції, задовольняючи позов про стягнення безпідставно набутих коштів з позивача [PERSON], не вірно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та за наявності доказів, того, що між позивачем і відповідачем існували трудові правовідносини і спірна сума 20 000 гривень, була сплачена відповідачці саме як суми остаточного розрахунку при звільненні, не прийняв цих доказів до уваги, водночас прийшов до висновку, що саме з необережності працівника позивача було помилково виплачено відповідачці [PERSON] грошові кошти, які належали до сплати працівнику Товариства «ПП «ЕРА-ДОН» і компанія «ВАШ ЛОМБАРД», який також має прізвище [PERSON], тоді як такі докази в матеріалах справи відсутні, равно як і відсутні докази про відсутність заборгованості у позивача перед відповідачкою по остаточному розрахунку при звільненні. Таким чином, оскільки судом першої інстанції було зроблено висновок про безпідставність набуття грошової суми 20 000 гривень [PERSON], що не випливає з трудових правовідносин, який зроблено на припущеннях без достатніх доказів, тоді як відповідачка у судовому засіданні наполягає на існуванні заборгованості Товариства «ПП «ЕРА-ДОН» і компанія «ВАШ ЛОМБАРД» перед нею за несвоєчасне та не в повному обсязі проведення з нею розрахунку при звільненні, то колегія суддів приходить до висновку, що саме до цих правовідносин слід застосувати положення ч. 1 п. 1 ст. 1215 ЦК України, за яким безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо її виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, не підлягають поверненню. На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмові у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed