Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Сихівська районна адміністрація ЛМР як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому просить відібрати дитину, [PERSON], [INFO], від її матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування Сихівської РА для влаштування її під сімейну форму опіки чи у відповідний дитячий заклад. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто доповідну записку начальника відділу у справах дітей про доцільність відібрання дитини, [PERSON], 2011 р.н., від матері [PERSON], без позбавлення їх батьківських прав, яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно отриманих повідомлень з Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області зазначається, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями та неналежним чином виконує батьківські обов'язки. Така поведінка матері ставить під загрозу життя та здоров'я малолітньої дитини. Окрім цього, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.12.2013 р. [PERSON] вже позбавлено батьківських прав стосовно доньки, [PERSON], [INFO] Згідно з інформацією комунальної 4 міської клінічної лікарні м.Львова мати з листопада 2014 року на огляд до сімейного лікаря дитину не приводила, при візитах сімейного лікаря за місцем проживання вказаної сім'ї двері не відчиняють. Враховуючи те, що матір не виконує своїх обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не усвідомлює своєї відповідальності за виховання, розвиток доньки, що безпосередньо загрожує життю та здоров'ю дитини, не зважає на рекомендації та попередження працівників Сихівського РВ, медичних працівників, працівників відділу у справах дітей, на засідання комісії з питань захисту прав дитини Сихівської РА прийнято висновок про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від її матері- [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР Кравчук Л.І. (згідно довіреності від 13.01.2015) у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, настоює на відібранні дитини від матері без позбавлення їх батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В абз.2 п. 18 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд за наслідками розгляду справи має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. При розгляді справи, судом враховуються положення частин 7,8 ст.7 Сімейного кодексу України, ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2011 року. Відомості про батька дитини, записані за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України. (а.с.2,3) На момент розгляду справи дитині виповнилось 4 роки. З довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №197 від 26.05.2015, виданої ЖБК № 247, вбачається, що малолітня [PERSON] зареєстрована спільно з її матір'ю - відповідачкою по справі за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстровані: [PERSON] - власник квартири, [PERSON] - внучка. (а.с.4) Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що стверджується, зокрема, поданням начальника Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області № 16/9-1195 від 17.06.2015, за змістом якого мати неналежно виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням дитини, зловживаючи алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя. З подання Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17.06.2015 №16/9-1195, адресованому відділу у справах дітей Сихівської РА ЛМР, вбачається, що поведінка відповідача ставить під загрозу життя та здоров'я малолітньої дитини. (а.с.6) Згідно з інформацією комунальної 4 міської клінічної лікарні м.Львова (лист № 939 від 15.07.2015) мати [PERSON] з листопада 2014 року на огляд сімейного лікаря дитину не приводила, при візитах сімейного лікаря за місцем проживання вказаної сім'ї двері не відчиняють, історія розвитку дитини знаходиться у матері. (а.с.8) При відвідуванні працівниками відділу у справах дітей та фахівцями відділу соціальної роботи Сихівського ЛМЦСССДМ вказаної сім'ї, двері не відчиняють, матір дитини ігнорує прохання надати пояснення, що підтверджується, зокрема, чисельними актами від 09.07.2015, 01.07.2015, 02.07.2015. (а.с.9,10,11) Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.12.2013 вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її доньки - [PERSON], [INFO], рішення набрало законної сили. (а.с.12) Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації №29 від 04.08.2015 (а.с.13), виходячи з інтересів малолітної дитини, враховуючи витяг з протоколу засідання комісії, орган опіки та піклування Сихівської РА вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON], 2011 р.н., від матері, [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. Положеннями ч.1 ст.170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Отже, правовий сенс відібрання дитини за статтею 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення направленого на захист прав дитини і коли зволікання може привести до тяжких наслідків для дитини. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано належні та обґрунтовані докази на підтвердження того, що подальше перебування малолітньої дитини разом з її матір'ю є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини від матері відповідно до статті 170 СК України. Задовольняючи позов, судом враховується, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підляють стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 150, 152, 164, 170 СК України та

Outcome: approved