Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1 Позивач [PERSON] звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю власністю квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] та малолітньої [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 1.2 В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві особистої приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 18 лютого 2002 року. У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання його, його сина - відповідача [PERSON] та його малолітньої доньки, його онуки - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] , колишнє прізвище якої [PERSON] , розірвано. З листопада 2011 року [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] у квартирі не мешкають. Місце проживання [PERSON] йому не відоме, а малолітня [PERSON] мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Речі відповідача [PERSON] та його малолітньої доньки в квартирі відсутні. Реєстрація в належній йому квартирі відповідача та його малолітньої доньки позбавляє його можливості отримувати субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, та він не має можливості вільно розпоряджатися квартирою, як своєю власністю. 1.3 Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, а також суду пояснив, що квартиру він придбав особисто, а тому вона є його приватною власністю. Онуку в його квартирі прописали без його відома. Після того як син виїхав, невістка разом з онукою мешкала в квартирі. Йому не відомо де син проживає, засобів зв`язку з ним не має. На даний час його онука мешкає разом з матір`ю та співмешканцем матері в будинку в приватному секторі в м . Тернівка. Він спільне господарство з невісткою не вели. Речей невістки в його квартирі не має, вона не допомагала в оплаті комунальних послуг. Невістка з онукою добровільно виїхала з квартири та залишила ключі від квартири йому, замок він не змінював. Невістка не зверталася до нього з проханням про те, що бажає мешкати в його квартирі. Реєстрація в квартирі його сина та його онуки заважає йому отримувати компенсацію за сплату комунальних послуг, оскільки йому приходиться збирати акти про їх не проживання в квартирі, а йому це вже важко робити, бо він хворіє, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні. Приблизно п`ять років взагалі не спілкується з сином. В подальшому зазначив, що відповідач [PERSON] рік назад працював на шахті «Дніпровська», а на даний час йому невідомо де він мешкає, рік назад він розмовляв з сином. Вважає, що онука повинна бути зареєстрована з матір`ю, оскільки вона з нею проживає. Просить позов задовольнити. 1.4 Представник позивача адвокат Голіцина Г.Д. в судовому засіданні позовну заяву підтримала та зазначила, що законний представник малолітньої дитини [PERSON] на даний час створила іншу сім`ю та перебуває у шлюбі з іншим чоловіком. Місце проживання відповідача [PERSON] не відомо. Малолітня [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації, а проживає разом зі своєю матір`ю. Реєстрація відповідачів в квартирі заважає позивачу отримувати компенсацію по сплаті за комунальні послуги. Відповідачі більше року не мешкають в квартирі позивача. Онука не є членом сім`ї позивача. Просить позов задовольнити та відмовити законному представник малолітньої [PERSON] [PERSON] у відшкодуванні судових витрат, оскільки в акті приймання-передачі послуг адвоката не зазначено конкретно кількість часу, проведеного представником [PERSON] в судових засіданнях, не зазначено скільки часу готувалися документи до суду. Зазначила, що на дані позовні вимоги позовна давність не розповсюджується. На представника третьої особи робився тиск зі сторони відповідача, тому вона і заперечувала проти задоволення позовних вимог. 1.5 Законний представник малолітньої [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви та зазначила, що малолітню [PERSON] нікуди зареєструвати у разі задоволення позову, а реєстрація дитини їй потрібна для отримання соціальної допомоги. В 2017 році вона уклала шлюб з іншим чоловіком, який разом з нею утримує її дитину [PERSON] В помешкання своїх батьків вона не може зареєструвати дитину, бо воно не придатне для користування ним. Позивач в свій час самостійно зареєстрував онуку в своїй квартирі. Так, в 2011 році її разом з дитиною вигнав відповідач з даної квартири, змінив замок, в даній квартирі залишились речі її малолітньої дитини, тому вона з листопада 2011 року не мешкає в ній. На даний час вона мешкає по [ADDRESS] , однак даним житлом вона користується на підставі оренди, що перешкоджає їй зареєструвати дитину за даною адресою. Позивач спілкується з сином та знає на даний час де мешкає його син, однак цього не повідомляє, оскільки останній повинен сплачувати їй аліменти. Підтримує стягнення судових витрат з позивача у розмірі 5000 грн. 1.6 Представник законного представника малолітньої [PERSON] [PERSON] адвокат Савченко С.А. в судовому засіданні позовну заяву не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та пояснив, що для отримання субсидій реєстрація відповідача та малолітньої дитини не порушує права позивача. В частині позовних вимог щодо [PERSON] покладався на розсуд суду. Пізніше просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Малолітня дитина зареєстрована за місцем реєстрації свого батька, який до речі не сплачує аліменти на її утримання. За зареєстрованим місцем проживання матері дитина не може бути зареєстрована, бо той будинок не придатний для проживання в ньому. Мати разом з дитиною проживала в квартирі позивача, але той їх з квартири вигнав, квартиру здав квартирантам. Позивач не довів, що відповідачі не проживають в оспорюваній квартирі без поважних причин, оскільки діє презумпція поважності причин не проживання. Онука є членом сім`ї позивача, оскільки вона є донькою сина позивача. Просить стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати за надання юридичних послуг в розмірі 5000 грн., оскільки загалом судові засідання тривали 5 годин. Просив також застосувати строк позовної давності до вимог позивача. 1.7 Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без його участі. 1.8 Представник третьої особи Салій І.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки задоволення позову буде порушувати права малолітньої дитини, оскільки реєстрація місця проживання дає можливість дитині навчатися за місцем реєстрації. Крім того, дитина може бути зареєстрована за місцем одного із батьків, та проживати за місцем своєї реєстрації, та до десяти років сама не може самостійно обирати місце свого проживання. В даному випадку дитина зареєстрована разом зі своїм батьком, а не дідусем. Будь-який тиск на неї не чинився, та вона вільно висловила свої міркування щодо позовних вимог. Заяви, клопотання. 2.1 05 березня 2019 року законний представник відповідача малолітньої [PERSON] - [PERSON] та її представник [PERSON] ., посилаючись на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, надали суду заяву про відвід судді Корягіна В.О., яка судом визнана необґрунтованою. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року у складі головуючого судді Соколової Ю.І. в задоволенні заяви законного представника відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] про відвід головуючого судді Корягіна В.О., відмовлено. 2.2. Судом 06 травня 2019 року задоволено клопотання позивача про допит свідка [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі. 3.1 Ухвалою судді від 09 листопада 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 3.2 Ухвалою судді від 22 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче провадження на 08-30 год. 10 грудня 2018 року. 3.3 10 грудня 2018 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] на 09-00 год. 27 грудня 2018 року. 3.4 27 грудня 2018 року відкладено підготовче судове засідання до 16-30 год. 08 січня 2019 року у зв`язку з поданням уточнюючої позовної заяви. 3.5 08 січня 2019 року за клопотанням представника позивача у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11-30 год. 31 січня 2019 року. 3.6 Ухвалою суду від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 09-00 год. 21 лютого 2019 року. 3.7 21 лютого 2019 року за станом здоров`я законного представника малолітньої [PERSON] [PERSON] судове засідання відкладено до 10-30 год. 05 березня 2019 року. 3.8 05 березня 2019 року ухвалою суду провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід головуючого по справі. 3.9 18 березня 2019 року провадження по справі поновлено, судове засідання призначено на 09-00 год. 08 квітня 2019 року. 3.10 08 квітня 2019 року через неявку позивача в судовому засіданні оголошена перерва на 09-30 год. 06 травня 2019 року. 3.11 06 травня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09-30 год. 24 травня 2019 року для допиту свідка [PERSON] Фактичні обставини, встановлені судом. 4.1 Вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог та їх заперечення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 4.2 В судовому засідання встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори, Синиця Р.М. продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір зареєстровано у Тернівському БТІ 18 лютого 2002 року (а.с.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 03 вересня 2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно акту від 03 вересня 2018 року, складеного начальником ЖРЕД-8 [PERSON] та сусідами [PERSON] , [PERSON] , в [ADDRESS] зареєстровані але не мешкають з листопада 2011 року по теперішній час [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно довідки Преображенського старостинського округу виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року вих. № 366, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою в зв`язку з тим, що будинок не придатний для проживання (а.с.46). Згідно довідки КП «ТЖКП» від 31 січня 2019 року вих. № 25 [PERSON] особисто сплачує витрати за комунальні послуги, водопостачання та водовідведення за трьох осіб, в тому числі за [PERSON] та [PERSON] Заборгованість з оплати за комунальні послуги, водопостачання та водовідведення відсутня (а.с.77). Відповідно до довідки Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11 лютого 2019 року вих. № 1922 станом на 11 лютого 2019 року на виконанні в Тернівському МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в стані «Примусового виконання» перебуває виконавче провадження № 20664707 з примусового виконання виконавчого листа Тернівського міського суду Дніпропетровської області № 2-567/2010 від 13 липня 2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини (а.с.130). Згідно виконавчого листа, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області 28 липня 2010 року, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.133). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача, проживає поверхом нижче. Три роки назад він бачив постійно Глухових, щодо конфліктів між ними він не знає. Після цього, він не бачив їх. В їх квартирі він жодного разу не був. Дитину [PERSON] в обличчя він не знає. Зараз в квартирі мешкають квартиранти. Відповідно до акту приймання-передачі послуг адвоката від 24 травня 2019 року, укладеного між адвокатом Савченко С.А. та [PERSON] , послуги адвоката із розрахунку 5 годин знаходження в судових засіданнях, склали 1 година х 1000 грн = 5000 грн., у тому числі підготовка до процесуальних документів, консультації, збір документів. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 31/03/2019 від 31 березня 2019 року [PERSON] сплатила Савченко С.А. за договором на юридичні послуги 3000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 31/04/2019 від 24 травня 2019 року [PERSON] сплатила Савченко С.А. за договором на юридичні послуги 2000 грн. Мотивована оцінка кожних аргументів, наведених учасниками справи, порушення прав. 5.1 Судом береться до уваги те, що будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , не придатний для проживання в ньому, та в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів того, що [PERSON] , матері малолітньої [PERSON] , належить на праві приватної власності будь-яке нерухоме майно, де можливо зареєструвати малолітню дитину - [PERSON] . 5.2 Також, суд бере до уваги, що малолітня [PERSON] зареєстрована за місцем реєстрації свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 5.3 Окрім того, судом враховується ті обставини, що за адресою: [ADDRESS] позивач [PERSON] не проживає, а в ній відповідно до свідчень свідка [PERSON] мешкають квартиранти. 5.4 Суд не бере до уваги доводи позивача, що малолітня [PERSON] , може бути зареєстрована з матір`ю, бо вона з нею проживає, оскільки ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією, а будинок, в якому зареєстрована мати [PERSON] не придатний для проживання в ньому, знаходиться на досить значній відстані від м . Тернівка Дніпропетровської області , де мешкає малолітня [PERSON] , та її реєстрація в ньому буде порушувати права малолітньої дитини. Інших доказів щодо можливості зареєструвати малолітню дитину за іншим місцем проживання її матері - [PERSON] , позивачем та представником позивача суду не надано. 5.5 Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що оскільки малолітня [PERSON] не проживає в належній позивачу квартирі без поважних причин понад 1 рік та зареєстрована в ній лише формально, то вона вважається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки через свій вік малолітня [PERSON] не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житловим приміщенням. Окрім того, суд вбачає, що між законним представником малолітньої [PERSON] - [PERSON] та позивачем [PERSON] склалися дуже неприязні відносини, що підтверджується їх ставленням один до одного у судових засіданнях. Також, судом враховано, що малолітня дитина [PERSON] є членом сім`ї відповідача [PERSON] та зареєстрована за його зареєстрованим місцем проживання. 5.6 Окрім того, судом не береться до уваги посилання позивача на те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в належній позивачу квартирі без поважних причин понад 1 рік, то він вважається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки позивачем та представником позивача не доведенні ті факти, що він не проживає в оспорюваній квартирі без поважних причин та в ній не залишились його особисті речі, а він відповідно до норм чинного законодавства є членом сім`ї позивача [PERSON] 5.7 Судом не береться до уваги посилання адвоката Савченко С.А. на застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном є негаторними позовними вимогами, до яких не застосовується позовна давність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року по справі № 554/4456/17. Норми права, які застосував суд. 6.1 У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. 6.2 Згідно ст. 29 ЦК України, місцем мешкання фізичної особи є житловий будинок, квартира чи інше приміщення гідне для мешкання в населеному пункті, в якому особа мешкає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 6.3 Статтею 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. 6.4 Частиною 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. 6.5 Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., громадяни України зобов`язані протягом 10 днів після прибуття на нове місце проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. 6.6 Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 6.7 Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оте, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Висновок суду. 7.1 Отже, за змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Натомість, суд не вбачає жодних правових підстав для задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що в квартирі відсутні особисті речі [PERSON] , та він не користується квартирою без поважних причин і це не є наслідком неприязних відносин між ними. Судом враховується, що допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що в квартирі мешкають квартиранти, що в свою чергу не дає можливості з поважних причин відповідачу [PERSON] користуватися квартирою. 7.2 Також, суд виходить з того, що малолітня [PERSON] не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом. Доводи позивача, що малолітня [PERSON] , може бути зареєстрована з матір`ю, бо вона з нею проживає, не заслуговують на увагу, оскільки ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією, а будинок, в якому зареєстрована мати [PERSON] не придатний для проживання в ньому, знаходиться на досить значній відстані від м . Тернівка Дніпропетровської області , де мешкає малолітня [PERSON] , та її реєстрація в ньому буде порушувати права малолітньої дитини. Аргументи позивача про те, що оскільки малолітня [PERSON] не проживає в належній позивачу квартирі та зареєстрована в ній лише формально, то вона вважається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, також не заслуговують на увагу. Через свій вік малолітня [PERSON] не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житловим приміщенням. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року по справі №759/19394/15-ц. Окрім того суд враховує, що позивачем, в свою чергу, не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація дитини та сина позивача спричиняє йому перешкоди у користування належним йому жилим приміщенням. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №210/1857/15-ц. Окрім того, суд вбачає, що між законним представником малолітньої [PERSON] - [PERSON] та позивачем [PERSON] склалися дуже неприязні відносини, що підтверджується їх ставленням один до одного у судових засіданнях. Також, судом враховано, що малолітня дитина [PERSON] є членом сім`ї відповідача [PERSON] та зареєстрована за його зареєстрованим місцем проживання. Судом враховано, що на даний час мати малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати дитину за іншим місцем проживання, що позбавить малолітню дитину користуватися належними їй правами. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Судові витрати. 8.1 У зв`язку з відмовою [PERSON] в задоволенні позовних вимог судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають. 8.3 Натомість, беручи до уваги співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони та немайновими вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката у сумі 2000 грн.

Outcome: approved