Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (Далі - ПАТ «ПроКредит Банк») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту на загальну суму 78556,41 грн., а також судовий збір у розмірі 785,56 грн., посилаючись на те, що згідно укладеної 19.09.2008р. між позивачем та відповідачем Рамкової угоди № FW504.169, якою встановлено кредитний ліміт 100000,00 доларів США, строком кредитування на 180 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних. На підставі Рамкової угоди 22.12.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання траншу № 501.41722/FW504.169, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 126214,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на строк користування 36 місяців. Відповідно до умов Рамкової угоди та договору траншу ПАТ «ПроКредит Банк» надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 126213,00 грн., що є різницею між сумою кредиту та комісією за видачу кредиту 1,00 грн. Відповідач зобов'язання за вказаною угодою належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 29.07.2014р. перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, процентам, пені 78556,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень вони повернуті за закінченням терміном зберігання, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] 19.09.2008р. була укладена Рамкова угода № FW504.169, відповідно до п. 2.2 угоди встановлені ліміти умов кредитування позичальника, а саме ліміт суми кредитування еквівалент 100000,00 доларів США; ліміт строку кредитування - 180 місяців; максимальний розмір процентів - 40 % річних (а.с. 3-5). 22.12.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання траншу № 501.41722/FW504.169 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 126214,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на строк користування 36 місяців (а.с. 6-7). Відповідно до п. 10.2 Рамкової угоди, при порушенні встановлених строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15,00 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, погашено не менш ніж 80 % усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30 % від суми заборгованості. Позивач свої зобов'язання за вищевказаними Рамковою угодою та договору про надання траншу по наданню кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою від 12.08.2014р. з особового рахунку за період з 22.12.2010р. по 22.12.2010р. (а.с. 8). В порушення умов зазначених угоди та договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед «ПроКредит Банк» станом на 29.07.2014 р. з урахуванням заборгованості по кредиту, процентам, пені склала загальну суму 78556,41 грн. (а.с. 11-12). Згідно вимоги від 23.01.2014р. № 2673 про повне дострокове погашення кредиту відповідач повідомлявся про необхідність погашення заборгованості за Рамковою угодою та договору про надання траншу (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеними Рамковою угодою та договором про надання траншу, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умов зазначеної угоди та договору належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконував та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 29.07.2014р. становить 78556,41 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 35341,85 грн., заборгованість за процентами - 8214,56 грн., пені - 350000,00 грн. (а.с. 11, 12). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 78556,41 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved