Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.03.2003 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 24.03.2005 року та 28.09.2008 року в них народилися двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] відповідно. Позивач проживає окремо від відповідача разом з сином. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки та скандали. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати та залишити проживати з ним неповнолітнього сина, а малолітню дочку - з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належно повідомлений. 22.04.2021 року подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи належно повідомлена. 10.02.2021 року звернулася до суду з відзивом на позовну заяву, в якому погодилася, що шлюб слід розірвати із зазначених підстав. В задоволенні вимог про визначення місця проживання сина сторін слід відмовити, адже згідно з приписами ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка достягла 14 років, визначається нею самою. Щодо місця проживання малолітньої дочки сторін спору не виникає. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] сторони одружилися 11.03.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 90 (а.с. 7). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8,9). Відповідно до ч. 2\~ст.104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2\~ст.112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. \~Тому \~ вказаний\~шлюб розірвати\~ \~та \~залишити \~відповідачу \~прізвище,\~набуте при\~реєстрації шлюбу « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим\~ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2\~ст.160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1\~ст.161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.3 ст.160\~СК\~України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки син сторін вже досяг 14-літнього віку. На підставі ст.ст.\~104,\~110,\~112,\~113,\~160 Сімейного кодексу України\~та,

Outcome: partial