Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») 06 травня 2016 року звернулось до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності №3734-К-Н-О від 04 вересня 2015 року строком дії до 31 грудня 2017 року) в позовній заяві вказав, що 09 січня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Укладений сторонами кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON] та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання, зокрема не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх використання в порядку та строки, передбачені кредитним договором, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, загальний розмір якої станом на 29 лютого 2016 року склав 14492 грн. 30 коп., з яких 1314 грн. 38 коп. заборгованості за кредитом, 9211 грн. 62 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. пені та комісії, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 666 грн.30 коп. штрафу (процентна складова). Вказані кошти, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 1378 грн., представник позивача просив стягнути з відповідача, розглянувши справу без його участі, про що надав до суду відповідне письмове клопотання. В цій же заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З цих підстав суд вважає можливим подану представником позивача заяву задовольнити та розглянути зазначену цивільну справу без його участі на підставі наявних у ній письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4, 5 ст.74 ЦПК України була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення №66000 0068099 0 від 06 липня 2016 року та №66000 0068270 4 від 01 серпня 2016 року. З урахуванням того, що доказів, які б свідчили про поважність неявки до залу суду відповідача [PERSON] надано не було, враховуючи необхідність дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача з урахуванням всіх письмових доказів, які були надані позивачем. Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставами їх виникнення, окрім іншого, є договори та правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК). У справі, що розглядається, судом встановлено, що 29 лютого 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою-анкетою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомившись з якими, а також з Тарифами Банку, просив надати їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, суд з врахуванням розяснень, які є в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає заяву відповідача [PERSON] від 09 січня 2013 року про надання кредиту, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Згідно ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що всупереч цих вимог відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Правовими наслідками невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов є покладення на сторону обовязків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплати неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення свого зобовязання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею неустойка що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань призвело до виникнення кредитної заборгованості, розмір якої станом на 29 лютого 2016 року склав 14492 грн. 30 коп., з яких 1314 грн. 38 коп. заборгованості за кредитом, 9211 грн. 62 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. пені та комісії, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 666 грн.30 коп. штрафу (процентна складова). У звязку з цим позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню. Окрім цього, у звязку із задоволенням позову, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1378 грн. сплаченого позивачем судового збору (платіжне доручення від 08 квітня 2016 року №PROM8B82Z2). На підставі викладеного,

Outcome: approved