Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що між ним та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ. 143496, предметом якого є страхування автомобіля «RENAULT», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.11.2019 у м. Стрий трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «RENAULT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «MERCEDES», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2019 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і накладено штраф. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого . Станом на 25.11.2020 суму страхового відшкодування відповідачем не погашено. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму в якості страхового відшкодування в розмірі 16153,28 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача подано такі клопотання: клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6); клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача (а.с.79-80). Процесуальні дії у справі. 04.12.2020 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 72). Ухвалою від 22.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 73-74). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. На момент вчинення 06.11.2019 дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «RENAULT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було забезпечено ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №143496 від 05.11.2019 (а.с. 45); 07.11.2019 страхувальник [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО та виплати йому відшкодування згідно умов страхування та просить перерахувати кошти за системою «Аваль-Експрес» (а.с.48-52). Постановою Стрийського міськрайонного суду від 02.12.2019 у справі № 456/4378/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 58-59). Відповідно до ремонтної калькуляції № 221348 від 29.11.2019 вартість робіт по ремонту автомобіля «RENAULT» складає 19035,89 грн. (а.с.60-62). Згідно з страховим актом № UA2019110600053/L01/01 від 05.12.2019 та розрахунком страхового відшкодування до страхового акту, прийнято рішення про виплату відшкодування в розмірі 16153,28 грн. (а.с.64-65). ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплачено страхове відшкодування [PERSON] в сумі 9581,78грн. про що свідчить платіжне доручення № 38261 від 09.12.2019 (а.с. 66). Позивачем за вих. № 1404012 від 21.05.2020 скеровано відповідачу претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, в розмірі 16153,28 грн. (а.с.67). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з переходом до страховика (ПрАТ СК «ПЗУ Україна») потерпілого ( [PERSON] ) права вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні та неоплатою відповідачем виплаченої страховиком суми страхового відшкодування. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Закону України «Про страхування» (7 березня 1996 року № 85/96-ВР), Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (1 липня 2004 року №1961-IV), Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до приписів частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 1188ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 1192ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), за змістом якого згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що між позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] 05.11.2019 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів «RENAULT». За цим Договором ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок в разі настання події, яка є страховим випадком, здійснити виплату страхового відшкодування. 06.11.2019 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «RENAULT» та автомобіля «MERCEDES», винним у вчиненні якої визнано особу, яка керувала транспортним засобом «MERCEDES», [PERSON] . Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого та скерував відповідачу претензію щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак відповідачем заборгованість не погашено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підставно заявлено вимогу до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16153,28 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченого позивачем за завдані відповідачем збитки, тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі статей 22, 511, 636, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України та

Outcome: approved