Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 07 липня 2015 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, [PERSON] належним чином не виконувала передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 04 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 11949,16 грн., яка складається з: 398,83 грн. заборгованості за кредитом, 3355,13 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7150 грн. за пенею, штрафи 500 грн, 545,20 грн. Тому посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 07 липня 2015 року в розмірі 11949,16 грн та судові витрати. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи сповіщений. Дослідивши докази по справі суд встановив, що 07 липня 2015 року між сторонами укладено договір б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження вказаних обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію заяви позичальника, яка містить підпис останнього (а.с.7). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Системний аналіз ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Виходячи зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. У відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 07 липня 2015 року (а.с.5-6), в результаті чого станом на 04 березня 2018 року виникла заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за: кредитом 398,83 грн, відсотками за користування кредитом 3355,13 грн, пенею 7150 грн, штрафи 500 грн, 545,20 грн., всього загальна сума заборгованості склала 11949,16 гривень. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Проте, як убачається з матеріалів справи, підтверджень щодо направлення та отримання відповідачем повідомлення про зміну процентної ставки суду не надано, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволення цієї вимоги. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене, правову позицію, яка викладена у Постанові ВСУ від 11.10.2017 р. у справі № 6-1374цс17, норми чинного цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Часткове задоволення позову, згідно ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: partial