Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку за кредитним договором №11090221000 від 06.12.2006р. в сумі 54,141,40 дол. США, що еквівалентно 1160017,50 грн. та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причину неявки суду не повідомили, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно з договором №11090221000 від 06.12.2006р. (а.с 5-13) АКІБ «УкрСиббанк» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 175000,00 дол. США, що еквівалентно 993750,00грн. з терміном повернення отриманих кредитних коштів до 05.12.2017р. та зі сплатою 12,2% річних. 26 березня 2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду№1, щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації. Сторони домовилися , що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору зазначений при його укладенні, а саме №11090221000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку №11090221003 ( а.с.12) З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання, що виникло на підставі вказаного вище договору між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №11090221000/П від 06.12.2006р., за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника в повному обсязі та нести солідарну з боржником відповідальність перед кредитором (а.с.14). Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано Відповідачем, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в договорі №11090221000 від 06.12.2006р про надання споживчого кредиту, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 175 000,00 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Згідно зі статтею 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. При цьому, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку. Як зазначив представник позивача в позовній заяві, свої зобовязання за кредитним договором №11090221000 від 06.12.2006р. [PERSON] належним чином не виконувала ,згідно розрахунку заборгованості станом на 27.08.2015р. заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів становить: 54141,40 дол. США-заборгованість кредиту та процентам та 37925,42 гривень-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в тому числі : заборгованість по кредиту строкова-39529,69 дол. США, заборгованість по кредиту прострочена 11349,99 дол. США, заборгованість по процентах прострочена-3261,72 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності-31268,24 гривень, заборгованість по пені несвоєчасну сплату процентів-6657,18 гривні (а.с. 17-23). Доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості за кредитним договором, відповідачами не подано. Крім того, доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за кредитним договором . належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою, так відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16,20, 526, 530,554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved