Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року позов [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна академія аграрних наук України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку з часу затримки розрахунку у зв`язку із звільненням, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - задоволено. Зазначеним рішенням суду було вирішено: стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату з 25.03.2020 року по 13.11.2020 року в розмірі 161 147,35 гривень. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнення в розмірі 218 698,66 гривень. Стягнуи з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 9 340,06 гривень. 27.09.2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Попов В.О. звернувся до суду із заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] 54 944,83 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №381/429/21. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Попов В.О. підтримав вимоги заяви, надавши пояснення, аналогічні викладеним у змісті заяви про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача ДП «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про їх виклик до суду. Представник третьої особи Національної академії аграрних наук України - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про їх виклик до суду. Електронною поштою 05.10.2021 направлено на адресу суду заперечення на заяву [PERSON] (в особі представника Попова В.О. ) про ухвалення додаткового рішення у справі, в яких просили відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в зв`язку з тим, що позивачем документально не доведена сума судових витрат в розмірі 54 944,83 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не виріше но питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. З аналізу положень статті 270 ЦПК України вбачається, що зазначена стаття передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у рішенні, в даному випадку - не вирішення питання про судові витрати. При цьому, суд звертає увагу, що вимоги ст. 246 ЦПК України дотримано стороною позивача, а саме: в судових засіданнях 17.08.2021 та 20.09.2021 представником позивача - адвокатом Поповим В.О. зроблено заяву про понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які він має намір стягнути шляхом подання відповідної заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2/381/621/21 381/429/21, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року позов [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна академія аграрних наук України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку з часу затримки розрахунку у зв`язку із звільненням, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату з 25.03.2020 року по 13.11.2020 року в розмірі 161 147,35 гривень. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнення в розмірі 218 698,66 гривень. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 9 340,06 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частина 3 даної статті передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Судом встановлено, що 14 квітня 2021 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Віталія Попова» в особі керуючого бюро Попова В.О. був укладений договір №5 про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу у захисті його трудових прав в тому числі, але не виключно, шляхом здійснення представництва у цивільній справі №381/429/21. Додатковим договором №3 від 15.06.2021 про розірвання Договору №5 від 14.04.2021 сторони: [PERSON] та Адвокатське бюро «Віталія Попова» домовились розірвати Договір №5 про надання правничої (правової) допомоги від 14.04.2021, припинивши його дію з 15.06.2021. 24 червня 2021 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Віталія Попова» в особі керуючого бюро Попова В.О. був укладений договір №5 про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу у захисті його прав та законних інтересів в тому числі, але не виключно, шляхом здійснення представництва, також, у цивільній справі №381/429/21. Також, 24 червня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Троянівське» в особі директора Попова С.О. та Адвокатським бюро «Віталія Попова» в особі керуючого бюро Попова В.О. укладено Договір поруки №7, за умовами якого Поручитель (ПрАП «Троянівське») поручається перед Кредитором (АБ «Віталія Попова») за виконання усіх грошових зобов`язань Боржника ( [PERSON] ), що виникають на підставі Основної Угоди (Договір №15 про надання професійної правничої допомоги від 24.06.2021), у їх повному обсязі як солідарний Боржник. Відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 10.11.2020 АБ «Віталія Попова» в особі Старостинського М.В. отримав в оренду у Попова Віталія Олексійовича транспортний засіб, а саме легковий автомобіль на умовах строкового платного користування до 09.11.2023. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача - адвокатом Поповим В.О. надано до суду наступні докази: Акт виконаних робіт №000119 від 30.04.2021 до договору №5 від 14.04.2021; Акт виконаних робіт №000138 від 31.05.2021 до договору №5 від 14.04.2021; Акт виконаних робіт №000151 від 30.06.2021 до договору №5 від 14.04.2021; Акт виконаних робіт №000165 від 31.07.2021 до договору №15 від 24.06.2021; Акт виконаних робіт №000187 від 31.08.2021 до договору №15 від 24.06.2021; Акт виконаних робіт №000195 від 22.09.2021 до договору №15 від 24.06.2021. Зазначені Акти виконаних робіт підтверджені: Платіжним дорученням №3063 від 30.07.2021 на суму 13 476, 64 грн.; платіжне доручення №2743 від 30.06.2021 на суму 13082,86 грн.; платіжне доручення №1 від 20.04.2021 на суму 600 грн.; платіжне доручення №1 від 26.04.2021 на суму 600 грн.; платіжне доручення №1 від 27.05.2021 на суму 600 грн.; платіжне доручення №3064 від 30.07.2021 на суму 4166,67 грн.; платіжне доручення №3418 від 03.09.2021 на суму 17968,32 грн.; платіжне доручення №3514 від 17.09.2021 на суму 7685,22 грн.; платіжне доручення №1 від 17.09.2021 на суму 1200 грн.; платіжне доручення №1 від 01.09.2021 на суму 1200 гривень. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником надано необхідний обсяг належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем, відповідно до договору поруки №7 від 24.06.2021, зокрема, надано відповідні квитанції, та платіжні доручення, що в даному випадку є розрахунковими документами, що зареєстровані у встановленому порядку. Щодо позиції третьої особи - Національної академії аграрних наук України, то суд критично оцінює їх заперечення на подану заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки вимогу про стягнення судових витрат пред`явлено до відповідача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України. Отже, надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката Попова В.О. у даній справі. Враховуючи наведене вище, заява представника позивача про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved