Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилалося на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.12.2007 року (надалі - Договір) відповідач отримав кредит у розмірі 0,00 Євро (з подальшим збільшенням 1100,00 Євро) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання батьківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість в сумі 2812,20 Євро, що за курсом НБУ станом на 16.10.2013 року складає 30315,49 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.12.2007 року в розмірі 2812,20 Євро, що за курсом 10,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.10.2013 року складає 30315,49 грн. та судовий збір в розмірі 303,15 грн. В судове засідання представник позивача Ткач С.М. не з'явилася, направивши до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити в повному об'ємі з підстав закінчення строків позовної давності. Дослідивши письмові докази, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов є обґрунтований, та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що згідно заяви позичальника від 19.12.2007 року позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 0,00 Євро (з подальшим збільшенням 1100 Євро) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на строк 24 місяці з 19.12.2007 року по 18.12.2009 року включно зі сплатою 1,8 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Таким чином, відповідно до заяви позичальника від 19.12.2007 року, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, а відповідно виникнення цивільних прав і обов'язків, тобто зобов'язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов'язку. Факт укладення кредитного договору між сторонами визнано представником відповідача як у поданій до суду заяві від 24.01.2014 року, так і безпосередньо відповідачем у п.6 заяви позичальника від 19.12.2007 року. Як встановлено судом, взяті на себе зобов'язання перед позивачем, відповідач [PERSON] належним чином не виконав, що призвело до виникнення у нього кредитної заборгованості. Розмір кредитної заборгованості відповідача [PERSON] відповідно до наданого розрахунку, станом на 16.10.2013 року становить 2812,20 Євро, (що по курсу гривні до іноземної валюти (Євро), відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.10.2013 року становить 30315,49 грн.), яка складається з: 1084,38 Євро - заборгованість за кредитом; 1228,79 Євро - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 479,36 Євро - несплачені відсотки на поточну заборгованість,749,43 Євро - несплачені відсотки на прострочену заборгованість, 320,94 Євро - прострочена комісія, а також 178,09 Євро - заборгованість по судовим штрафам. На лист - повідомлення позивача №30.1.0.0/2-2588415851 від 16.10.2013 року про добровільну сплату заборгованості відповідач [PERSON] не відреагував. Згідно ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Із змісту ст.610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги є обгрунтованими. Доводи представника відповідача, викладені у письмових запереченнях на позов, про те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вказаними вище позовними вимогами суд, враховуючи вимоги ст.ст.257, 259 ЦК України, та виходячи із п.6 п.п.6.4 та п.9 п.п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, вважає необгрунтованими. Суд вважає, що з відповідача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.11, 509, 526, 536, 551, 610, 611, 634,1054 ЦК України та

Outcome: approved