Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного судунадійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1400 доларів США (тисяча чотириста доларівСША). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3840 грн. 80 коп., а саме судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є співвласником житлового будинку що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва на право власності на житло від 29 лютого 2000 року, в ньому посвідчено , що будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В січні 2019 року, відповідач [PERSON] , заявив, що проживати з сім`єю більше не бажає, і має намір покинути місце проживання. Як компенсацію за належну йому частину житлового будинку, вказав сплатити йому грошові кошти в сумі 1400 (тисяча чотириста) доларів США. Позивач передав відповідачу [PERSON] 1400 доларів США, про що була написана відповідна розписка від 11.01.2019 року, в якій він вказав що на даний будинок не претендує, та зобов`язався сприяти нотаріальному посвідченню передачі матері позивача [PERSON] , належної йому частини будинку, що знаходиться у спільній сумісній власності. З того часу відповідач [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає, на даний час там проживає позивач, його мати [PERSON] , його брат [PERSON] . Свого зобов`язання, щодо сприяння нотаріального посвідчення переходу права власності частини житлового будинку [PERSON] відповідач не дотримався, як виявилось не бажав і не бажає виконати обіцяне, надалі вимагає безпідставно сплачувати йому гроші за його частину будинку. Відповідач [PERSON] безпідставно отримав кошти в сумі 1400доларів США не маючи наміру виконати свого зобов`язання що до сприяння офіційному нотаріальному посвідченню належної йому частки житлового будинку [PERSON] , повертати грошові кошти відмовляється. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вказав, що сам текст розписки був написаний позивачем, а відповідач лише поставив під ним своє прізвище, ім`я, по-батькові, дату та підпис, таким чином погодившись з умовами викладеними у вказаній розписці. Крім того пояснив, що мітір`ю позивача, яка також є співвласницею спірного будинку передавалися ще кошти за частку у спірному будинку, проте письмові докази цього відсутні. Також вказав, що інші підстави для передачі коштів відповідачу були відсутні і відповідач на даний час не виконує домовленостей щодо переоформлення належної йому частки будинку, за яку фактично отримав гроші. Надав до суду оригінал розписки. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив в якому позов не визнав та вказав, що позовні вимоги не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Вказує, що особливу увагу слід звернути на зміст розписки в якій зазначено, що гроші були отримані як компенсація матеріальної та моральної шкоди за спірний будинок, тобто зі змісту розписки вбачається, що передача коштів відбулася за матеріальну та моральну шкоду, тому твердження позивача, що кошти відповідач отримав за належну йому частку будинку не підтверджено. Крім того, твердження щодо сприяння нотаріального посвідчення не обґрунтовано. Також відповідач вказує, що у нього є сумніви щодо його підпису у вказаній розписці, а почерк яким написана розписка є відмінним від почерку відповідача. Просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував, вказав, що дійсно гроші в сумі 1400доларів США він отримав і підпис під розпискою здійснював особисто. Проте вказані кошти відповідач отримав за те, що залишив колишній дружині спільне нажите у шлюбі майно, а саме трактор, котел та 2 гаража. Домовленостей щодо компенсації за частку будинку не було. Вказав, що взагалі ставив своє прізвище, ім`я, по-батькові, дату та підпис під пустою розпискою, проте пояснити таких дій не зміг. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року справу передано для розгляду судді Сакун Д.І. Ухвалою від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.02.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка. В судовому засіданні 19.04.2021 була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що є колишньою дружиною відповідача. Коли відповідач уходив жити з їхньої спільної хати, то вимагав, щоб свідок та позивач відшкодували йому вартість його частки у домоволодінні у зв`язку з чим син передав відповідачу гроші в сумі 1400 доларів США, а останній у свою чергу зобов`язувався переоформити належну йому частку у будинку у встановленому законом порядку. Вказані дії були підтверджені розпискою, зразок якої позивач знайшов в інтернеті та написав, а відповідач написав особисто під текстом розписки своє прізвище, ім`я, по-батькові, дату та підпис. При складанні розписки та передачі коштів свідок була присутня. Разом з тим у подальшому відповідач почав вимагати за переоформлення будинковолодіння ще кошти, у зв`язку з чим свідок ще особисто передала йому 800 доларів США, проте розписки не брала. У подальшому відповідач від нотаріального оформлення правочину щодо своєї частини будинковолодіння ухилявся. У судове засідання 05.05.2021 позивач та його представник,відповідач та його представник не з`явилися. Подали заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання 05.05.2021. Адвокат Бабенко Р.В. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 лютого 2000 року, будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Згідно розписки від 11.01.2019 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1400 (Долар США). Гроші були отримані, як компенсація матеріальної та моральної шкоди за будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . На вказаний будинок [PERSON] не претендує (а.с.52) Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19). Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19. Зміст розписки від 11.01.2019р. не свідчить про наявність між сторонами зобов`язальних (договірних правовідносин). Так, з тексту вказаної розписки вбачається лише про отримання відповідачем грошових коштів, натомість жодного обов`язку на відповідача у зв`язку з цим не покладено. Відтак у розумінні статті 1212 ЦК України набуття грошових коштів відповідачем було безпідставним і вказані кошти підлягають стягненню з останнього. До доводів відповідача щодо отримання вказаних коштів як компенсацію за частку в іншому спільному майні подружжя (трактор, котел та 2 гаража) суд ставиться критично, оскільки жодних доказів як наявності такого майна так і його поділу суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. А тому на підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Щодо витрат на правову допомогу, які просить стягнути позивач з відповідача у сумі 3000,00грн., то їх понесення позивачем не доведено, відповідна квитанція до справи не додана.

Outcome: approved