Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у вересні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що у вересні 2021 року [PERSON] дізналася про те, що за виконавчим написом від 12.06.2021 № 85392, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною з позивачки як з боржника стягується на користь відповідача заборгованість в розмірі 11623,20 грн. У виконавчому провадженні № 66606437 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським В.В. звернено стягнення заборгованості на заробітну плату позивачки. Позивачкою 21.05.2019 року із ТОВ «Глобал кредит» було укладеного Договір фінансового кредиту №001/70/137807. Проте, позивачці невідомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання перед ТОВ «Дорі Фінанс». Заборгованість за виконавчим написом є спірною, позивач не визнає існування заборгованості такого розміру, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу та підстави для його стягнення від відповідача [PERSON] не надходило. Представник позивача [PERSON] посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачкою не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, а отже це є безумовною підставою для визнання судом оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, вчинений 12.06.2021 та зареєстрований у реєстрі за №85392, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» заборгованості у розмірі 11623,20 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Товариством не подано відзив на позов. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 22.09.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 22.09.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 27.10.2021 року задоволено клопотання представника позивачки та витребувано додаткові письмові докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 21.05.2019 [PERSON] підписала з ТОВ «Глобал кредит» Договір фінансового кредиту №001/70/137807, за змістом якого позивачці надано кредит у розмірі 2800 грн. Строк дії договору становить 30 діб з 21.05.2019 по 20.06.2019 включно. В разі виконання зобов`язання у строк відсоткова ставка складає 2,00 % за добу, що дорівнює 730,00 % річних, 1680 грн., процентна ставка є фіксованою в розуміння даного договору та є незмінною протягом строку дії договору (а.с.12-13). Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 12.06.2021 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №85392, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором за №001/70/137807 від 21.05.2019 року, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимог за кредитними договорами № Global DG- 1 від 05.10.2017 є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» правонаступником усіх прав та обов`язків, якого на підставі Договору прав вимоги за кредитними договорами №1/2 від 04.06.2021 є ТОВ «Дорі Фінанс» за період із 04.06.2021 по 09.06.2021 у сумі 10623,20 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2800 грн.; простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7823,20 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 11623,20 грн. (а.с.11). На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 85392 від 25.08.2021 року за заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. постановою від 25.08.2021 було відкрито виконавче провадженні №66606437, а постановою від 15.09.2021 року було звернено стягнення на доходи позивачки, які вона отримує у Відділі освіти, молоді та спорту Воронцовської селищної ради (а.с.9, 10). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між позивачкою з ТОВ «Глобал кредит» Договір фінансового кредиту №001/70/137807 від 21.05.2019 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). У позові також позивачка не погоджується з розміром заборгованості, яка указана у спірному виконавчому написі. Відповідач не подав до суду належних письмових доказів надання приватному нотаріусу Грисюк О.В. документів, які підтверджують безспірність заборгованості в сумі 11623,20 грн. за Договором фінансового кредиту №001/70/137807 від 21.05.2019 року. Відповідачем до суду не надано належних письмових доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» є правонаступником прав вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит», не надано доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Крім того, у виконавчому написів приватний нотаріус Грисюк О.В. зазначила, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Глобал Кредит» за Договором фінансового кредиту №001/70/137807 від 21.05.2019 року на підставі Договору відступлення прав вимоги від 05.10.2017 року, тобто Договору, який укладений до укладення [PERSON] . Договору фінансового кредиту №001/70/137807 від 21.05.2019 року Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові 24.04.2018 року №914/868/17. Таким чином, оскільки на час укладення Договору відступлення прав вимоги від 05.10.2017 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» право вимоги ТОВ «Глобал Кредит» до позивачки не існувало, оскільки між ними не був укладений Договір фінансового кредиту №001/70/137807 від 21.05.2019 року, висновок приватного нотаріуса Грисюк О.В. про те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» набуло право вимоги до позивачки за указаним кредитним договором є помилковим. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та недоведення відповідачем набуття прав вимоги до позивачки, наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань за Договором №001/70/13780 від 21.05.2019 на суму 11623,20 грн. та безспірності указаної заборгованості, позов адвоката Сумцова Є.С. є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908 грн. 80 коп. за подання позову немайнового характеру та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 17.09.2021 року з Додатком № 1 (послуги оплачуються з розрахунку 500 грн. за 1 годину на виконання доручення, крім представництва в суді, загальна сума гонорару 6000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 01 від 26.11.2021, фіскальний чек від 05.11.2021 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 6000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 01 від 26.11.2021 представник позивачки надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6000 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Клопотання про зменшення розміру витрат та доводів про їх неспівмірність зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову відповідачем не заявлено. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачкою у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 6000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved