Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Миколаївська ТЕЦ») звернулось до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач проживає за адресою: [INFO], та є споживачем послуг з постачання теплової енергії. У звязку з неналежним виконанням обовязків щодо оплати отриманих послуг, станом на 27.12.2016 року за період з 01.10.2012 року по 01.05.2016 року з урахуванням перерахунку на суму 224,31 гривень та субсидії 4545,71 гривень, за відповідачем виникла заборгованість у сумі 2602,99 гривень; 1964,86 гривень - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 234,16 гривень - три відсотки річних, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ До судового засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти розгляду заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи обєктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для\~ всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ Судом встановлено, що ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» є суб'єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам міста Миколаєва. В опалювальних сезонах 2012-2013 роках, 2013-2014 роках, 2015-2016 роках позивач здійснював постачання теплової енергії в тому числі і до квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, а тому є споживачем теплової енергії. Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору про постачання теплової енергії у гарячій воді між споживачем та теплопостачальною організацією. Нарахування сум оплат за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2012 року по 01.05.2016 року проводилося згідно тарифів, зазначених у рішенні виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1518 від 24.12.2010 року, та постанови Нац. Комісії №146 від 17.10.2014 року, №1171 від 31.03.2015 року. Відповідач користується послугами теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, проте оплату за одержані послуги не здійснює, у зв'язку з чим станом на 27.12.2016 року, з урахуванням перерахунку на суму 224,31 гривень та субсидії 4545,71 гривень, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 2602,99 гривень. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний щомісячно вносити оплату за комунальні послуги.\~ \~ Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Вказана сума заборгованості відповідачем до теперішнього часу не сплачена, тому підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1964,86 гривень - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 234,16 гривень - три відсотки річних також підлягають задоволенню. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги (Постанова Верховного Суду України № 2864 від 27.01.2016 року). Крім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання (Постанова Верховного Суду України №931 від 13.01.2016 року). Розмір вказаної заборгованості та правильність її розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Заяв про застосування строків позовної давності не надходило. Враховуючи вказані обставини, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved