Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що під час продажу квартири, власниками якої є вона та її син [PERSON] , було з`ясовано, що в Єдиному реєстрі заборон відчудження нерухомого майна міститься запис про арешт Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] .Після звернення до представника відповідача, було встановлено, що виконавчого провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебуває. Просила скасувати арешт з Ѕ частини квартири, що належить [PERSON] . У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не прибув, надав відзив на позовну заяву, де просив прийняти рішення у справі на розсуд суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1996 року видане бюро приватизації оптико-механічного заводу, квартира [ADDRESS] належить належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно рішення №0565 від 14.07.2004 року винесеного міським головою Ізюмської міської ради Сидор Б., [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] , 1980 року народження, інвалідом 1 групи, а також опікуном над житлом та майном підопічного.(а.с.5) У серпні 2020 року в.о. начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ждановою О. надано повідомлення, що у 2009 році на виконанні перебувала постанова АВ № 050678, видана ВДАІ та АТІ 03.02.2009 боржником за якою був [PERSON] , місцезнаходження якого зазначено як « [ADDRESS] ». За вказаним виконавчим провадженням 07.07.2009 було винесено постанову про накладення арешту на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначене виконавче провадження було завершене 18.09.2009 року в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення. На теперішній час виконавче провадження знищене за закінченням строку зберігання. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, суд враховує правову позицію Верховного суду, висловлену в постанові від 12.12.2018 року № 399/142/16-ц, згідно якої - якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні таких спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оскільки виконавчого провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебуває, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved