Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась в суд в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] Малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування, з 06.12.2016 року. Згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року № 2990 дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 25.08.2016 року, складеного працівниками Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 у присутності працівників органів внутрішніх справ України, служби у справах дітей Вінницької міської ради та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00017402464, сформованого 06.12.2016 року, згідно з яким державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З метою забезпечення дитині можливості проживати у сім'ї, згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.10.2013 року № 2342 малолітня дитина [PERSON], [INFO], була влаштована на виховання та спільне проживання у прийомну сім'ю, яка функціонує у м. Вінниці, де вона перебуває на даний час. Мати дитини з часу залишення її у пологовому будинку не зверталась до служби у справах дітей Вінницької міської ради із запитаннями щодо місця перебування дитини, її здоров'я, розвитку тощо, ніяким іншим способом не виявляла своєї зацікавленості долею дитини. Враховуючи невиконання матір'ю обов'язків по вихованню та утриманню дитини з часу її народження та інші фактичні обставини справи орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок про доцільність позбавлення громадянки гр. [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1 /4 частини від всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви. Ухвалою суду від 27.11.2018 року відкрито провадження по справі за призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO]. є [PERSON] батько вказаний [PERSON], який записаний зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с.6,8). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2990 від 15.12.2016року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] відмовилася забрати дитину з Вінницького міського клінічного пологового будинку №2. Згідно акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 25.08.2016року складеного працівниками Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 у присутності працівників органів внутрішніх справ України, служби у справах дітей Вінницької міської ради та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00017402464, сформованого 06.12.2016 року, згідно з яким державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд приймає до уваги те, що відповідач не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї доньки з народження дитини не цікавилась нею її розвитком, здоров'ям, умовами життя. Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 16.10.2018 року №01-00-011-48390 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, суд вважає необхідним стягати з відповідача аліменти на користь і утримання дитини [PERSON], в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 р. до повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved