Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват-Банк», (Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 грудня 2005 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач) був укладений Кредитний договір №DNH4КS84010585 (Кредитний договір), згідно умов якого Відповідач отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 6 707,14 грн., з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 15.06.2009 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір про свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов укладеного договору Відповідач зобов'язана щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, а у разі неналежного виконання зобов'язань передбачено нарахування та сплата пені і штрафів. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, станом на 11.06.2013 року, утворилась заборгованість, у розмірі 75 049,74 грн., з яких: - заборгованість за кредитом -6 100,99 грн.; - заборгованість по відсотках - 25 192,46 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 39 706,30 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 3 549,99 грн. Позивач просить суд стягнути вказану заборгованість та витрати у справі у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Аверін А.Ю. наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Згідно її письмових заперечень просила суд у задоволенні позову, - відмовити, оскільки Позивач звернувся до суду зі спливом строків позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову, - відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 14.12.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4КS84010585, згідно умов якого Відповідач отримала кредитні кошти на придбання промислових товарів, у національній валюті, у розмірі 6 707,14 грн., з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 15.06.2009 року включно. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що підтверджується копією укладеного договору (а.с.6-16). Умови укладеного договору передбачають обов'язок Відповідача щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, у разі неналежного виконання зобов'язань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій (пня, штраф). Як убачається з наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.4-5), борг за Кредитним договором №DNH4КS84010585 від 14.12.2005 року, станом на 11.06.2013 року, складає: 75 049,74 грн., з яких: - заборгованість за кредитом -6 100,99 грн.; - заборгованість по відсотках - 25 192,46 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 39 706,30 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 3 549,99 грн. Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за Кредитним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до приписів ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами не укладалось. Як убачається з заяви позичальника, терміном остаточного погашення кредиту, визначено 15 червня 2009 року включно, з позовом до суду Позивач звернувся 15 липня 2013 року, тобто після того, як сплив, передбачений ст.257 ЦК України, строк позовної давності. Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р., №5, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з врахуванням положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцям забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з чим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed