Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: [PERSON] звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг в розмірі 2400,00 грн. доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 59665,81 грн., який виник у результаті невиконання та неналежного виконання договірних зобов'язань згідно укладеного між ними усного договору купівлі-продажу про виготовлення [PERSON] та передачі йому (продажу) будівельних поноблоків з їх доставкою засобами та способами відповідача на його будівельний майданчик в с. Сенечів Долинського району, стягнути з відповідача на його користь судові та інші витрати, пов'язані з розглядом даної справи, а також витрати за надння адвокатом правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що в 2011 році між ним та відповідачем зав'язалися договірні відносини з приводу придбання в останнього будівельних піноблоків, в ході яких [PERSON] заборгував йому кошти в загальному розмірі 2400,00 доларів США, а тому між ними в даний час існують боргові зобовязання. Про це свідчать факти і обставини, встановлені в процесі судового слухання по іншій цивільній справі, та матеріали перевірки Долинського РВ УМВС. В 2011 році він надав відповідачу кошти в розмірі 6000 доларів США при умові про можливе взяття у нього за ці ж кошти в 2012 році будівельних піноблоків за ціною 2,40 долари США за один, всього 2500 штук, якщо вони йому будуть необхідні. В іншому випадку ці кошти відповідач йому поверне. Ціна придбаних будівельних піноблоків включає в себе вартість їх доставки в повному обємі на його будівельний майданчик в с. Сенечів Долинського району силами і засобами продавця. Згодом, у 2012 році він домовився з [PERSON] про доставку на його будову в с. Сенечів Долинського району вказаних вище будівельних матеріалів в кількості 2500,00 штук в рахунок наданих ним в 2011 році коштів в розмірі 6000,00 доларів США. Однак, відпоідачем на його будівельний майданчик доставлено тільки 300 штук таких блоків, а ще 700 штук вигружено за 12 км до майданчика в с. Вишків Долинського району, що не відповідає їхній усній домовленості. Решту блоків [PERSON] по сьогоднішній день не доставлено на його будівельний майданчик, незважаючи на те, що жодних перешкод у цьому не було. На цей момент борг [PERSON] перед ним становить 3600,00 доларів США - це кошти за недоставлені йому піноблоки, які вже є присуджені до повернення на підставі відповідного рішення Долинського районного суду, та 2400,00 доларів США (720,00 доларів США за поставлені піноблоки та 1680,00 доларів США - за піноблоки, які недоставлені до його будмайбанчика в с. Сенечів), які просить стягнути у даній справі. Оскільки [PERSON] не дотримані основні умови договору купівлі-продажу, вказані в ст.ст. 655 та 662 ЦК України, для відповідача наступають правові наслідки за його порушення, передбачені ст. 670 ЦК Украни, у вигляді повернення коштів, як за доставлені, так і недоставлені піноблоки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково зазначили, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.11.2017 р. по справі № 343/1283/15 між тими ж сторонами встановлено факт укладення усного договору купівлі-продажу піноблоків між [PERSON] та [PERSON] на суму 6000,00 доларів США. Згідно усної домовленості відповідач повинен був поставити 2500 шт. піноблоків на будмайданчик позивача в с. Сенечів. Однак, зобов'язання виконав тільки частково, поставив 1000 шт. піноблоків, не надав документи, сертифікати якості на них, що є неповним виконанням договору. Меншої кількості піноблоків та невідомої якості йому не потрібно, а тому він мє право вимагати повернення сплаченої грошової суми, в тому числі і за поставлений товар, на підставі ст. 670 ЦК України. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому вказав, що зазначені позивачем обставини є неправдивими та надуманими. Зокрема, останній у позовній заяві наголошує на тому, що він надав йому 6000,00 доларів США при умові про можливе взяття за ці кошти у 2012 році піноблоків за ціною 2,40 доларів США за один та при умові, що вони йому будуть необхідні, а якщо ні, то ці кошти відповідач поверне. За таких наведених обставин він мав поставляти йому піноблоки за ціною 2,40 доларів за штуку по мірі необхідності. Тобто, позивач сам визнає, що він мав виготовити для нього не 2500 штук піноблоків разово, а по мірі необхідності за твердо встановленою ціною за одну штуку. У 2012 році ним було поставлено [PERSON] спочатку 300 штук піноблоків, а потім ще 700 штук, всього на суму 2400 доларів США, які останній прийняв і жодних претензій до нього не висловлював. Більше необхідності у піноблоках у позивача не було. Починаючи з 01.01.2013 року і по сьогодні [PERSON] не звертався до нього про доставку йому піноблоків. Оскільки позивачем нібито було передано йому 6000,00 доларів США для купівлі піноблоків, різницю у 3600,00 доларів США стягнуто з нього за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.11.2017 р., тому у нього відсутні будь-які матеріальні чи грошові зобов'язання перед [PERSON], як і відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 670 ЦК України. У задоволенні позову просив відмовити повністю. Крім того, як вказує сам позивач у позовній заяві, доставка піноблоків мала відбуватися лише протягом 2012 року. Відповідно останнім днем строку є 31.12.2012 р. Право вимоги у позивача виникло 01.01.2013 р. і закінчилося 31.12.2015 р., тобто позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, тому він наполягає також на застосуванні строку позовної давності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали з наведених у відзиві підстав. Додатково вказали, що відсутній будь-який письмовий договір (купівлі-продажу чи поставки), який би свідчив про його умови: предмет, ціну, кількість, строки виконання. Спочатку, у 2011 році мова йшла про позику. Позику він частково поветав піноблоками. Зокрема, на вимогу [PERSON] поставив йому 1000 штук піноблоків. З моменту поставки позивач набув права власності на ці піноблоки і розпоряджався ними на власний розсуд. Йому він їх не повертав та претензій щодо них не заявляв. Таким чином, він поставив [PERSON] піноблоки в кількості, на яку була його вимога, а іншу частину коштів з нього стягнуто на підставі рішення суду. Крім того, слід зауважити, що піноблоки є окремими речами з родовими ознаками, а не цілісним об'єктом, тому не можна говорити про повне невиконання умов договору, на чому наполягає позивач. Також він заперечує факт укладення договору купівлі-продажу на суму 6000,00 доларів США, так як такий договір повинен укладатися у письмовій формі. Оскільки письмово умови договору не визначені, тому ті, про які зазначає [PERSON], є надуманими та не підтвердженими жодними доказами. Просили відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що обидві сторони не заперечують факту існування між ними договірних відносин, однак кожен по різному трактує природу цих відносин. Обидві сторони визнають факт передання позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] у 2011 році грошових коштів на суму 6000,00 доларів США. Частина вказаних коштів в розмірі 3600,00 доларів США стягнута з відповідача на користь позивача на підставі рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.11.2017 р. у цивільній справі № 343/1283/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення боргу (т. 2 а.с. 60 - 63). Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що предметом дослідження у даній справі була боргова розписка [PERSON] на суму 10000,00 доларів США від 12.10.2014 р., в яку ввійшло 3600,00 доларів США за 1500 штук піноблоків, які не були поставлені. Предметом дослідження у даній справі є кошти в розмірі 2400,00 доларів США, що становлять вартість 1000 штук піноблоків, які виготовлені та доставлені [PERSON] на замовлення [PERSON] Щодо умов виготовлення і доставки, місця доставки, кількості товару, якості та строків виконання зобов'язання не долучено жодного належного та допустимого доказу, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, письмовий договір між сторонами не укладався, а інші докази, в яких би були зазначені ці умови, відсутні. При цьому кожна із сторін вказує на різні умови та обставини виконання існуючих між ними зобов'язань. Оцінка суду: Вислухавши аргументи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлені судом обставини свідчать про те, що зобов'язання щодо поставки 1000 штук піноблоків виконані відповідачем у 2012 році. З того часу і до звернення до суду (2016 р.) позивач жодних претензій щодо якості, відсутності документів, що стосуються товару, та місця поставки товару не заявляв, від отриманого товару не відмовлявся та не повертав товар продавцеві. Тобто, [PERSON] не скористався своїм правом, передбаченим ст. 666 ЦК України, яка визначає правові наслідки невиконання вимог ст. 662 ЦК України, на яку останній посилається у позовній заяві як на одну з підстав позову. Ще однією правовою підставою позову [PERSON] вважає положення ч. 1 ст. 670 ЦК України, згідно яких, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Виходячи з таких положень позивач вважає, що є достатні підстави для повернення йому вартості доставленого товару, з чим суд не може погодитися з наступних міркувань. Жодного доказу про загальну кількість товару, який замовив позивач та повинен був доставити відповідач, до матеріалів справи не долучено. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що піноблоки відповідач повинен був виготовляти у разі виникнення у нього потреби в них, в іншому випадку повернути йому кошти. Тобто, сторони домовилися не про доставку комплекту товару, за який оплачено кошти, а про варіанти виконання грошового зобов'язання [PERSON] Крім того, оскільки у випадках передання меншої кількості товару, ніж це передбачено договором купівлі-продажу, покупець має право на альтернативний вибір власної поведінки: він може вимагати передати йому ту кількість товару, яка не була передана, або відмовитися від переданого товару та вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Однак, [PERSON] від поставленого товару не відмовився, а тому не набув права на повернення коштів за нього. Таким чином, в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів на підтвердження вимог позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. При цьому суд зазначає, що якщо позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді, то суд повинен відмовити у позові з цих підстав, а не за спливом строків позовної давності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у зв'язку з відмовою в позові вони покладаються на позивача. Відповідач доказів про понесені судові витрати не подавав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed