Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (заявниця) подала до суду заяву, заінтересованою особою в якій зазначено ПАТ «Жидачівський ЦПК», в якій просить визнати, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане на підставі наказу від 25 жовтня 1995 року №131 керівником органу приватизації [PERSON] на ім`я [PERSON] , насправді належить [PERSON] . В обґрунтування заяви заявниця покликається на те, що при зверненні до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири після смерті матері, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що наявні розбіжності в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлої « [PERSON] », « [PERSON] ». Встановлення факту належності цього правовстановлюючого документа необхідно для оформлення спадщини. Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений належними чином, про причини неявки суд не повідомив, відтак, в силу приписів пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, суд розглядає справу за його відсутності. Заяви чи клопотання учасників справи. Заявниця подала заяву про відкладення розгляду справи для забезпечення свідків у наступне судове засідання (а.с.18). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.13-14). Суд, заслухавши пояснення заявниці, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що заява підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.04.1970 серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 24.05.1969 зроблено актовий запис №10 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружині змінено на « [PERSON] » (а.с.4). Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру від 26.10.1995, виданого згідно з наказом від 25.10.1995 №131 керівником органу приватизації [PERSON] , квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] у м. Жидачів Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 24.09.2015 (а.с.3). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона працювала разом з матір`ю заявниці і товаришувала з нею тривалий час. ЇЇ прізвище було « [PERSON] », а заявниця її донька. Вони проживали разом на [ADDRESS] ). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона працювала разом з матір`ю заявниці близько 24 років. Прізвище матері заявниці « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Проживали разом на [ADDRESS] ). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах власного імені матері заявниці, що ставить під сумнів належність її матері правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості оформити спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Суд погоджується з аргументами заявниці, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, у своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , яка померла [INFO] , однак видана на ім`я [PERSON] . Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків. Суд зауважує, що встановлення зазначеного юридичного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в отриманні нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved