Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № 57061, укладеного 08.06.2012 року між ПАТ «Терра Банк» та позивачем, останньому надано кошти в позику на умовах споживчого кредиту в сумі 11\~000 грн. на умовах строковості, зворотності (датою повернення кредиту є 08.06.2013 року), платності з метою покриття витрат за процентною ставкою 0,01 % річних за користування кредитом. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної щоденної заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки в розмірі, визначеному в договорі, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році та здійснюється з дати надання кредиту по день нарахування процентів у поточному місяці включно. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно 28 числа поточного місяця та в день закриття овердрафту. За невиконання або неналежне виконання прийнятих згідно з умовами договору зобов`язань, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною, понад неустойку, передбачену договором. 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, яким у безспірному порядку звернено стягнення з позивача як з боржника за кредитним договором № 57061 від 08.06.2012 року, укладеним з ПАТ «Терра банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1/08 від 14.08.2013 року є ТОВ «ТРАНСМЕД-ТРЕЙД», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги за кредитними договорами № б/н від 26.02.2014 року, є ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 4/09 від 04.09.2014 року є ТОВ «Фінансова компанія «СМАРТ ГРУП», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 17/11.17 від 17.11.2017 року є ТОВ «Фінансова компанія «Фактор груп». Згідно з виконавчим написом заборгованість проводиться за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року, сума заборгованості - 50\~733,07 грн. Позивач зазначає, що у виконавчому написі вказана інша адреса реєстрації та проживання позивача, яка не відповідає дійсності та не значиться в жодному документі. Крім того, ні стягувач, ні боржник не знаходяться на території Житомирського міського нотаріального округу. В порушення положень ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» вказаний виконавчий напис вчинено за межами нотаріального округу та в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». При його видачі нотаріус керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції від 10.12.2014 року. На час вчинення виконавчого напису, а саме 23.10.2020 року, п. 2 вказаного Переліку втратив чинність, отже, не було правових підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. До виконавчого напису не додано невід`ємної частини кредитного договору № 57061 від 08.06.2012 року, а саме Правил надання коштів у позику, внаслідок чого складові та невід`ємні частини даного договору, на які послався нотаріус в підтвердження безспірності заборгованості, відсутні та нотаріусу не надано. Позивач не погоджується із сумою заборгованості, зазначеною у виконавчому написі, оскільки здійснювати платіж в сумі 11\~000 грн. за вказаним договором він повинен був ще 08.06.2013 року. 12.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Фактор груп» відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з позивача суми боргу за вказаним виконавчим написом. Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору, вчинено 23.10.2020 року, тобто після моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України № 1172 в редакції від 29.06.1999 року. Тому позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] 27.07.2021 року подала до суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності, за наявними в справі матеріалами (а.с. 55, 56). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином - за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про його час і місце повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, від них не надійшло заяв про розгляд справи у їхній відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача і третіх осіб. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 08.06.2012 року між ПАТ «Терра банк» та [PERSON] (клієнтом)\~\~укладено кредитний договір № 57061, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим договором ліміту овердрафту. Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість позичальника за кредитом на умовах овердрафту) встановлюється в розмірі 11\~000 грн. Датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту відповідно до цього договору є 08.06.2013 року (а.с. 27-30). Судом також встановлено, що 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 78411, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитиним договором № 57061 від 08.06.2012 року, укладеним з ПАТ «Терра банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1/08 від 14.08.2013 року є ТОВ «ТРАНСМЕД-ТРЕЙД», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги вимоги за кредитними договорами № б/н від 26.02.2014 року є ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 4/09 від 04.09.2014 року є ТОВ «Фінансова компанія «СМАРТ ГРУП», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 17/11.17 від 17.11.2017 року є ТОВ «Фінансова компанія «Фактор груп». Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року. Сума заборгованості складає 50\~133,07 грн., а також 600 грн. плати за вчинення виконавчого напису (а.с. 31). Згідно з копією заяви про примусове виконання рішення (вих.1007736 від 27.10.2020 року) ТОВ «Фінансова компанія «Фактор груп» як стягувач звернулося до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. щодо відкриття за місцем проживання (перебування) боржника [PERSON] ( [ADDRESS] ) виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 32). 12.11.2020 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63594903 щодо виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 33). Згідно з копією інформації з Єдиного реєстру боржників від 13.01.2021 року у вказаному реєстрі значиться запис щодо боржника [PERSON] , номер виконавчого провадження 63594903 (а.с. 14). За результатами розгляду скарги від 23.01.2021 року щодо вчинення виконавчого напису та виконавчого провадження Міністерство юстиції України листом № 8273/Р-2001/19.1.1 від 24.02.2021 року повідомило [PERSON] про відсутність повноважень надавати оцінку правомірності вчиненим нотаріусом нотаріальним діям, а щодо приватного виконавця - Міністерство здійснює контороль за діяльністю приватного виконавця шляхом проведення планових і позапланових перевірок (а.с. 16-19). 23.03.2021 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до заступника начальника управління начальника відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на неправомірні дії приватного нотаріуса Горая О.С. та приватного виконавця Дорошкевич В.Л. щодо надання повної інформації щодо дій зазначених осіб та копій підтверджуючих документів (а.с. 20, 21). 05.04.2021 року вищезазначений відділ листом № 2923/4.3-33 повідомив [PERSON] про перебування виконавчого провадження № 63594903 на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л.(а.с. 25). 19.04.2021 року із повторною заявою [PERSON] звернувся до Президента України, Міністра юстиції України, начальника вищевказаного відділу примусового виконання рішень, приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про факти ненадання повної інформації щодо дій приватного нотаріуса Горая О.С. та виконавця Дорошкевич В.Л. (а.с. 22-24). Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України 22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 року. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. \~ \~ \~ \~ З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. \~ \~ \~ \~ Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувалася ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року в справі № 910/13233/17. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від\~\~ 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, укладений між ПАТ «Терра Банк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально (а.с. 27-30). В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку в нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Також слід зазначити, що в оспорюваному виконавчому написі вказано, що сума заборгованості склаладає 50\~133,07 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11 000 грн.; прострочена заборгованість за комісією 39\~132,50 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,57 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборговність за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенями - 0,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 600 грн. Стягнення проводиться за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і приватним нотаріусом Гораєм О.С. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак, в даному випадку, всупереч викладеному, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Горай О.С. не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розмір невиконаних зобов`язань за кредитним договором визначено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та без проведення детального помісячного його розрахунку. Окрім цього, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Слід звернути увагу і на положення п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, за яким визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, коли настав такий строк суду не представляється можливості встановити та перевірити, оскільки у виконавчому написі він не вказаний, а лише зазначено, що «строк платежу за кредитним договором № 57061 від 08.06.2012 року настав» та що «стягнення заборгованості проводиться за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року». При цьому, жодної інформації за попередній період немає, як і відсутні докази про підставність нарахування заборгованості у вказаний період та про згоду з нею позивача. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»,\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с. 10). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved