Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 06.03.2000 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вони з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих сімейних питань, між ними виникали сварки та різного роду непорозуміння. Сімейне життя між сторонами останнім часом погіршилося, що призвело в кінцевому результаті до фактичного припинення шлюбних відносин. Намагання позивачки зберегти сім'ю не дали жодного результату, більше восьми місяців сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що їх з відповідачем сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить її інтересам. Вона просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, а також залишити їй прізвище «Ямбор». Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с.16,20). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 06.03.2000 року у виконкомі Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 (а.с.4). Згідно з копіями свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, більше восьми місяців проживають окремо, не вживають заходів для примирення. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітніх дітей сторін - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою, а також а також залишити останній прізвище, набуте в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це. Одночасно суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачкою неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial