Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2020 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнутих аліментів - відмовлено. 29 вересня 2020 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернувся адвокат Рукавець О.В. із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 22400 грн. Сторони до суду не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від адвоката Рукавця О.В. через електронну скриньку суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 06.10.2020 [PERSON] подав суду клопотання про відмовленні в заяві адвоката Рукавця О.В. про винесення додаткового рішення та повернення її заявнику у зв`язку з тим, що останнім не надано суду належних документів, які б підтверджували розмір понесених витрат. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи. Між тим, поза увагою суду не можуть залишитися положення ст. 141 ЦПК України щодо обставин, які суд враховує при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. Суд зазначає, що кількість годин необхідних для аналізу законодавства з урахуванням предмету позовних вимог, є завищеним, оскільки адвокат повинен бути обізнаний із законодавством, яким регулюється спір у справі, надаючи консультацію щодо характеру спірних відносин. При прийнятті даного рішення враховано також те, що дана справа з урахуванням віднесення її до справ, які розглядаються судами в спрощеному провадженні, є справою незначної складності, до того з конкретна справи має невеликий обсяг досліджуваних доказів. На підставі вищевикладеного, виходячи із критерію пропорційності та співмірності, суд зазначає, що заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити та стягнути із позивача на користь відповідача 3000грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, суд вважає, що адвокату Рукавцю О.В. слід поновити процесуальний строк на звернення до суду із клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки причини його пропуску, у відповідності до ст. 127 ЦПК України, суд визнає поважними. На підставі наведеного та

Outcome: approved