Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивачки - адвокат Боровець М.С. подав до суду позовну заяву до Радехівської міської ради Львівської області у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] . визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки: площею 1,3306 гектарів (ріллі), площею 0,2183 гектарів (ріллі), площею 0,4402 гектарів (кормових угідь), площею 0,1421 гектарів (кормових угідь), в порядку спадкування за заповітом після смерті мами - [PERSON] , що померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , і які належали [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009407, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року за № 10056. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла тітка позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 2.1312 га на території Павлівської сільської ради. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Однак, фактично Спадкодавець до дня смерті проживала разом зі своєю сестрою [PERSON] та її сім`єю в [ADDRESS] , оскільки перебувала в похилому віці та хворіла на загальний атеросклероз судин. Заповіту [PERSON] не залишила, отже спадкування відбулося за законом. [PERSON] вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала з [PERSON] до дня її смерті. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . На випадок смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належать [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки Державний акт на право власності на земельні ділянки серії ІV-ЛВ №009407 №197 від 10 серпня 2000 року виданий після її смерті. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить суд його задовольнити. Заяви та клопотання учасників справи Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, просить проводити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги визнає (а.с.48). Представника позивачки подав заяву про доповнення раніше поданої позовної заяви (а.с.49-56). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 20.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків (а.с.35-36). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.05.2021 прийнято справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.41-42). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті(а.с.59). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвами про смерть від 02.10.1999 та від 19.09.2011, [PERSON] померла [INFO] у с. Павлів Радехівського району Львівської області, а [PERSON] померла [INFO] у с. Павлів Радехівського району Львівської області (а.с.14, 26). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою за вих.№10/03-50 від 05.02.2008(а.с.15). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.1977(а.с.16). [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 05.11.1955. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.11.1955 (а.с.17). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.1958(а.с.18). [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.08.1975(а.с.19). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009407, виданого 10.08.2000 на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів від 15.05.2000 за №197, [PERSON] є власником земельних ділянок загальною площею 2.1312 га, які розташовані на території Павлівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10056(а.с.20). Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації від 15.05.2000 за №197 [PERSON] передано в приватну власність земельну частку (пай) площею 2.12 в умовних кадастровий гектарах(а.с.21,22-23). Довідкою, виданою виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 24.07.2020 за №611 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті - [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з померлою була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Від імені померлої [PERSON] заповіт виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області не посвідчувався(а.с.25). Відповідно до заповіту, складеного 21.02.2008 у с. Павлів Радехівського району Львівської області, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право - дочці: [PERSON] (а.с.27). [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Луців І.П. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано ці свідоцтва, складається з: земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS] та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №471280, виданого Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 23 травня 2008 року; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Павлів Радехівського району Львівської області та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №471281, виданого Павлівською сільською радою Радеxівського району Львівської області 23 травня 2008 року (а.с.28, 29). Експертним висновком №056/94-m від 26.01.2021, наданим Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України встановлено, що розбіжності в написанні імен [PERSON] / [PERSON] у вище вказаних документах є ідентичними(а.с.30). 28.04.2021 Радехівською ДНК [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і належать гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки Державний акт на право власності на земельні ділянки серії IV-ЛB №00940 виданий після її смерті (на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 15 травня 2000 року за №197 та заресстрований 10 серпня 2000 року в Книзі записів ресстрації державних актів на право приватної власності на землю за №100560, а.с.40). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона проживає по сусідству з позивачкою. [PERSON] до дня смерті проживала разом зі своєю сестрою [PERSON] та її сім`єю в [ADDRESS] , оскільки остання перебувала в похилому віці та хворіла на загальний атеросклероз судин. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона також є сусідкою позивачки. Підтвердила факт спільного проживання [PERSON] на час відкритя спадщини з [PERSON] . [PERSON] доглядала за [PERSON] , яка перебувала в похилому віці та хворіла на загальний атеросклероз судин. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець не встигла оформити свої спадкові права на земельні ділянки, які є предметом спору у даній справі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР та ЦК України. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті - [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] . Однак, фактично Спадкодавець до дня смерті проживала разом зі своєю сестрою [PERSON] та її сім`єю в [ADDRESS] , оскільки перебувала в похилому віці та хворіла на загальний атеросклероз судин. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї сестри, однак не змогла оформити свої спадкові права через те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009407, виданий 10.08.2000, тобто після смерті спадкодавця - [PERSON] . Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків. Таким чином, суд доходить переконання про наявність достатніх обґрунтованих підстав вважати, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Також, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті належало право власності на земельні ділянки загальною площею 2,1312 га, які розташовані на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009407, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року за № 10056. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначені земельні ділянки. Спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: проживала зі спадкодавцем (сестрою) до дня її смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном, однак не втигла офортими свої спадкові права через те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009407, виданий 10.08.2000, тобто після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . За життя останнязробила особисте розпорядження, склавши заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла - [PERSON] . Однак позивачка позбавлена можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за ч.2 ст. 8 цього ж Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з приписами абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» (8 липня 2011 року № 3674-VI) у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Як вбачається з поданої позовної заяви в такій об`єднано дві вимоги: майнового та немайнового характеру. Відповідно розмір судового збору становить 1816 гривень. Сума річного доходу (пенсії) позивачки за 2020 рік складає 20157,00 грн. П`ять відсотків від суми річного доходу позивачки складає 1007,85 грн (20157,00 * 5%), що перевищує суму судового збору за даним позовом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення [PERSON] від сплати судових витрат, адже розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки - фізичної особи за попередній календарний рік. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved