Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.02.2016, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11.03.2016в задоволенні позову приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування до [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу було відмовлено. 24 березня 2016 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме просить стягнути з позивача3 000 грн. витрат на правову допомогу, мотивуючи заяву тим, що при ухваленні рішення не було повністю вирішено питання судових витрат. У судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що при ухваленні вищевказаного рішення не вирішено питання про судові витрати, які підлягають стягненню на користь відповідача, а саме витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За правилом\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати, на правову допомогу. Відповідно до\~ ст. 84 ЦПК України\~ витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судоверішення, іншою стороною, а вадміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовомузасіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення \~з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Приєднаною до справи квитанцією від 02.10.2015 № 34/15 (а.с. 63) підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих адвокатом послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 2\~000,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення, стягнувши з ПрАТ ПРОСТО-страхування на користьМалюка О.І.витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Outcome: partial