Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д) звернулось з позовом до [PERSON] (місце мешкання: [ADDRESS]) про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.07.2013 року останння отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та інших витрат за ним, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 15.07.2013 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір б/н 15.07.2013. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 31.10.2017 року складає 49947,32 грн., з яких: 3972,37 грн. - заборгованість за кредитом, 43120,32 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2354,63 грн.- штраф (процентна складова). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи з погашення заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved