Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.01.2021 року було задоволено позов у повному обсязі, та вказаним рішенням, в порядку п. ч. 6 ст. 265 ЦПК України призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 05 лютого 2021 року о 12 год. 30 хв. В судовому засіданні представник позивача Плаксій Р.В. підтримав вимогу про стягнення судових витрат та витрат, які полягають у наданні правової (правничої допомоги), та просив стягнути їх з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти стягнення судових витрат на правову допомогу в повному обсязі, як таких що безпідставно завищені. Інші учасники до суду не з`явились, суд визнав за можливе розглядати вказане питання за наявним складом. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, так як при винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Визначаючи розмір судових витрат у вигляді судового збору, який підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача, суд виходить із принципу пропорційності задоволених вимог, адресованих відповідачам. Зокрема, загальна сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду відповідно до квитанції становить 76 672 грн. Всі вимоги позивача носять немайновий характер, розмір судового збору на момент звернення із позовом до суду, як юридичної особи, становив 2102 грн. за одну вимогу немайнового характеру. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем Міністерством юстиції України, дорівнює 2012 грн. х 2 = 4204 грн., оскільки судом задоволено дві позовні вимоги, адресовані до Міністерства юстиції України. Окрім двох немайнових вимог до Міністерства юстиції України суд задовольнив вимоги немайнового характеру про визнання договорів оренди недійсними, укладених між ТОВ «Роза Л» та відповідачами - фізичними особами по справі, кількість яких дорівнює 37. Таким чином, залишкова сума судового збору (76 672 грн. - 4204 грн.) = 72 468 грн. повинна бути розподілена на дві рівні частини, одна з яких підлягає стягненню з ТОВ «Роза» (72 468 62) = 36 234 грн., як відповідача стосовно якого задоволено 37 вимог немайнового характеру, і інша рівна частина поділяється між 37 фізичними особами відповідачами рівними частинами. 36 234 грн. : 37 = 979 грн. 29коп. Судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів рівними частинами, оскільки неможливо встановити об`єм здійсненої роботи представника ТОВ «Деремезна Агро» щодо кожного із відповідачів (94 500 грн. : 39 = 2 423 грн.) Суд вважає, що представником позивача надані належні та допустимі докази, які в сукупності та взаємозв`язку належним чином доводять розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Суд відхиляє доводи відповідача про неспівмірність витрат на правову допомогу, оскільки враховує складність цивільної справи, кількість учасників, об`єм письмових доказів, сформованих в 5 томів цивільної справи. Окрім цього, відповідно до Постанови КАС Верховного суду від 17.12.2020 року в справі № 808/1849/18 від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьої особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка сама кількість часу витрачена на відповідні дії. Таким чином, позивачем надані докази щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості і суд не вимагає додаткового обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, навіть за наявності заперечень представника відповідача [PERSON] , на думку якого опрацювання вказаної справи не вимагало часу, зазначеного позивачем.

Outcome: approved