Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «М-Фон» про стягнення заборгованості за договором факторингу № 017/42-0-1/62 від 03.06.2011 р. у розмірі 27380335,30 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.2011 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «М-Фон» було укладено Договір про факторингове фінансування з регресом №017/42-0-1/62, відповідно до якого останнім на користь позивача відступлено право вимоги сплати грошових коштів від контрагентів ТзОВ «М-Фон» за укладеними договорами поставки, право одержання яких належить ТзОВ «М-Фон», а позивач зобов'язався здійснити факторингове фінансування ТзОВ «М-Фон» на умовах факторингу з регресом. Згідно з даним договором та додатками до нього ТзОВ «М-Фон» на користь позивача відступлено право вимоги за контрактами на загальну суму 27 777776 грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №12/017/42-0-1/62/1 від 03.06.2011 р., за умовами якого відповідач зобов'язався перед позивачем нести солідарну відповідальність з ТзОВ «М-Фон» за виконання зобов'язань за Договором факторингу. Оскільки позивач свої зобов'язання за Договором факторингу виконав у повному обсязі, а ТзОВ «М-Фон» солідарного обов'язку щодо оплати простроченої заборгованості та відсотків за користування грошовими коштами не виконав, просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. В процесі розгляду справи позивач позовні вимоги зменшив та просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 18 березня 2015 р. в розмірі 27 287 511 грн., в т.ч.: основна заборгованість - 24 200 620,30 грн.; заборгованість за відсотками - 3 086 890,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить задоволити. Додатково пояснив, що відсутність вимоги до відповідача про виконання порушених зобов'язань за Договором факторингу не є перешкодою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу, а крім того, відповідач відповідно до заяви від 15 травня 2012 р. дав згоду на продовження дії поруки. Представники відповідача в судових засіданнях 22.12.2014 р. та 06.03.2015 р. проти задоволення позову заперечили. Вважають, що у відповідача відсутні підстави для сплати коштів, як солідарного із ТзОВ «М-Фон» боржника, оскільки позивач всупереч умовам договору поруки не звертався до [PERSON] з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за договором поруки. Крім цього, зазначають про те, що порука припинена, оскільки договором факторингу не встановлений строк виконання основного зобов'язання, а позивач звернувся до суду з пропуском річного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК, для звернення з позовом до поручителя. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча третя особа належним чином викликалася до суду, а тому розгляд справи можливо проводити у відсутності її представника. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст.554 ЦК України). Судом встановлено, що 03.06.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «М-Фон» було укладено Договір про факторингове фінансування з регресом №017/42-0-1/62 (далі - Договір факторингу), відповідно до якого ТзОВ «М-Фон» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено права вимоги сплати грошових коштів від контрагентів ТзОВ «М-Фон» за укладеними договорами поставки, право одержання яких належить ТзОВ «М-Фон». Згідно з п.1.1, 1.3 Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор (Банк) зобов'язується здійснювати факторингове фінансування Клієнта на умовах Факторингу з регресом. Внаслідок відступлення права вимоги Фактор (Банк) замінює Клієнта як кредитора Боржника, у зв'язку з чим до Фактора (Банку) переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості товарів, робіт, послуг, отримання підтверджуючих документів, неустойок та інших платежів за контрактом. Однак, Фактор (Банк) не набуває будь-яких обов'язків Клієнта за Контрактом щодо поставки товарів, робіт, послуг та інших обов'язків, що випливають з такої поставки. Згідно з Договором факторингу та додатками до нього, ТзОВ «М-Фон» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено право вимоги за контрактами на загальну суму 27 777776 грн. Умовами п.5.1 Договору факторингу встановлено солідарну відповідальність Клієнта перед Банком за виконання боржниками зобов'язань за контрактами в сумі несплаченої вартості права вимоги. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором факторингу між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №12/017/42-0-1/62/1 від 03.06.2011 року, за умовами п.1.1 якого, відповідач [PERSON] та ТзОВ «М-Фон» зобов'язалися нести перед позивачем солідарну відповідальність за виконання зобов'язань за Договором факторингу, в тому числі тих, що виникнуть в майбутньому, які випливають з умов Довору факторингу. Згідно з п.2.1 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Клієнтом всіх або окремих зобов'язань за Договором факторингу, Поручитель та Клієнт відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Так, п.2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених зобов'язань за договором факторингу протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Разом з тим, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Вказана позиція викладена, зокрема, у п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Таким чином, доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку з тим, що позивач всупереч умовам договору поруки не звертався до [PERSON] з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за договором поруки, є безпідставними. Також необґрунтованими є посилання представника відповідача про припинення поруки в зв'язку з пропуском позивачем річного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК, для звернення з позовом до поручителя. Відповідно до п. 8.2 договору поруки цей договір діє до повного виконання зобов'язань за Договором факторингу та зобов'язань поручителя за цим договором. За умовами ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 2.1. Договору факторингу передбачено, що умови придбання Фактором (Банком) прав вимоги визначаються додатковими угодами (що складаються за формою згідно Додатку №2 до цього Договору). Всі додатки до цього Договору, а також додаткові угоди до нього є невід'ємною частиною цього Договору (п.15.4. Договору факторингу). Умовами Договору факторингу передбачено відступлення права вимоги Фактору (Банку) Клієнтом (ТзОВ «М-Фон»), внаслідок чого Банк набуває прав кредитора за контрактами, укладеними між ТзОВ «М-Фон» та його контрагентами. Таким чином, зобов'язаннями за Договором факторингу є фінансування Банком ТзОВ «М-Фон» та передача останнім права вимоги за контрактами, що визначаються додатковими угодами до Договору. Відповідно до визначених Договором факторингу термінів, строк дії ліміту на боржника - строк, в межах якого Фактор (Банк) зобов'язаний здійснювати факторингове фінансування відповідно до умов цього договору. Відповідно до Додаткової угоди №7 від 12.07.2012 до Договору про факторингове фінансування з регресом № 017/42-0-1/62 від 03.06.2011з моменту підписання цієї додаткової угоди Клієнт вважається таким, що відступив, а Фактор (Банк) вважається таким, що набув Права вимоги до Боржників, що виникли або виникнуть на підставі контрактів щодо оплати поставлених товарів (наданих послуг) виконаних Боржником робіт, термін оплати таких Прав вимоги повинен закінчуватись не пізніше 24 квітня 2013 року. Строк дії Лімітів на Боржника - 08 травня 2013 року, тобто остання дата надання факторингового фінансування - 24 квітня 2013 року. Таким чином, сторонами Договору факторингу обмежено виконання зобов'язань за договором певним строком - до 08 травня 2013 року. Відповідно до Додаткової угоди №7 до Договору факторингу строк платежу за контрактами, укладеними між ТзОВ «М-Фон» та ПП «Електрокабельпостач», ПП «Женевьєва», ПП «Ром Транзит», ТОВ «Монтемікс» становить 45 днів. Відповідно до визначених Договором факторингу термінів, строк платежу за контрактом - максимально допустимий строк виконання Боржником зобов'язань за контрактом. Строк виконання зобов'язань Поручителем - строк, протягом якого Клієнт (ТОВ «М-Фон») зобов'язаний, діючи в якості поручителя свого Боржника, після спливу строку платежу за контрактом, сплатити Фактору (Банку) вартість права вимоги замість Боржника. Строк починається на наступний день після закінчення останнього дня строку платежу за контрактом, якщо Боржник не виконав своїх зобов'язань перед Фактором (Банком). Пунктом 5.2. Договору факторингу передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Правами вимоги, Клієнт як поручитель Боржника зобов'язується з дати початку Строку виконання зобов'язань Поручителем, оплатити Факторові (Банку) прострочену заборгованість Боржника. При цьому Строк виконання зобов'язань Поручителем не повинен перевищувати 15 календарних днів. Таким чином, Договором факторингу встановлено строк виконання грошових зобов'язань Боржників та ТзОВ «М-Фон» перед АТ «Райффайзен Банк Аваль», який для кожного з Боржників складає 45 днів з моменту набуття позивачем права вимоги щодо оплати поставлених товарів (наданих послуг), виконаних робіт на підставі контрактів, термін оплати яких закінчився не пізніше 24 квітня 2013 року, а для ТОВ «М-Фон» даний строк не повинен перевищувати 15 календарних днів та починається на наступний день після закінчення останнього дня строку платежу за контрактом, якщо Боржник не виконав своїх зобов'язань перед Фактором (Банком). Відтак, оскільки позов подано до суду 18 березня 2013 р., а тому покликання представника відповідача про закінчення строку дії поруки є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором факторингу виконав, однак ТзОВ «М-Фон» не виконано умови Договору факторингу та згідно з розрахунком станом на 18 березня 2015 р. заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю М-ФОН», як солідарного боржника згідно з Договорами поставки з ПП «Електрокабельпостач», ПП «Женевьєва», ПП «Ром Транзит», ТОВ «Монтемікс», право вимоги за якими відступлено ним на користь позивача, становить 27 287 511 грн., в т.ч.: основна заборгованість - 24 200 620,30 грн.; заборгованість за відсотками - 3 086 890,70 грн. Даний розрахунок проведено позивачем відповідно до умов укладеного Договору факторингу, такий представником відповідача в судовому засіданні не оспорювався, а тому приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ у відповідності до ст.ст.57-59 ЦПК України, який підтверджує вказану суму боргу. З огляду на те, що ТзОВ «М-Фон» не виконало взятих зобов'язань за Договором факторингу, відповідач [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання зобов'язань ТзОВ «М-Фон», суд приходить до висновку, що позивач отримав право вимоги до відповідача щодо повернення заборгованості за Договором факторигну №017/42-0-1/62 від 03.06.2011 року в розмірі 27 287 511 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 3 441 грн. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст.11, 207, 526, 530, 547, 553, 554, 559, 610-612, 1077 ЦК України та

Outcome: approved