Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 липня 2021 року надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення солідарно\~з відповідачів\~суми боргу\~в розмірі\~41\~600\~грн.\~та судових\~витрат.\~ В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві посилалася на те, що 06 травня 2020 року між нею та відповідачами було укладено договір про надання послуг. 05 травня 2021 року виконавцем було підготовлено акт наданих послуг, але замовник на зустріч не з`явився та акт не підписав. Загальна вартість наданих по договору послуг склала 41\~600 грн., про що було направлено претензію з пропозицією розрахуватися за надані послуги, проте відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду (а.с.2-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 липня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.22). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с.23-23). До суду 03 серпня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с.25-26). Ухвалою судді від 04 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості(а.с.27-28). Представник позивача адвокат Друз К.А. надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі (а.с.36). Відповідачі в судове засідання вдруге не з`явилися, про день та час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 06 травня 2020 року між [PERSON] , [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню об`єкту, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4.1 договору з дня підписання замовником та третьої особою основного договору або з дня підписання між виконавцем та замовником акту приймання-передачі наданих за договором послуг виконавець вважається таким, що належним чином виконав свої зобов`язання за договором та має беззаперечне право на отримання винагороди. Розмір винагороди за договором становить 5% від кінцевої ринкової ціни об`єкту. В тому випадку, якщо замовником укладено основний договір, і при цьому замовник ухиляється від підписання акту прийому-передачі наданих послуг, винагорода в сумі, визначеній п. 4.2 Договору, підлягає сплаті виконавцю протягом трьох банківських днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги виконавцем (а.с.10-12). Акти наданих послуг від 05 травня 2021 року на суму 41\~600 грн. відповідачами підписані не були (а.с.13-14). На адресу відповідачів позивачем було направлено письмову претензію щодо необхідності сплати 41\~600 грн. за надані послуги (а.с.15-18). Проте відповідачі зобов`язання за договором не виконали та за надані послуги не розрахувалися. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві означену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~626\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 627 Цивільного кодексу України\~передбачає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Нормами\~ст. 902 Цивільного кодексу України\~передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 3\~ст. 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст.\~611\~Цивільного кодексу\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки відповідачів умови договору про надання послуг не виконали, тому позовні вимоги ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 41\~600 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі по 454 грн. з кожного. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved