Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся 01 липня 2021 року до Ананьївського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, дана цивільна справа 13.09.2021 року надійшла для розгляду до Любашівського районного суду Одеської області. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 19 вересня 2017 року приблизно о 7 годині 15 хвилин по вул. Єврейська в м.Ананьїв Одеської області [PERSON] , керуючи автомобілем «КАМАЗ 355102» реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом самоскидом «ЗСАП 8527» реєстраційний номер [NUMBER] , діючи з необережності, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості навантаження і стан автомобіля, яким керував, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого проявляючи злочинну самовпевненість під час руху по вказаній автодорозі виїхав на смугу зустрічного руху транспорту та здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснював рух у зустрічному напрямку по своїй смузі. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження, а потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме закритий перелом нижньої третини діалізу лівої плечової кістки та закритий перелом верхньої третини лівої ліктьової кістки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] становить 298127 грн. За проведення вказаного дослідження позивач сплатив 3500 грн. Крім того, позивач тривалий час лікувався, переніс операцію. На лікування він витратив 26656 грн. 74 коп. Крім того, в зв`язку з необхідністю їздити на лікування він витратив 4304 грн. 82 коп. на бензин. Вказаним злочином йому було спричинено і моральну шкоду, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, переніс фізичні страждання біль. Моральну шкоду він оцінює в 100000 грн. Відповідальність відповідача згідно полісу цивільної відповідальності була застрахована страховою компанією «Уніка». Тому, просить стягнути з: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в межах страхового платежу, в рахунок відшкодування майнової шкоди 100000 грн., в рахунок відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю - 26656 грн. 74 коп., а всього - 126656 грн. 74 коп.; -з [PERSON] , як власника транспортного засобу, матеріальну шкоду в сумі 198127 грн. (різниця між фактичними збитками та страховим відшкодуванням); -з [PERSON] 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 4304 грн. 82 коп. витрат на пальне; В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Бойко О.О. надали аналогічні пояснення, свої вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» надав суду відзив, в якому зазначив, що згідно наданого звіту про матеріальний збиток не визначено залишкову вартість автомобіля, а тому підстав для сплати страхового відшкодування не має. Витрати на лікування позивача документально не підтверджені, а тому також не підлягають відшкодуванню. Просили розглянути справу за відсутності представника. Представник відповідача - адвокат Ярмуш В.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] , а також зазначив, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову в частині стягнення збитків із [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, хоча про день , час та місце слухання справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 01 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди 19 вересня 2017 року був власником автомобіля «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] . 19 вересня 2017 року приблизно о 7 годині 15 хвилин по вул. Єврейська в м.Ананьїв Одеської області [PERSON] , керуючи автомобілем «КАМАЗ 355102» реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом самоскидом «ЗСАП 8527» реєстраційний номер [NUMBER] , діючи з необережності, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості навантаження і стан автомобіля, яким керував, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого проявляючи злочинну самовпевненість під час руху по вказаній автодорозі виїхав на смугу зустрічного руху транспорту та здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснював рух у зустрічному напрямку по своїй смузі. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження, а потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме закритий перелом нижньої третини діалізу лівої плечової кістки та закритий перелом верхньої третини лівої ліктьової кістки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите. Зазначена підстава звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно [PERSON] не є реабілітуючою (а.с. 11-12). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «КАМАЗ 355102» реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5332784, строк дії якого з 09 грудня 2016 року до 08 грудня 2017 року. За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100 000 грн., за шкоду здоров`ю - 200000 грн., франшиза - 0 грн. (а.с. ). Відповідно до звіту № 187/17 від 08 грудня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] становить 298127 грн. 00 коп. (а.с. 13-82). З медичної картки стаціонарного хворого № 11683/1423 видно, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 19.09.2017 року по 10 жовтня 2017 року в Міській клінічній лікарні № 11 м.Одеса з діагнозом: закритий перелом лівої плечової кістки нижньої треті зі зміщенням уламків, відкритий перелом лівої плечової кістки верхньої третини. Він був прооперований та за період лікування витратив на придбання необхідних медикаментів 26656 грн. 74 коп., що підтверджується фіскальними чеками (а.с. ). Мотиви, з яких виходить суд та застосування норм права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом закону №1961-IV (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування. Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону №1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що вимоги позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення в рахунок відшкодування майнової шкоди 100000 грн., в рахунок відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю - 26656 грн. 74 коп. підлягають задоволенню, так як вказані збитки обгрунтовані, документально підтверджені, спричинені особою, цивільна правова відповідальність якої (водій автомобіля КАМАЗ) була застрахована і вказані суми заявлені в межах розміру передбаченого страхового відшкодування договором цивільно-правової відповідальності укладеним страхувальником із ПАТ «СК «Уніка». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України). Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 15 червня 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите. Зазначена підстава звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно [PERSON] не є реабілітуючою, а тому [PERSON] є належним відповідачем щодо відшкодування заподіяних збитків. Внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху та вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України [PERSON] було спричинено як матеріальну так і моральну шкоду. [PERSON] тривалий час лікувався, отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, йому було спричинено фізичний біль, страждання, було порушено його спосіб життя та роботи, пережив емоційний стрес, фактично втратив своє майно - автомобіль. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 грн., а також 3500 грн. витрат на проведення оцінки автомобіля, так як вказані витрати документально підтверджені фіскальними чеками і були здійсненні в зв`язку з необхідністю встановлення розміру спричинених збитків. Що стосується стягнення з [PERSON] , як власника транспортного засобу, матеріальної шкоди в сумі 198127 грн. (різниця між фактичними збитками та страховим відшкодуванням)суд вражає, що дана вимога необґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Такий правовий висновок закріплений в постанові Верховного суду по справ 703/2166/16-ц від 21.12.2020 року. Без встановлення факту відсутності повноважень у водія на керування транспортним засобом (відсутності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), тобто, наявності у нього законної правової підстави користування автомобілем, то саме водій повинен відповідати за завдану шкоду, а не власник чи орендар транспортного засобу (виключення - трудові відносини). В судовому засіданні позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] керував автомобілем «КАМАЗ 355102» реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом самоскидом «ЗСАП 8527» реєстраційний номер [NUMBER] без належних повноважень, а також взагалі позивачем не надано доказів того, що [PERSON] є власником зазначеного транспортного засобу, а також не надано будь-яких доказів чи [PERSON] знаходився з ним трудових відносинах, що є процесуальним обов`язком позивача відповідно до ст. 81 ЦПК України. Будь-яких клопотань про витребування доказів сторони не заявляли. Враховуючи те, що суд позбавлений права за своєю ініціативою витребовувати докази у справі, у суду не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення із [PERSON] , як власника транспортного засобу, матеріальної шкоди в сумі 198127 грн. (різниця між фактичними збитками та страховим відшкодуванням) у зв`язку з тим, що за встановлених обставин [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 198127 грн. (різниця між фактичними збитками та страховим відшкодуванням) до [PERSON] , який може бути належним відповідачем в даній справі, позивачем не заявлялись та судом не розглядались, так як суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Вимога [PERSON] про стягнення із [PERSON] витрат на пальне в сумі 4304 грн. 82 коп. не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач пояснив, що вказані витрати на пальне він поніс в зв`язку з поїздками до лікарні, однак документально необхідність поїздок підтвердити не може. Позивачем надано до суду лише чеки на придбання пального. Тому, суд позбавлений можливості визначити чи вказані витрати пов`язані з лікуванням, так як в лікарні позивач перебував до 10.10.2017 року, а чеки за придбання пального надані за 2019-2020 роки. Крім того, позивач взагалі не зазначив на якому транспортному засобі та в який населений пункт він їздив до лікарні, не визначив відстань, яку необхідно проїхати та витрати пального. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звернувся до суду про стягнення 429088 грн. 56 коп., отже повинен був сплатити судовий збір в сумі 4290 грн. 88 коп. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» (відшкодування збитків заподіяних злочином). Позовні вимоги позивача задоволені частково (44%), а тому з відповідачів ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог - по 944 грн. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial