Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] , який був вдруге одружений на [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 54,0 кв.м. Після смерті [PERSON] все належне йому майно перейшло згідно із заповітом у власність [PERSON] . Від часу смерті [PERSON] позивач постійно доглядала [PERSON] , оскільки вона була хворою та потребувала стороннього догляду. Протягом останніх років свого життя [PERSON] пояснювала, що все своє майно бажає залишити позивачу, оскільки остання протягом останніх трьох років доглядала її, допомагала матеріально, сплачувала комунальні послуги за належну їй квартиру, у зв`язку з частими загостреннями хвороб позивач постійно була з хворою, оплачувала кошти за лікування та медичні препарати. Після смерті [PERSON] , що мало місце 23.11.2016 року, позивач звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на квартиру. Однак, їй відмовлено, тому що померла [INFO] заповіла все своє майно своїй сестрі, відповідачу [PERSON] . Однак, позивач зазначає, що заповідач після смерті свого чоловіка [PERSON] була у пригніченому стані, дітей вона не мала та потребувала сторонньої підтримки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Тому на момент складення оспорюваного заповіту [PERSON] була байдужою до життя, не могла розуміти значення своїх та керувати ними. Протягом останнього року свого життя спадкодавець неодноразово висловлювала намір скасувати вказаний заповіт та скласти новий, однак, через раптове погіршення стану здоров`я та смерть [PERSON] не змогла зробити цього. Крім того, позивач займалася похованням [PERSON] , оплатила всі необхідні ритуальні послуги. Тому позивач просить визнати заповіт від 03.10.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк-Терпелюк І.В., реєстровий №1965, недійсним. Позивач та представник позивача в судовому засіданні із вказаних підстав позовні вимоги підтримали та просять вимоги задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та зазначив, що позивач не має жодних родинних стосунків з померлою [PERSON] . Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про наявність в заповідача психічного захворювання, яке би позбавляло її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а надані документи про витрати позивача свідчать, що сума цих витрат склала менше 2000 грн. Стороною позивача не підтримано в судових засіданнях поданого раніше клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, а, натомість, сторона позивача допускала систематичні неявки в судові засідання протягом кількох років (позовна заява подана 16.05.2017 року), що двічі зумовлювало залишення позову без розгляду. Ні зі змісту позовної заяви, ані з фактичних обставин справи не вбачається факту порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивача внаслідок складення заповідачем заповіту від 03.10.2006 року на користь [PERSON] . Тому в задоволенні позову представник відповідача просить відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилася, 26.11.2020 року подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності (том 3, а.с. 16). Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 08.06.2004 року за № 2-1807 державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори [PERSON] , [PERSON] набула право власності на 1/2 частину вказаної квартири ( том.1, а.с. 7). Згідно з заповітом, посвідченим вказаним державним нотаріусом 03.10.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1965, [PERSON] заповіла все її майно та майнові права [PERSON] (том 1. а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Коломиї Івано-Франківської області, актовий запис №560 (том 1, а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про поховання № 5321 від 24.11.2016 року позивач здійснила поховання померлої [PERSON] (том 1, а.с. 11). Відповідно до виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 3710 та 3918, 4218 [PERSON] страждала на гипотериоз (важка форма в стадії медикаментозної декомпенсації) та хронічний аутоімунний тиреоїдит (том 1, а.с. 246,248,249) У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами 2-4 статті 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Приписками частини 2 статті 207 ЦК України встанвлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, стороною позивача вказаного обов`язку не виконано. Так, з досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі, судом не вістановлено жодних підстав вважати, що оспорюваний заповіт складено чи посвідчено з порушенням вимог закону. Зокрема, даний заповіт посвідчений уповноваженою особою, тобто особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та процедури посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Показання свідка [PERSON] , яка вказала, що вона як працівником соціальної служби з 2014 року по 2016 рік обслуговувала [PERSON] , і що догляд за останньою здійснювали свідок та позивач, а померла мала намір укласти заповіт на ім`я позивача, не є достанім доказом для визнання заповіту недійсним. Крім того, сама позивач у позовній заяві особисто стверджує, що [PERSON] мала намір протягом останнього року життя змінити заповіт, однак, не вчинила цього. Стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що [PERSON] станом на 03.10.2006 року перебувала в такому стані чи хворіла таким захворюванням, який би позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд також звертає увагу, що оспорюваний заповіт складено більше, ніж за 10 років до смерті заповідача. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного, 203, 207, 215, 225, 1233, 1254, 1257 Цивільного кодексу України та,

Outcome: dismissed