Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Стадник С.В. у лютому 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 22 квітня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було укладено Договір комплексного банківського обслуговування, позивачу було видано у користування кредитну картку № [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом 20000,00 грн. для користування як споживчим кредитом, якою [PERSON] не користувалась, вона знаходилася вдома. Позивачу 13.11.2019 року невідома особа зателефонували на її мобільний номер телефону, та представилися працівником компанії Vodafone, повідомила, що проводять роботи з поліпшення мобільного зв`язку та попросили назвати три номери мобільних телефонів, на які вона найчастіше телефонує. Позивач повідомила такі номери, після чого особа, яка представилася оператором мобільного зв`язку Vodafone сказала перезавантажити телефон. При цьому, під час розмови з указаною особою, позивач не повідомляла ніяких даних про картковий рахунок у АТ «ПУМБ», не називала ані номеру картки, ні пін-коду. Згодом 02.12.2019 року позивачці надійшло повідомлення від АТ «ПУМБ» на мобільний номер телефону, де повідомлялось, що за позивачем обліковується борг за картковим рахунком [NUMBER] , однак жодних операцій по картковому рахунку позивач не здійснювала. Отже, 13.11.2019 року відповідачем було здійснено несанкціоноване списання коштів з кредитного рахунку позивача. [PERSON] 02 грудня 2019 одразу звернулася до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення по факту чого було відкрито кримінальне провадження №112019200270000374 від 02.12.2019 року за частиною 1 статті 190 КК України, де вона є потерпіла. Оскільки несанкціоноване списання коштів з карткового рахунку позивача було проведено через АТ «ПУМБ», 04.12.2019 року позивач звернулася до відділення №1 у м. Суми АТ «ПУМБ» із заявою про те, що 13.11.2019 вона не брала участі у проведенні операції по списанню коштів у сумі 20000,00 грн. з карткового рахунку відкритого у АТ «ПУМБ», а картка під час здійснення такої операції знаходилася у неї. Позивач вважає, що несанкціоноване списання коштів 13.11.2019 року з її карткового рахунку було здійснено відповідачем АТ «ПУМБ» без належного підтвердження особи держателя такого карткового рахунку, при тому що [PERSON] не втрачала картку, не повідомляла нікому свій пін-код від кредитної картки відкритої у АТ «ПУМБ», не переказувала нікому CVV код своєї картки, не реєструвалася в системі LiqPay. Позивач навіть нікому не повідомляла номер свого карткового рахунку відкритого в АТ «ПУМБ», про який знали тільки позивач та працівники АТ «ПУМБ». Вказане на думку позивача свідчить про недостатню захищеність персональних даних клієнтів АТ «ПУМБ» та системи онлайн-банкінгу АТ «ПУМБ». Позивач 13.12.2019 року отримала витяг із сайту кредитних історій, за яким при списанні коштів 13.11.2019 року з її банківського рахунку, відкритого в АТ «ПУМБ», особа (особи), які запросили операцію на переказ коштів зазначили фактичне місце проживання [ADDRESS] , що у Дніпропетровській області і вказали електрону адресу [INFO] , які не належать позивачці, і не були надані банку під час укладення Договору на обслуговування за заявою №22001295183701 від 22.04.2019 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування. Однак на вказані дані при проведенні операції в онлайн-банкінгу належним чином АТ «ПУМБ» відредаговано не було і дозволено проведення операції по списанню коштів з карткового рахунку позивача, відкритого в АТ «ПУМБ» без уведення пін-коду картки та лише з урахуванням номерів телефонів, на які найчастіше здійснював дзвінки клієнт. Крім того, через картковий рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «ПУМБ», було здійснено також оформлення кредитів у ТОВ «Качай Гроші» від 13.11.2019 у сумі 13 104, 00 грн. та ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» від 13.11.2019 на суму 3 690, 00 грн. Вказаним компаніям позивач ніколи не надавала своїх персональних даних, відтак на думку представника позивача витік інформації стався через порушення правил безпеки АТ «ПУМБ». Щодо вказаного факту позивач також звернулася із заявою до поліції, внаслідок чого було відкритого кримінальне провадження від 20.12.2019 року. Незважаючи на відкрите кримінальне провадження за частиною 1 статті 190 КК України від 02.12.2019 АТ «ПУМБ» наполягає на погашенні позивачем кредиту, який виник внаслідок списання коштів АТ «ПУМБ» при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Посилаючись на указані обставини, представник позивача, збільшивши розмір позовних вимог просить суд: 1) визнати транзакції від 13.11.2019 року щодо переказу коштів в розмірі 100,00 грн., та в розмірі 19900,00 грн. із кредитного карткового рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок АТ «Приват Банк» не чинними та зобов`язати Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» повернути їй грошові кошти шляхом відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] відкритому у АТ «ПУМБ» у розмірі 19900,00 грн. та 100,00 грн. в межах кредитного ліміту; 2) скасувати 498,48 грн., як нараховані Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» відсотки від 30.11.2019 року за картковим рахунком № [NUMBER] виданого Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на ім`я [PERSON] за опротестованими транзакціями; 3) скасувати нараховані Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» [PERSON] по кредитному картковому рахунку № [NUMBER] - проценти за користування кредитними коштами, неустойку (штраф, пеню), комісію; 4) стягнути з Акціонерного товариством «Перший український міжнародний банк» 30784,60 грн. пені за не належний переказ коштів виконаний Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за опротестованою транзакцією від 13.11.2019 року щодо переказу коштів в розмірі 100,00 грн. та в розмірі 19900,00 грн. із кредитного карткового рахунку № [NUMBER] виданого Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на ім`я [PERSON] . Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 10.02.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалами суду від 06.03.2020 та від 12.03.2020 вирішувались клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник позивача Стаднік С.В. 19.02.2020 надіслав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмового доказу. Позивач 12.03.2020 року подавала заяву про відкладення судового розгляду справи. Представником позивача адвокатом Стадником С.В. 07.05.2020 до початку розгляду справи по суті подано заяву про уточнення позовних вимог, яка судом прийнята до розгляду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, відзив на позов не подав. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Позивач 22 квітня 2019 року підписала Заяву №2001295183701 про прийняття Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування, за змістом якої просила підключити її до системи Смс- , Інтернет-банкінг, а також відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та надати Кредитну карту з кредитним лімітом 20000,00 грн. з річною відсотковою ставкою 47,88%. Також позивач одночасно підписала Паспорт споживчого кредиту (а.с.17, 18, 19). Відповідачем позивачу була видана карта № [NUMBER] (а.с.20) В указаних документах прізвище позичальника указано як « [PERSON] », що не збігається з написанням її прізвища « [PERSON] » у паспорті громадянина України (а.с.13). З виписки по Кредитній картці, виданої АТ «ПУМБ» за період з 31.10.2019 по 30.11.2019 установлено, що 13.11.2019 з картки, виданої відповідачем позивачу було здійснено дві операції з переказу на суму 100 грн. та 19900 грн. на картку * [NUMBER] . Відповідачем 30.11.2019 були нараховані відсотки в сумі 498 грн. 48 коп. Таким чином, станом на 30.11.2019 загальна сума заборгованості за Кредитним договором складала 20498 грн.48 коп. (а.с.32). За заявою позивача 02.12.2019 року про те, що 13.11.2019 року невідомі особи шахрайським шляхом зняли з її карткового рахунку банку «ПУМБ» гроші близько 19500 грн. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України та розпочато кримінальне провадження №12019200270000374 (а.с.21, 33). 04.12.2019 року [PERSON] подала до АТ «ПУМБ» заяву, в якій повідомила, що не давала згоду на проведення 13.11.2019 року операцій на суму 20000 грн. за карткою № [NUMBER] , вказала, що у момент здійснення операції картка знаходилась у неї, і повідомила про те, що 13.11.2019 року їй зателефонували на мобільний номер телефону та представилися компанією Vodafone, цікавились якістю зв`язку та обслуговування, просили назвати номери телефонів, на які частіше телефонує, що вона і зробила. [PERSON] у заяві відповідачу вказала, що після цього прийшла смс про заміну сімкарти в пропав зв`язок. Наступного дня позивач у відділення мобільного оператора розблокувала сімкарту. Позивач повідомила позивачу, що кредитною картою не користувалась взагалі, про те, що з кредитної карти АТ «ПУМБ» були списані кошти без її відома дізналась 02.12.2019 року (а.с.22, 23) . У відповідь на указане звернення АТ «ПУМБ» листом від 05.12.2019 № КНО-33/61429 повідомило позивача про неможливість застосування до заборгованості перед Банком послуги із умовами Сервісу оформлення покупок «У розстрочку» (а.с.26). Відповідач надіслав позивачу повідомлення про те, що [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 23.01.2020 року існує заборгованість у розмірі 1098,48 грн., яка має бути сплачена до 02.02.2020, а тому відповідач передав указану інформацію до бюро кредитних історій і нараховує штрафні санкції (а.с.51). Відповідно до Кредитного звіту до Міжнародного бюро кредитних історій внесено відомості про три чинні Кредитні договори, у тому числі договір від 22.04.2019, укладений з АТ «ПУМБ», договори від імені [PERSON] від 13.11.2019 року з ТОВ «Качай Гроші» а ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» (а.с.27-31). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Ураховуючи установлені судом факти, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року (надалі - Положення № 223). Між сторонами у справі був укладений Кредитний договір від 22.04.2019 року. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно із статтею 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобіганням або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів (стаття 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Згідно із пунктом 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ №705 від 05.12.2014 року емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльність сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініцюювати платіжні операції. Отже, вищевказані норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» підлягають застосуванню лише в тому разі, якщо користувач (платник) не вчинив дій або не допустив бездіяльності, які сприяли незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (неналежні перекази). Якщо у здійсненні неналежного переказу винен не тільки ініціатор переказу, а й користувач платіжного засобу, то вищевказані норми права не можуть бути застосовані. Позивач під час судового засідання пояснила, що порушення її прав на її думку полягає у відсутності визначеності у правовідносинах з відповідачем, який не реагує на її повідомлення про непричетність до зняття кредитних коштів і вважає, що саме вона повинна повернути всю суму нарахованої АТ «ПУМБ» заборгованості. Позивач та її представник адвокат Стаднік С.В., вважали, що відновлення порушених прав [PERSON] можливе у спосіб обраний позивачем. Суми коштів, які є предметом спірних трансакцій в загальній сумі 20000 грн., не належали на праві власності позивачу, тобто не були її грошовим вкладом, сумами доходів у виді пенсії чи заробітної плати, а є власністю відповідача. Отже, внаслідок здійснених відповідачем спірних трансакцій позивач не була позбавлена належних їй на праві власності грошових коштів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Крім виписки по Кредитній картці, виданої АТ «ПУМБ» за період з 31.10.2019 по 30.11.2019, яка підтверджує лише факт вчинення спірних операцій з переказу, позивач до суду належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні статей 77-80 ЦПК України, на підтвердження дати виявлення не 13.11.2019, а лише 02.12.2019 факту зняття невідомою особою коштів з її кредитної карти, способу здійснення спірних трансакцій (з фізичним чи без фізичного пред`явлення платіжного засобу, з даними про спосіб ідентифікації спеціального платіжного засобу та його держателя, з уведенням ПІН-коду, CVV коду чи без такого, тощо). Зазначені у позовній заяві клопотання про витребування у відповідача письмових доказів на підтвердження указаних обставин (а.с.9), позивач та її представник адвокат Стадник С.В. під час судового засідання 07.05.2020 зняли і просили суд не вирішувати указані клопотання по суті. Відсутність відзиву відповідача на позов та письмових заперечень не свідчить про визнання АТ «ПУМБ» позову та викладених у ньому обставин та не звільняє позивача від обов`язку доказування підстав позову. Отже, в умовах ненадання суду достатньої сукупності належних доказів на підтвердження способу здійснення спірних операцій з переказу коштів з кредитної карти позивача, суд позбавлений можливості оцінити законність трансакцій від 13.11.2019 та дійти висновку про те чи позивач вчинила дії або допустила бездіяльність, які сприяли незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції чи за спірні трансакції несе відповідальність відповідач. За відсутності даних про спосіб здійснення відповідних операції факт звернення [PERSON] із заявою до поліції не свідчить про те, що позивач не сприяла використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Твердження у позовній заяві про те, що спірні операції могли мати місце лише через недостатню захищеність відповідачем персональних даних клієнтів та могли бути здійснені за участю працівників банку за відсутності відповідних доказів є припущеннями і відхиляються судом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не довела порушення її прав відповідачем і її звернення до суду є передчасним. Нарахування відповідачем у виписках по кредитному договору заборгованості, відсотків та повідомлення АТ «ПУМБ» про нарахування штрафних санкцій не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість. Лише у випадку вжиття відповідачем реальних заходів стягнення спірної заборгованості, може йти мова про порушення прав позивача та про правомірність нарахування такої заборгованості. У межах розгляду позову про стягнення заборгованості і виникає необхідність аналізу законності трансакцій від 13.11.2019, аналізу правомірності і правильності нарахування заборгованості. У такому випадку позивач може захищати свої права шляхом подання відзиву та доказів на спростування підстав позову або шляхом пред`явлення зустрічного позову. Відтак, суд дійшов висновку, що позов адвоката Стадника С.В. в інтересах [PERSON] задоволенню не підлягає. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої, шостої та сьомої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору. Оскільки позов задоволенню не підлягає, відповідач доказів понесених судових витрат до суду не подав, розподіл судових витрат цим рішенням судом не проводиться. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed