Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. На обґрунтування позову посилалася на те, що 08 листопада 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року був розірваний. Починаючи з літа 2018 року вони з відповідачем перестали бути однією сім`єю та почали проживати окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Зазначила, що відповідач належної фінансової допомоги на утримання їх дітей не надає і не бажає в добровільному порядку надавати. Зазначила, що діти відвідують дошкільний навчальний заклад №2 «Дзвіночок» в м. Рожище, оплату за харчування та додаткові витрати по садочку несе вона самостійно. Крім того, їх син навчається в школі іноземних мов « Смайлик », де вивчає англійську мову та відвідує гурток «Школа Вундеркінд». Крім того, їх син відвідує тренування з футболу в Академії футболу для дошкільнят «Клуб Лева», який знаходиться у м. Луцьку. Усі витрати по відвідуванню сином гуртків несе вона самостійно. Відповідач не надає жодних коштів на забезпечення їх дітей необхідним одягом, продуктами харчування, не включаючи витрати пов`язані з дозвіллям дітей та придбанням іграшок, предметів для розвитку. Зазначила, що вона ніде не працює та перебуває в декретній відпустці. Відповідач є здоровою, працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю у сфері права, є засновником та керівником чимало юридичних осіб, має стабільний та достатній дохід. Також, він збирався придбати квартиру в м. Харкові, тому вважає, що відповідач має змогу надавати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Крім того, враховуючи, що вона ніде не працює, перебуває в декретній відпустці, постійно здійснює догляд за їх дітьми, тому просила стягнути з відповідача 2000 грн. на її утримання. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області Сіліч І.І. від 14.01.2020 року цивільна справа направлена за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова Ухвалою судді Київського районного суду м. Харків [PERSON] від 07 лютого 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 21 квітня 2020 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями на підставі звільнення з посади судді [PERSON] у відставку (рішення Вищої ради правосуддя №1000/0/15-20 від 16.04.2020 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді у відставку» ) відповідно до п.2.3.50 Положено про АСДС цивільна справа за вищевказаним позовом розподілена в провадження судді Якуші Н.В. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином шляхом направлення судових повісток зі зворотнім повідомленням. Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України сторони зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує сторін належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами та вирішив розглянути справу, виходячи з обставин, встановлених судом. Приймаючи рішення про ухвалення рішення, суд також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 25.07.2014 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 09.06.2017 року). Згідно зазначених свідоцтв про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач - батьком. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю. Відповідач проживає окремо, доказів надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей, матеріали справи не містять. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, відповідно до Витягу з державного реєстру юридичних осіб є засновником та керівником ТОВ «Юральянс» (адреса місце розташування: м. Харків, вул. Алчевських 43), засновником ТОВ «Мак-ТМ» (м. Харків, вул. Тобольська 27). Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Норми права, що підлягають застосуванню. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial