Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Служба у справах дітей Кіцманської РДА звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], вихованця КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Вихованням дитини [PERSON] . не займається, не створює відповідних умов для її виховання та повноцінного розвитку. По місцю проживання [PERSON] характеризується посередньо, в побуті та громадських місцях поводить себе добре, зі слів односельців підтримує зв'язки з особами антигромадської поведінки. Згідно повідомлення головного лікаря КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» малолітній [PERSON], 2013р.н., поступив до закладу 20.06.2014 року, за час перебування малолітньої дитини в закладі [PERSON] відвідувала дитину наступним чином: у 2014 році - 5 відвідувань; у 2015 році - 19 відвідувань; у 2016 році - 7 відвідувань; у 2017 році - мати навідувала сина лише двічі, востаннє - 13.07.2017 року. В липні 2017 року мати відвідала дитину лише за сприяння служби у справах дітей. Згідно письмового повідомлення [PERSON], бабусі дитини, [PERSON] вихованням дитини не займається, часто залишає дитину на неї, з'являється додому у нетверезому стані. З [PERSON] неодноразово проводились бесіди виховного характеру, влаштування дитини в заклад, які позитивного результату не дали. Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради від 11.06.2014р. за 39/06 [PERSON] зобов'язано забезпечувати належне виконання батьківські обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання своєї малолітньої дитини та вирішні питання щодо влаштування дитини до КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини. Не змінила своєї поведінки та стилю життя [PERSON] і після влаштувань дитини до вказаного закладу. [PERSON] перебуває на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті, від лікування на даний час категорично відмовляється. Перебування дитини з матір'ю є загрозливим для здоров'я дитини. Також встановлено, що [PERSON] проживає з співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS]. Згідно актів обстежень від 04.01.2017р. та 20.06.2017р. в будинку було холодно, брудно, постільна білизна відсутня кімната, в якій проживає сім'я, не провітрена, присутній запах чадного газу, продуктів харчування та зготовленої їжі в наявності немає, відсутні умови для виховання та утримання малолітнього [PERSON]. Зі слів самої матері та ЇЇ співмешканця, вони не мають змоги на даний час забрати дитину до себе на виховання. Співмешканець відповідачки [PERSON] перебуває на обліку в нарколога з 20.07.2009 року та перебуває на «Д» обліку в Кіцманському протитуберкульозному кабінеті з 16.12.2015 року. На засідання Комісії 31.08.2017 року [PERSON] не з'явилась, що свідчить про байдужість до долі власної дитини. [PERSON] має реальну можливість займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини, проте, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській райдержадміністрації від 31.08.2017р. за № 14 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], вихованця КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». З підстав, передбачених ст.164 СК України просила позов задовольнити. Також, у відповідності до ч.2 ст.166 СК України, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 410 гривень на дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. Представник позивача підтримала заявлені вимоги з наведених підстав та уточнила заявлені вимоги стосовно стягнення аліментів, просила стягнути з відповідачки по 410 гривень щомісячно о повноліття дитини. Відповідач [PERSON] позову не визнала, заперечуючи тим, що вже вісім місяців не проживає із [PERSON], змінила місце проживання, винаймає квартиру в м. Чернівці, працює га заводі «Кварц», лікування пройшла. Представник зацікавленої особи просив задовольнити позов. Заслухавши представника позивача, відповідача, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постаовою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Права та обов'язки батьків визначені статтями 150, 151, 153-156 Сімейного кодексу України та в сукупності декларують такі обов'язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], вихованця КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». [PERSON] вихованням дитини не займається, не створює відповідних умов для її виховання та повноцінного розвитку. Згідно характеристики виконавчого комітету Мамаївської сільської ради від 21.08.2017р. за № 587 [PERSON] по місцю проживання характеризується посередньо, в побуті та громадських місцях поводить себе добре. Зі слів односельців, підтримує зв'язки з особами антигромадської поведінки. За характером мовчазна, емоції свої не виявляє, неохоче іде на спілкування. Заяви та скарги на дану громадянку надходили до виконкому від її матері [PERSON]. Згідно повідомлення головного лікаря КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 20.06.2014р. за № 314 малолітній [PERSON], 2013 року народження, поступив до закладу 20.06.2014 року. Згідно повідомлення КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 15.08.2017р. за № 538 за час перебування малолітньої дитини в закладі [PERSON] відвідувала дитину наступним чином: у 2014 році - 5 відвідувань; у 2015 році - 19 відвідувань; у 2016 році - 7 відвідувань; у 2017 році - мати навідувала сина лише двічі, востаннє - 13.07.2017 року. В липні 2017 року мати відвідала дитину лише за сприяння служби у справах дітей. Згідно письмового повідомлення бабусі дитини [PERSON] від 14.03.2017 року [PERSON] вихованням дитини не займається, часто залишає дитину на н з'являється додому у нетверезому стані. Рішення виконавчого комітету Мамаївської сільської ради від 11.06.2014 року за 39/06 [PERSON] зобов'язано забезпечувати належне виконання батьківські обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання своєї малолітньої дитини та вирішні питання щодо влаштування дитини до КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини Згідно довідки КМУ «Кіцманська центральна районна лікарня» від 13.07.2017 року за № 60 [PERSON] перебуває на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті. Від лікування на даний час категорично відмовляється. Перебування дитини з матір'ю є загрозливим для здоров'я дитини. Згідно повідомлення районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 29.08.2017 року за № 215/01-18 [PERSON] 20.06.2014 року влаштувала малолітнього сина в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини», в якому дитина перебуває і на даний час. Як вбачається із змісту актів обстежень від 04.01.2017р. та 20.06.2017р., складених працівниками служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, [PERSON] проживає з співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS]. В будинку було холодно, брудно, постільна білизна відсутня кімната, в якій проживає сім'я, не провітрена, присутній запах чадного газу, продуктів харчування та зготовленої їжі в наявності нема»:, відсутні умови для виховання та утримання малолітнього [PERSON]. Зі слів самої матері та ЇЇ співмешканця, вони не мають змоги на даний час забрати дитину до себе на виховання. Згідно довідок КУ «Кіцманська ЦРЛ» за № 536 від 19.12.2016р. та за № 60 від 19.12.2016р. [PERSON] перебуває на обліку в нарколога з 20.07.2009 року та перебуває на «Д» обліку в Кіцманському протитуберкульозному кабінеті з 16.12.2015 року. 31.08.2017 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей з письмовою заявою, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її доньки - [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], оскільки мати вихованням дитини не займається, вживає алкогольні напої, водить сумнівні компанії, хворіє на туберкульоз і відмовляється від лікування. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській райдержадміністрації від 31.08.2017 року за № 14 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], вихованця КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Також, відповідно до інформації КУ «Кіцманська ЦРЛ» від 17.11.2016 року, [PERSON] продовжує перебувати на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті, лікування не завершила і категорично відмовляється. На підтвердження заперечень проти позову відповідачем [PERSON] належних та допустимих доказів не надано. За вищенаведених та встановлених судом обставин, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як передбачено ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом не встановлено, що відповідач працює та має сталий заробіток, а тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, в межах заявлених позивачем вимог, тобто по 410 гривень щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved