overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 08.09.2020 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатоліївна, про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації відмовлено. Проте в рішенні не вирішено питання про стягнення судових витрат і відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Сторони в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання документів та подання їх до суду, участі в судових засіданнях. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11893 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.04.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів-задоволено. Стягнуто з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок.) в дохід держави.Однак судом не було вирішено наступне питання: не зазначено, що від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . 05.06.2020 позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у зв`язку з тим, що в рішенні не вказано з якого часу присуджуються аліменти на утримання позивача. В судове засідання сторони не з`явилися. Дослідивши матеріали справи із наявним у ньому позовом та судовим рішенням, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі, з огляду на наступне. Згідно п.1 ч.1, ч.2,3,5 ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Також судом було встановлено, що в позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути аліменти з відповідача [PERSON] з часу подачі позовної заяви, а саме з: 20.11.2019 року. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ознайомившись з рішення суду від 09.04.2020 року, судом встановлено, що у тексті рішення не вказано з якого часу підлягають стягненню аліменти, а саме: «починаючи з 20.11.2019 року. Відповідно до п .2 ч.1 ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, вказавши, що аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню «починаючи з 20.11.2019 року».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня\~ 2016 року, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Визнано за [PERSON], право власності на нерухоме майно, а саме: - на 52/200 частини житлового цегляного будинку, жилою площею 57,5 кв.м. з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Садовій, під № 11.\~ У вересні 2016 року заявник звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі у зв»язку з тим, що у вказаному рішенні не вказано те, що «стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 3359 грн. 50 коп.». В судове засідання сторони не з»явились, про день час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені, причини неявки суду не відомі. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що, дійсно в рішенні суду не вирішено питання про судові витрати, які були сплачені відповідачем [PERSON] при поданні позову до суду у розмірі 3359, 12 грн., які підлягають стягненню з [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня\~ 2016 року, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Визнано за [PERSON], право власності на нерухоме майно, а саме: - на 52/200 частини житлового цегляного будинку, жилою площею 57,5 кв.м. з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Садовій, під № 11.\~ Тому суд на підставі ст. 80 та ст. 88 ЦПК України приходить до висновку, що у даному випадку із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає стягнення судовий збір у розмірі 3359, 12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] ([INFO], Ідентифікаційний номер: [NUMBER], Паспорт [NUMBER], виданий Київо-Святошинським РВГУМВС України в Київській обл. 27.10.2010 p.; Адреса: [ADDRESS]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, ЄДРПОУ 36789421, п/р № 26507002333333 в AT «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528) суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2005159274 від 11.08.2013 року в розмірі 10 460 грн. (десять тисяч чотириста шістдесят) грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 1378 гривень. Проте у рішенні суду не було враховано прохання стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за № 2005694785 у розмірі 23 149, 59 грн. та заборгованість за кредитним договором за № 2007317463 від 18.12.2013 року в розмірі 27 653, 60 грн. У судове засідання сторони не з»явились, про день час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені, причини неявки суду не відомі. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що, дійсно в рішенні суду не вирішено питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за № 2005694785 у розмірі 23 149, 59 грн. та заборгованості за кредитним договором за № 2007317463 від 18.12.2013 року в розмірі 27 653, 60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06 2020 р. позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання права власності на спадкове майно задоволено позов. 20.08.2020 року з Київського апеляційного суду повернулися матеріали справи для вирішення питання розподілу судових витрат на підставі ухвали від 11.08.2020 року. При постановленні вказаного рішення судом помилково не вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентуються ст. 141 ЦПК України. Так, враховуючи те, що позовні вимоги позивача судом задоволені, суд доходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі ( 640.00+640.00+2430.56+1606.90=5317.46 грн.) необхідно стягнути з відповідачів. Як вбачається з матеріалів справи, в резолютивній частині рішення суду від 12.06.2020 року не було вирішено питання щодо судового збору, суд дійшов до висновку, що необхідно ухвалити додаткове рішення, яким судовий збір стягнути з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року позов[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено повністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 07.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області, актовий запис №104 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. У травні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: 420 грн. 00 коп. судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду даного питання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року позов[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено повністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 07.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області, актовий запис №104 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що рішенням суду від 17 серпня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп., з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно нажитого майна подружжя. Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач [PERSON] подала на нього апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2016 року дану цивільну справу було повернуто до Києво-Святошинського районного суду Київської області для ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заперечувала проти ухвалення по справі додаткового рішення. Представник відповідача [PERSON] просив суд ухвалити додаткове рішення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що, дійсно в рішенні суду не вирішено питання про судові витрати, які були сплачені відповідачем [PERSON] при поданні зустрічного позову до суду у розмірі 2745, 77 грн., які підлягають стягненню з [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно нажитого майна подружжя. Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Тому суд на підставі ст. 80 та ст. 88 ЦПК України приходить до висновку, що у даному випадку із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає стягнення судовий збір у розмірі 2745, 77 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2016 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння було задоволені позовні вимоги та витребувано у [PERSON] та передано на користь [PERSON] автомобіль Volkswagen Passat 1.8., сірого кольору, номер шасі/кузова WVWZZZ3B4PO53507, державний номер [NUMBER]. 29 листопада 2017 року до суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення по вказаній вище справі, оскільки у рішенні суду від 21 квітня 2016 року не було вирішене питання про стягнення судового збору. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд відповідної заяви у відсутності, вимоги заяви підтримав та просив її задоволити. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 п.4 ст.270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.4\~\~ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 13505842-1 від 22 грудня 2015 р. позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн. за подання до суду позовної заяви Враховуючи вищевикладене, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки питання про судові витрати не було вирішено при постановленні рішення, тому слід постановити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1025, розірвано. У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки при ухвалені рішення судом не були розглянуті заявлені вимоги щодо відновлення дошлюбного прізвища з «Щербак-Пожарської» на «Щербак» та не вирішено питання щодо стягнення судових витрат. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небуть позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до вимог п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з рішення суду від 21 березня 2017 року, судом не було розглянуто вимогу позивача [PERSON] щодо зміни її прізвища з «Щербак-Пожарської» на «Щербак», а також не вирішено питання про судові витрати. Звертаючись з позовом до суду позивач [PERSON] просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Щербак». Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене та дослідивши письмові матеріали справи, суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу «Щербак». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією за № 55 від 21 лютого 2017 року. Таким чином, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. повинні бути стягнуті з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], що відповідає вимогам ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved