Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.07.2010 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] року у них народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач нехтував сімейними цінностями, між сторонами виникали сварки, скандали, що негативно впливало на стан здоров'я позивача, відповідач не розумів сутності проблем, що виникали в сім'ї, не підтримував нормальну моральну атмосферу. В зв'язку з цим із серпня 2014 року сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому остання просить розірвати даний шлюб, залишити проживати з нею вказану дитину сторін, а також залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 30.05.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 20.04.2016 року (а.с.22). Надіслані відповідачу судові виклики в судові засідання 20.04., 13.05., 30.05.2016 року відповідачу не вручено у зв'язку з його не проживанням у вказаному місці (а.с.12, 19, 26). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 20.07.2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №239 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з серпня 2014 року проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «[PERSON]», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Вищевказану малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачем, оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved