Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі-ПАТ «КБ Хрещатик») 20 грудня 2013 року звернулося в суд з позовом до [PERSON], Луцького районного сектору Управління державної міграційної служби у Волинській області про позбавлення права користування, усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації. Позов мотивує тим, що 08 липня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118/79, за умовами пункту 1.1. якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 992 752, 47 гривень, строком на 12 місяців, терміном повернення до 07 липня 2011 року. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань 08 липня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки. За умовами пункту 1.1. Договору іпотеки банку в іпотеку було передано: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 271, 8 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.05.2008 року виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, згідно рішення виконкому Заборольської сільської ради від 24.04.2008 року № 100, та зареєстрованого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.05.2008 року в книзі № 2, номер запису 197, реєстраційний номер - 23339903; земельну ділянку, площею 0,10 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0722881800:03:001:001:5030, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15.04.1998 року серія IV-ВЛ № 01141 Заборольською сільською радою. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 26.09.2011року банк звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 14.10.2011року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, згідно якого було звернуто стягнення на заставлене майно. 02.11.2011року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Однак, банк не має можливості реалізувати житловий будинок, оскільки в ньому проживає боржник та на вимоги банку про передачу будинку не реагує. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок у встановлений строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 04.11.2013 року [PERSON] було направлено вимогу з добровільним звільненням житлового будинку [ADDRESS]. Дана вимога була отримана відповідачем 07.11.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення. Однак, законна вимога банку не виконана в терміни, передбачені законодавством України. Необхідність виселення з житлового будинку обумовлена його продажем банком для погашення кредитної заборгованості [PERSON] Потенційні покупці заперечують проти придбання вказаного житлового будинку, якщо в ньому проживають сторонні особи. Частина статутного капіталу банку належить територіальній громаді. Таким чином, банк належить до комунальної власності. В свою чергу існуюча прострочена кредитна заборгованість створює передумови для блокування розвитку інфраструктури та соціальних програм міста, фінансування яких передбачено бюджетом. Посилаючись на наведене, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ПАТ «КБ Хрещатик» житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення з нього [PERSON]; зобов'язати Луцький районний сектор Управління державної міграційної служби у Волинській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Витрати по сплаті судового збору в сумі 229, 40 гривень стягнути з [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118/79, за умовами пункту 1.1. якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 992 752, 47 гривень, строком на 12 місяців, терміном повернення до 07 липня 2011 року. У відповідності до вимог пункту 4.4. Договору, погашення кредиту здійснюється відповідно до наступного графіку: рівними частинами з липня 2010 року по травень 2011 року, а саме: 11 платежів в сумі 82 000, 00 гривень, щомісяця. При цьому останній платіж необхідно здійснити не пізніше 07 липня 2011 року в сумі 90 753, 47 гривень, відсотки сплачувати щомісяця. Як встановлено судом, у визначені Договором терміни, кредитні зобов'язання виконанні не були. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань 08 липня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки. За умовами пункту 1.1. Договору іпотеки банку в іпотеку було передано: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 271, 8 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.05.2008 року виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, згідно рішення виконкому Заборольської сільської ради від 24.04.2008 року № 100, та зареєстрованого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.05.2008 року в книзі № 2, номер запису 197, реєстраційний номер - 23339903; земельну ділянку, площею 0,10 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 0722881800:03:001:001:5030, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15.04.1998 року серія IV-ВЛ № 01141 Заборольською сільською радою. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором 26.09.2011року банк звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 14.10.2011року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, згідно якого було звернуто стягнення на заставлене майно. 02.11.2011року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Однак, банк не має можливості реалізувати житловий будинок, оскільки в ньому проживає боржник та на вимоги банку про передачу будинку не реагує. Згідно частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок у встановлений строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що боржник [PERSON] у добровільному порядку житловий будинок [ADDRESS] не звільняє. З частини 3 статті 109 Житлового кодексу УРСР слідує, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про виселення, яке набрало законної сили. Таким чином , аналізуючи наведені по справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що банк не взмозі реалізувати іпотечне майно - спірний будинок, в якому проживають та зареєстровані сторонні особи, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід зняти з реєстраційного обліку в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та виселити з нього без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved