Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 26 січня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30 травня 2020 року відповідач шахрайським шляхом заволодів його транспортним засобом Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, пообіцявши відремонтувати автомобіль позивача, однак станом на 01 червня 2020 року авто відремонтовано не було. Натомість 02 червня 2020 робу близько 14 години 20 хвилин відповідач керуючи транспортним засобом позивача рухаючись по пр. Гагаріна в м. Дніпро, не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого в районі буд. № 97, скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року відповідача визнано винним у скоєнні даної дорожньо - транспортної пригоди та накладено штраф в розмірі 340 грн. Станом на 03 липня 2020 рік транспортний засіб позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим він звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, 04 липня 2020 року відомості про скоєння кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040680001093 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В липні 2020 року відповідач залишив транспортний засіб на проїзній частині Запорізького шосе в м. Дніпро у пошкодженому стані. Згідно висновку № 253/20А від 13 серпня 2020 року наданого в кримінальне провадження № 12020040680001093, матеріальний збиток заподіяний власнику Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 49\~449,25 грн. які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивачем понесено витрати на транспортування авто в розмірі 1\~200 грн та 3\~500 грн. за проведення експертизи для встановлення вартості матеріального збитку. Окрім спричиненого матеріального збитку, позивачу завдано моральної шкоди яку він оцінює в 50\~000 грн. яка виразилась у емоціональних переживаннях, позивач тривалий час був позбавлений повноцінно користуватися транспортним засобом, що завдало чимало труднощів, йому та його сім`ї довелося користуватися громадським транспортом, окрім того позивачем витрачено немало часу на пошуки свого транспортного засобу. Також позивач просив стягнути понесені ним судові витрати у вигляді оплати судового збору в розмірі 1\~101,99 грн. та на правову допомогу 6\~000 грн. (а.с.1-7). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 січня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.65). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.66). До суду 17 лютого 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.67). Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 68-69). 11 травня 2021 року ухвалою судді закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 80). 27 липня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували, на задоволенні позовних вимог наполягали (а.с. 85). Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] є власником транспортного засобу Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серія [NUMBER] (а.с.17). 02 червня 2020 року о 14 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в районі буд. 97 по пр. Гагаріна в м. Дніпро, де при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет» державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попутному напрямку, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Вина відповідача в дорожньо транспортній пригоді встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року (а.с. 50). Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 04 липня 2020 року за заявою позивача про скоєння кримінального правопорушення внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040680001093 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с 52-53). Згідно висновку експерта № 253/20А від 13 серпня 2020 року матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження, складає 49\~449,25 грн (а.с. 20-48). Витрати понесені [PERSON] в результаті звернення до експерта становлять 3\~500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 153 від 13 серпня 2020 року (а.с. 49) Окрім того позивачем було сплачено 1\~200 грн. за евакуацію автомобіля Renault-Clio реєстраційний номер [NUMBER] , які сплачені 14 липня 2020 року (а.с. 55). Також позивач просив суд, пославшись на вимоги 23,1166,1167, ЦК України та на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн та понесені судові витрати у вигляді оплати правової допомоги в розмірі 6 000 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Спірні правовідносини регулюються Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV(далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Пунктом 14 Постанови № 14 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. З урахуванням того, що винна відповідача у скоєнні даної дорожньо транспортної пригоди доведена, вартість завданої матеріальної шкоди спричиненої позивачу згідно висновка експерта № 253/20А від 13 серпня 2020 року складає 49\~449,25 грн., суд вважає вимоги позивача в частині стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі 49\~449,25 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні позивачем витрати за оплату експерта в розмірі 3 500 грн. та послуги евакуатора в розмірі 1\~200 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Судом встановлено, що у результаті даної дорожньо транспортної пригоди позивачу заподіяна\~моральна шкода, яка виразилась у переживаннях в зв`язку з пошкодження його транспортного засобу, перебування в психоемоційному потрясінні, переживання стосовно невідшкодування заподіяної відповідачем матеріальної шкоду. Враховуючи вищезазначене, та з урахуванням вимог розумності і справедливості,\~\~суд\~\~вважає за необхідне стягнути з\~\~відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000 грн. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода спричинена в внаслідок пошкодження майна в розмірі 49\~449,25 грн., оплата експерта 3 500 грн., послуги евакуатора в розмірі 1\~200 грн. та моральна шкода в розмірі 5\~000 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи наявні в матеріалах справи копії договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2020 року, укладеного між адвокатом Авраменком О.Ю. та Акуловим С.В. (а.с.9-10), акту виконаних робіт, квитанції про надання послуг про сплату позивачем адвокату Авраменку О.Ю. шести тисяч гривен на підставі вказаного договору, беручи до уваги те, що відповідач не висловив заперечень стосовно розміру витрат на правову допомогу, заявлених позивачем, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6 000 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу. Судові витрати розподіли відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial