Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року заяву [PERSON], зацікавлені особа ПАТ «Азот», Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту роботи в шкідливих умовах задовольнити. Встановлений факт роботи [PERSON] на ПАТ «Азот» в період з 18 квітня 1988 року по19 вересня 1988 року майстром по ремонту обладнання цеху М-2 (карбоміда) на роботах, пов'язаних зі шкідливими умовами праці. 21 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення, не вирішене питання стосовно судових витрат, які поніс заявник, а саме: 320 грн. витрат, пов'язаних із сплатою судового збору та 1000 грн. витрат, пов'язаних з професійною правничою допомогою. Сторони в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] просив суд судові витрати по справі покласти на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а згідно пункту 1 ч.3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. А тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 320 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає за необхідне, відмовити в її задоволенні, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом до заяви про ухвалення додаткового рішення надана копія квитанції, з якої вбачається, що 5 грудня 2017 року заявник сплатив адвокату [PERSON] 1000 грн. за адвокатські послуги. З договору про надання юридичних послуг, укладеного 9 жовтня 2017 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] вбачається, що виконавець зобов'язується надавати постійно замовнику консультативні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього (представництво) в державних органах, судах загальної юрисдикції, господарських, адміністративних судах. Як вбачається з розрахунку розміру компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи від 18 травня 2018 року, адвокатом затрачено 5 годин, розмір компенсації становить 1000 грн. Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі справи коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що квитанція від 5 грудня 2017 року про сплату 1000 грн. та розрахунок витрат, стороною заявника під час розгляду справи до видалення суду до нарадчої кімнати не надавалися, вказані копії документів додані лише до заяви про стягнення судових витрат від 21 травня 2018 року. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Під час розгляду справи сторона заявника не повідомила суд про подачу відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved