overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.08.2008 року він перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу у сторін немає, однак, від розірвання шлюбу в органі ДРАЦС відповідач ухиляється. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач допускала поїздки на курорти та до своїх подруг без погодження з позивачем, після чого влаштовувала безпричинні сварки, під час яких принижувала його як чоловіка і як господаря. Намагання позивача зберегти сімю не принесли бажаних результатів. Відповідач також неодноразово погрожувала позивачу першою звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Після чергового сімейного скандалу позивач повернувся проживати до свого родинного житла в с. Матеївці Коломийського району. В звязку з цим сторони більш ніж півроку не підтримують будь-яких сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 25.10.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів (а.с.12,13). Відповідач не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 05.04.1997 року. Шлюб зареєстровано Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з березня 2016 року, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.08.2008 року він перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу у сторін немає, однак, від розірвання шлюбу в органі ДРАЦС відповідач ухиляється. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач не поважає його як чоловіка, з приводу чого між ними виникали сварки та скандали. В звязку з цим сторони не підтримують будь-яких сімейних відносин, примирення між ними неможливе. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 21.10.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 08.10.2016 року (а.с.25). Надіслані відповідачу судові виклики в судові засідання 05.10 та 21.10.2016 року відповідачу не вручено у зв'язку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції (а.с. 19, 26). Відповідач не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 07.08.2008 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №324 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін в зв'язку з укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.09.2013 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що протягом останніх років спільне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з цілковито різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини і надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 06.04.2021 року подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та справу розглядати в його відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 18.03.2021 року подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 19). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 07.09.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 5). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. Тому вказаний шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.04.2008 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на сімейні цінності, між ними часто виникали сварки та непорозуміння в присутності малолітньої дитини, що в майбутньому може негативно вплинути на його виховання. Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе.Тому він просить вказаний шлюб розірвати, малолітнього сина залишити проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 13.04.2021 року позовні вимоги підтримав, щодо надання строку на примирення заперечував, оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та просила надати ще термін на примирення. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.04.2021 року призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] 3 місяці строку на примирення (а.с. 17). Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 08.04.2008 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області , актовий запис № 101 (а. с.4). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, не примирилися в призначений судом термін. За таких обставин шлюб слід розірвати. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.05.2008 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Дітей у шлюбі немає, однак, звернутися в органи ДРАЦС із спільною заявою відповідач не бажає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем часто конфліктували з приводу вирішення сімейно-побутових питань. В 2018 році з метою матеріального забезпечення сім`ї позивач поїхала на роботу за межі України, а відповідач зібрав особисті речі та переїхав проживати в будинок своїх батьків. Із вказаного часу (2018 року) спільне проживання та ведення господарства між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, 04.05.2020 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а. с. 16). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 08.05.2008 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Торговицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 05 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини в 2018 році, не вживають заходів для примирення. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112,113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.09.2018 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що спільне життя з відповідачем не склалося, останній вчиняє щодо позивача психологічне та фізичне насильств, принижуючи її честь та гідність, між ними виникали непорозуміння та конфлікти. Вони втратили почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. Сторони припинили спільне проживання, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, 13.12.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явився, 13.12.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 17). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 08.09.2018 року. Шлюб зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1746 (а. с. 4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін у зв`язку із укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.11.2017 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними часто виникали непорозуміння, сварки та скандали. Сторони припинили\~спільне проживання, спільне\~господарство не\~ведеться,шлюб\~носить формальний\~характер,\~а його\~збереження суперечить\~інтересам позивача,\~примирення між\~ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.1). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 08.11.2017 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 547 (а. с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.05.1987 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому неповнолітніх дітей не має. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Впродовж останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними часто виникали сварки, скандали та різного роду непорозуміння. Тому сторони припинили сімейні відносини і впродовж 8 років спільно не проживають. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 29.12.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулась із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10.10.2020 року, сторони одружились 09.05.1987 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Малоключівської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а. с.6). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач вважає за доцільне шлюб розірвати. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved