Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 30.09.1998 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вони з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, часто не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З травня 2011 року сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Відповідач часто нехтував сімейними цінностями, не розумів сутності проблем, що виникали в сім'ї, не підтримував нормальної моральної атмосфери в сім'ї. З його ініціативи між сторонами виникали сварки, свідком яких нерідко ставав їх син, що негативно впливало на його та позивачки стан здоров'я. Остання вважає, що їх з відповідачем сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить її інтересам. Тому позивачка просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітню дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та залишити їй наявне прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати в його відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 30.09.1998 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №320 (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в травні 2011 року, проживають окремо, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Тому суд приходить до висновку, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам сторін. За таких обставин шлюб слід розірвати. Одночасно суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачкою сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище, набуте в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial