Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року вирішено: задовольнити позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ- БАНК», та визнати нікчемною (недійсною) укладену між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ БАНК» угоду про надання кредиту згідно заяви від 05.12.2011 року з видачею кредитних карток Universal №5211527302745993 та Visa Gold №4323355301104899. Відповідно до ч. 1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За умовами ч.1 ст. 2016 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Частиною 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «АКЦЕНТ- БАНК» в письмових запереченнях на позовну заву просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, однак в резолютивній частині рішення суду не знайшло свого відображення вирішення вказаної вимоги. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 226 ЦК України опікун зобов'язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Зважаючи на те, що під час розгляду спору про визнання зазначеного правочину недійсним як оспорюваного, судом була встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин абсолютно нікчемним у зв'язку з тим, що цей правочин (кредитна угода) був укладений ПАТ «Акцент-Банк» з недієздатною фізичною особою - [PERSON], а тому отримані останньою грошові кошти в розмірі 13280,00 грн. (тіло кредиту) на підставі ч. 3 ст. 226 та ст. 216 ЦК України підлягають поверненню банку опікуном [PERSON] [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи, те, що суд при ухваленні рішення 22.06.2015 року не вирішив питання про судові витрати, беручи до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено, та зважаючи, на те, що позивач від сплати судового збору за подання позову звільнена відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вважаю, що з відповідача ПАТ «Акцент-Банк» слід стягнути в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved