Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: зменшити розмір аліментів з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини з ј частини до 1/6 частини зі всих видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з кінця 2015 року по січень 2018 року він проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] в її квартирі [ADDRESS] . Під час спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Звенигородського районного суду від 22 квітня 2019 року, Звенигородським міськрайвідділом ДВС відкрито виконавче провадження та стягуються з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 22.02.2019 року і до повноліття. Аліменти він сплачує в повному обсязі, заборгованість на даний час відсутня. Проте на даний час позивач має іншу дружину [PERSON] , з якою 15 травня 2018 року зареєстрував шлюб. Від цього шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з народженням дитини дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і ніде не працює, отримує лише щомісячно одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 грн. Отримана дружиною допомога витрачається виключно на утримання дитини, в зв`язку з чим як дружина, так і дитина перебувають на його повному утриманні, внаслідок чого погіршився його матеріальний стан. Відтак, оскільки його майновий стан змінився після винесення рішення про стягнення з нього аліментів, вважає що розмір аліментів має бути зменшеним. Відповідач [PERSON] подала відзив у якому зазначила, що факт наявності іншої дитини, яка знаходиться на його утриманні не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. Розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому Сімейним Кодексом України. Вказує, що зменшення розміру аліментів буде порушувати права позивача та її дитини. Просить в позові відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду від 12.01.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Повністю підтримав поданий позов, просив суд його задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про день розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі . Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №694/286/19 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , працюючого касиром-операціоністом в АТ КБ «ПриватБанк», на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 22.02.2019 року і до повноліття дитини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2018 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 32 (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.2020 року у позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради від 22.12.2020 року №4848/02-17 [PERSON] проживає разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). З акту депутата Звенигородської міської ради Низенка В.Б. складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що зі слів свідків гр. [PERSON] має на своєму повному утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , яка не працює так як знаходиться у декретній відпустці (а.с.15). З довідки про заробітну плату і про доходи від 15.12.2020 року № 20.1.0.0.0/7-201215/96 вбачається, що [PERSON] має середній дохід у розмірі 9787,04 грн. (а.с.16) Згідно довідки центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 23.11.2020 року [PERSON] знаходиться на обліку в Звенигородському РУСЗН та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісяця (а.с.17). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року (справа № 565/2071/19, провадження № 61-9460 св 20) Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим, позивач [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а надана ним довідка про доходи від 15.12.2020 року №20.1.0.0.0/7-201215/96 не підтверджує погіршення його майнового стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що розмір стягуваних аліментів рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.04.2019 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2019 року, то йому у позові слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed