Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], (надалі Відповідач-1), [PERSON] (надалі Відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з Відповідачів в солідарному порядку заборгованість, що виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору №11237825000 у розмірі 1 325 163 грн. 65 коп., з яких -3% річних за строк з 29.05.2013 року по 01.12.2016 року в розмірі 58373 грн. 32 коп., -інфляційні втрати різниця за строк з травня 2013 року по листопад 2016 року включно у розмірі 547545 грн. 95 коп., проценти за користування кредитними коштами за строк з 19.10.2011 року по 21.11.2016 року у розмірі 422927,41 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 107286 грн. 28 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 189030 грн.69 коп. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення , які повернулись на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з Кредитним договором №11237825000 від 19.10.2007р. (а.с.6-10) між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 17.09.2008 року назву змінено на ПАТ УкрСиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11237825000 з додатковою угодою №1. Відповідно до кредитного договору Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) в сумі 400 000 грн., а Відповідач 1 зобовязався повернути наданий кредит та проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 6576, 42 грн. 19-го числа кожного календарного місяця та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 19.10.2017 року. За користування кредитними коштами в межах установленого строку кредитування Відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 15.00% річних. Сторони домовилися , що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Згідно з п.8.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору була прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11237825000/1-П від 19.10.2007 року. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою визначено статтею 554 ЦК України. Так, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 статті 554 ЦК України). Згідно із частиною 4\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано Відповідачами, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в договорі №11237825000 від 19.10.2007 року, надавши Позичальнику [PERSON] споживчий кредит в розмірі 400 000 грн. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Згідно зі статтею 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. При цьому, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором . У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором та виникненням простроченої заборгованості АТ УкрСиббанк звернулось з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором, що існувала станом на 25.10.2011 року в розмірі 547156 грн. 17 коп., з яких: -заборгованість за кредитом 370311,96 грн., -нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом - 151078,86 грн., -пеня за основним боргом - 8166,93 грн., -пеня за несплаченими процентами 17098,42 грн., штрафні санкції - 500 грн. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 року по справі №907/60/2012 позов задоволено та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вказаним кредитиним договором , що існувала станом на 25.10.2011 року, в розмірі 547 156 грн. 17 коп. Вказане рішення суду на сьогодні залишається не виконаним, сума заборгованості не повернута Позивачу. Тому Позивач має право на стягнення інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних. Рішення суду набрало законної сили 29.05.2013 року, стягнуто суму заборгованості в розмірі 547 156,17 грн. За с трок з 29.05.2013 року по 01.12.2016 року Позивач має право на стягнення 3% річних від суми 547156 грн. 17 коп., що складає 58373 грн. 32 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Позивач також має право вимагати від Відповідача сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. 1. Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за строк з травня 2013 року по листопада 2016 року становить 547 156,17 *200,07= 1 094 702 грн. 12 грн. Інфляційні втрати , що підлягають стягненню складають 547545 грн. 95 коп. 2. 1094702 грн. 12 грн. (сума боргу по рішенню суду з урахуванням індексу інфляції) 547156 грн. 17 коп. (сума боргу по рішенню суду) грн. =547545 грн. 95 коп. (інфляційні втрати). Також підлягають стягненню нараховані та несплачені по кредитному договору: 1) проценти за користування кредитними коштами за строк з 19.10.2011 року по 21.11.2016 року у розмірі 422 927 грн. 41 коп. 2) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 107286 грн. 28 коп. 3) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 189030 грн. 69 коп. Всього Позивач має право вимагати до стягнення 1 325 163 грн. 65 коп. з яких: -3% річних за строк з 29.05.2013 року по 01.12.2016 року у розмірі 58373 грн. 32 коп., -інфляційні втрати за строк з травня 2013 року по листопад 2016 року включно у розмірі 547545 грн. 95 коп. -проценти за користування кредитними коштами за строк з 19.10.2011 року по 21.11.2016 року у розмірі 422927 грн. 41 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 107286 грн. 28 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 189030 грн. 69 коп. Як зазначив представник Позивача в позовній заяві, свої зобовязання за кредитним договором №11237825000 від 19.10.2007 року, Позичальник [PERSON] належним чином не виконував в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 1 325 163 грн. 65 коп. з яких: -3% річних за строк з 29.05.2013 року по 01.12.2016 року у розмірі 58373 грн. 32 коп., -інфляційні втрати за строк з травня 2013 року по листопад 2016 року включно у розмірі 547545 грн. 95 коп. -проценти за користування кредитними коштами за строк з 19.10.2011 року по 21.11.2016 року у розмірі 422927 грн. 41 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 107286 грн. 28 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року у розмірі 189030 грн. 69 коп. Доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості за кредитним договором, відповідачами не подано. Крім того, доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок [PERSON] суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за кредитним договором належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11237825000 від 19.10.2007 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення в солідарнолму порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за вказаним договором, яка становить 1 325 163 грн. 65 коп. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» заборгованості є обгрунтованою. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 19 877 грн. 45 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved