Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

свої збільшені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 20.01.2014 року по 31.12.2015 року працювала у Сопівській сільській раді Коломийського району на посаді прибиральниці службових приміщень вказаної ради. Наказом №6-к від 31.12.2015 року позивачку звільнено за п. 1 ст.40 КЗпП України (в зв'язку зі скороченням штату працівників). Вказаним наказом зазначено про виплату позивачці вихідної допомоги при скороченні в розмірі середньомісячного заробітку. Правонаступником Сопівської сільської ради є Печеніжинська селищна рада об'єднаної територіальної громади, що утворена внаслідок добровільного об'єднання громад. При звільненні позивачки відповідач всупереч ст.116 КЗпП України не провів з нею повний розрахунок. Відповідно до довідки Сопівської сільської ради від 22.02.2016 року заробітна плата позивачки в жовтні 2015 року становила 1 464, 70 грн., в листопаді 2015 року - 964, 78 грн., їй нараховано 1403,95 грн. вихідної допомоги та зазначено, що її не виплачено в звязку з реорганізацією установи. Листом вказаної ради від 04.01.2016 року направлено до відповідача відомість про нарахування позивачці лікарняних і вихідної допомоги. Позивачка вказує, що середній заробіток за весь час затримки виплати належних позивачці сум дорівнює середньоденній заробітній платі, помноженій на кількість робочих днів такої затримки. Оскільки заробітна плата за жовтень та листопад 2015 року складала в загальному 2\~429,48 грн., а загальна кількість відпрацьованих робочих днів в цих місяцях становила 15 (9 та 6 відповідно (згідно з табелями № 10 та № 11 відповідно)), то середньоденна заробітна плата становить 161,97 грн. (2429,48 грн. : 15 днів). Позивачка зазначає, що кількість робочих днів затримки виплати в 2016 році становить 74 робочі дні.: січень -19, лютий - 21, березень - 22, квітень -12: Отже, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 01.01.2016 року по 18.04.2016 року становить 11 985,78 грн. (161,97 грн. х 74). Тому, посилаючись на положення ч.1 ст.117 КЗпП України, позивачка просить стягнути з відповідача 1\~403, 95 грн. вихідної допомоги, 1\~207,80 грн. нарахованих лікарняних, а також вважає, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі станом на 18.04.2016 року в розмірі 11\~985,78 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник збільшені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, та просять задовольнити ці вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях, та пояснив, що збільшені позовні вимоги є надуманими, оскільки довідка Сопівської сільської ради № 273 від 22.02.2016 року, на яку посилається позивачка, видана з порушенням або із ціллю заволодіння зайвими сумами грошей, оскільки в ній зазначено, що загальний розмір заробітної плати прибиральниці за серпень-грудень 2015 року, яка працювала на 0,5 ставки, становить 8\~835,89 грн. Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №731 від 16.09.2015 року «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» посадовий оклад прибиральниць бюджетної сфери з 01.09.2015 року встановлено в розмірі 1\~378 грн. Представник відповідача вважає, що прибиральниця в Сопівській сільській раді не виконувала такий обсяг роботи, щоб отримувати заробітну плату в розмірі 8\~835,89 грн. Виходячи з наведеного, посадовий оклад прибиральниці, яка прийнята на 0,5 ставки, становить 689 грн. Бухгалтерські відомості, які могли б свідчити про невиплату вищезазначених сум, Сопівською сільською радою до Печеніжинської селищної ради в січні 2016 року не передавалися, в звязку з чим ці відомоcті відсутні. Це, на думку представника відповідача, означає, що бухгалтером Сопівської сільської ради спірні суми позивачці виплачені, оскільки при передачі вказаних бухгалтерських відомостей не зазначено про наявність боргу перед позивачкою. Тому представник відповідача вважає, що в.о. старости Сопівської сільської ради діяла неправомірно, підписавши вказану довідку про заробітну плату позивачки, просить вказану довідку до уваги не брати. Представник зазначив, що на даний час відповідач згідний виплатити позивачці заробітну плату в розмірі лише 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 689 грн. Оскільки позивачка на такі умови не згідна, то представник відповідача просить залишити даний позов без розгляду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних трудової книжки позивачка з 20.01.2014 року працювала в Сопівській сільській раді Коломийського району на посаді прибиральниці службових приміщень (а.с.3,4). Відповідно до рішення сорок девятої сесії шостого демократичного скликання Сопівської сільської ради №1007-49/2015 від 22.07.2015 року про добровільне обєднання територіальних громад територіальна громада с.Сопів обєднана в Печеніжинську територіальну громаду з центром у смт.Печеніжин (а.с. 5). Згідно з розпорядженням №6-к від 31.12.2015 року позивачку звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та зазначено про необхідність виплатити вихідну допомогу при скороченні в розмірі середньомісячного заробітку (а.с.7). У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з даними листа №4/02-33/07 від 04.01.2016 року Сопівською сільською радою направлено відповідачу для оплати позивачці відомість нарахування позивачці лікарняних та вихідної допомоги при скороченні штатів (а.с.9). Згідно з довідкою №273, виданою Сопівською сільською радою 22.02.2016 року, заробітна плата позивачки за період з серпня по грудень 2015 року становить 7\~431,94 грн., а також 1\~403,95 грн. нарахованої вихідної допомоги (останню не виплачено у звязку з реорганізацією установи (а.с.8)). Враховуючи видачу вказаної довідки Сопівською сільською радою та згоду позивачки з цими сумами, суд приходить до висновку, що фактично щодо цих сум між сторонами відсутній спір, хоча і представник відповідача наголошує на неправомірність видачі вказаною радою такої довідки, однак, ним не надано жодних доказів на її спростування чи визнання її недійсною. Тому вказані суми заробітної плати за грудень 2015 року ( 1207, 80 грн., нараховані за час тимчасової непрацездатності позивачки) та вихідної допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно з вимогами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у встановлені законом строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, відповідач повинен виплатити позивачці середній заробіток за період затримки з виплати заробітної плати з 31.12.2015 року по день її стягнення в примусовому порядку даним судовим рішенням, тобто по 28.04.2016 року включно. Відповідно до правил, передбачених п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до табелю №10 кількість робочих днів позивачки в жовтні 2015 року складала 9, а згідно з даними табелю №11 кількість робочих днів в листопаді 2015 року складала 6 (а.с.32, 33). Отже, середньомісячне число робочих днів становить 7, 5, тобто ((9+6) : 2). Середньоденна заробітна плата складає 162 грн. та визначена шляхом ділення загального розміру заробітної плати за 2 останні місяці, що передували звільненню, тобто за жовтень і листопад 2015 року, на загальну кількість робочих днів в цих місяцях ((1\~464, 70 + 964, 78): 15). Період затримки з виплати заробітної плати з 31.12.2015 року по день її стягнення в примусовому порядку даним судовим рішенням складає практично 4 місяці. Отже, середньомісячне число робочих днів у спірному періоді становить 30 (7,5 х 4). Таким чином, загальну суму середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачці при звільненні сум слід визначити шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді і така сума складає 4\~860 грн. (162 х 30), а не 11\~985, 78 грн., оскільки остання сума розрахована стороною позивачки без врахування передбачених п.8 вищевказаного Порядку правил. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування позовних вимог та всупереч правилам ч.1 ст.60 ЦПК України не доведено своїх заперечень проти позову. Його покликання на вищевказану постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №731 про те, що заробітна плата позивачки не могла становити більше, ніж 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, на увагу не заслуговують, оскільки цією постановою встановлено з 1 вересня 2015 р. у штатному розписі посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, які не обмежуються лише розміром мінімальної заробітної плати. Не заслуговують також на увагу прохання представника відповідача про залишення даного позову без розгляду, оскільки підстави для цього чітко передбачені ст.207 ЦПК України, однак, представником відповідача не вказано про наявність жодної з таких підстав. Відповідно до положень пункту 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно з вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з правилами п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 551,20 грн., враховуючи частину позовних вимог, які задоволено. На підставі наведеного, ст.ст.116,117 КЗпП України та,

Outcome: partial