Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай) площею 2,7087 га, розташовану на території Андріяшівської сільської ради, кадастровий № 0521980200:04:001:005, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №386347, виданим на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Вказала, що [INFO] померла її баба [PERSON] в с. Кринички, Крижопільського району, Вінницької області. Після її смерті залишилась спадщина, в тому числі земельна ділянка (пай) площею 2,7087 га, розташована на території Андріяшівської сільської ради, кадастровий № 0521980200:04:001:005, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №386347. Її баба, [PERSON] після своєї смерті залишила заповіт яким заповіла житловий будинок розташований в с.Кринички, а також земельний пай посвідчений Державним актом на право власності на земельну ділянку своїм дочкам її мамі [PERSON] та [PERSON] . Однак, з тексту заповіту неможливо прослідкувати, яка саме земельна ділянка заповідається та де вона розташована, що унеможливлює оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом. На момент смерті її баби [PERSON] з нею постійно проживала її мати [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України. Сестра її матері [PERSON] на момент смерті її баби [PERSON] з нею не проживала, заяви про вступ в спадщину не подавала, спадщину не оформлювала, причини неоформления спадщини їй не відомі. На даний час [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.11.2019 року серія [NUMBER] Тому її мати фактично прийняла усю спадщину після смерті своєї матері та її баби [PERSON] . За життя її мати хоча й прийняла спадщину, але не оформила її, так як померла [INFO] в смт. Крижопіль, Вінницької області. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину адже на момент смерті її мати проживала з нею спільно за адресою [ADDRESS] . Для оформлення спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Окрім неї спадкоємцем її матері є її чоловік (її батько) [PERSON] , який не бажає оформити спадщину. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кринички, Крижопільського району, Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). [INFO] в смт Крижопіль, Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Факт родинних зв`язків між позивачем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с.6-8). Донька спадкодавця [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову, завірену нотаріусом (а.с.13). На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріяшівської сільської ради площею 2,70879 га, згідно державного акту серія ЯБ № 386347 на право власності на земельну ділянку виданого розпорядженням Крижопільської РДА Вінницької області № 93 від 05.05.2005 на ім`я [PERSON] , кадастровий номер 0521980200:04:001:005. Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки вартість земельної ділянки становить 85429,80 грн. (а.с. 16). Із копії заповіту від 03.08.2008 вбачається, що [PERSON] на випадок смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла все своє майно рухоме та нерухоме своїм донькам [PERSON] та [PERSON] . Однак, з тексту заповіту неможливо прослідкувати, яка саме земельна ділянка заповідається та де вона розташована, що унеможливлює оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом (а.с. 12). В оформленні спадщини [PERSON] було відмовлено по причині пропуску терміну, який наданий законом для прийняття спадщини та неможливістю прослідкувати, яка саме земельна ділянка заповідається, у зв`язку із цим видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.10.2020 № 92/02-31 (а.с. 17). Згідно довідок Андріяшівської сільської ради № 186 від 27.08.2019 , встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала та вела спільне господарство з [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство (а.с. 18,20). Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦКУкраїни встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на земельну ділянку, позовні вимоги сторони визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved