Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в проміжок часу з 18 - 19.12.2013 р. на карту ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] оформлену на ім`я відповідача було здійснено 4 перекази грошових коштів на загальну суму 21 200 грн., яка складається з наступного: 18.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] 5 300 грн., 19.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] 5 300 грн., 19.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] два платежі по 5 300 грн. на загальну суму 10 600 грн. 23.12.2013 р. до відділення позивача надійшли скарги від вказаних клієнтів банку про не отримання товарів мерчанта. 28.01.2014 р. позивачем було проведено внутрішню банківську перевірку, якою було встановлено, що відповідач є власником мерчанта [NUMBER] в web інтерфейсі LiqPay. Відповідно до банківської термінології «Мерчант» - це унікальний номер рахунку у платіжній системі, який дозволяє приймати платежі за платіжними картками «LiqPay» - унікальний web-інтерфейс для введення реквізитів платежу в мережі інтернет та ініціювання переказу коштів. 28.12.2013 р. позивач повернув [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суми переказів грошових коштів, які були переведені на карту № [NUMBER], яка оформлена на відповідача, у зв'язку з чим, позивач зазнав матеріальних збитків на загальну суму 21 917 грн. 70 коп., що складається з 21 190 грн. сума матеріального збитку та 727 грн. 70 коп. пені, в зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. Позивач як в позові, так і в направлених на адресу суду заявах, заявив до суду клопотання про розгляд справи без присутності його представника, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 79). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 69), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 70). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками зі зворотнім повідомленням, про явку в судове засідання на 07.11.2014 року, 02.12.2014 року (а.с. 74, 76 - 78, 82 - 85). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач є власником карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с. 7 - 8). На ім`я відповідача було здійснено 4 перекази грошових коштів на загальну суму 21 200 грн., яка складається з наступного: 18.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] 5 300 грн., 19.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] 5 300 грн., 19.12.2013 р. з карти [NUMBER] клієнт [PERSON] два платежі по 5 300 грн. на загальну суму 10 600 грн., що підтверджено витягом з програмного комплексу банку (а.с. 54). Відповідач умови та правила надання банківських послуг не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 21 917,70 грн., що складається з 21 190 грн. сума матеріального збитку та 727 грн. 70 коп. пені, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 6). Розрахунки позивача, з посиланням на належні та допустимі докази, відповідачем спростовані не були. Згідно п. 3.2.1 користувальної угоди, зареєстрованим клієнтом є будь-який клієнт, який хоча б один раз авторизувався на сайті www.liqpay.com, і виконав транзакцію верифікації платіжної карти. Відповідач погодився з умовами та правилами користування web-інтерфейса LiqPay та провів авторизування, про що свідчить наявність мерчанта. Відповідно до 6.1 умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язався не передавати карти, піни третім особам, не використовувати карти або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором або суперечить чинному законодавству. Протягом 10 днів після закінчення терміну дії картки, повернути для ліквідації карту, а також карти, випущені довіреною особою клієнта, крім загублених, украдених і віртуальних карток. У відповідності до п. 6.2 умов і правил надання банківських послуг, власник карти погодився не використовувати картрахунки для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Згідно з п. 4.2.2 публічного договору про надання послуг в мережі Інтернет, банк зобов'язаний відшкодувати суми транзакцій, проведених в інтернет-магазині підприємства, за вирахуванням комісії банку за розрахункове обслуговування. Відповідно до п. 7.1 публічного договору про надання послуг в мережі Інтернет, при невиконанні або неналежному виконанні своїх зобов'язань однією зі сторін, інша сторона має право вимагати від винної сторони виконання прийнятих на себе зобов'язання, а також відшкодування заподіяних збитків. 28.12.2013 р. позивач повернув [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суми переказів грошових коштів, які були переведені на карту № [NUMBER], яка оформлена на відповідача, що підтверджено виписками по рахунку (а.с. 44 - 53). Статтею 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 21 917 грн. 70 коп., що складається з 21 190 грн. сума матеріального збитку та 727 грн. 70 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved