Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулась 24.06.2021 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Заліщицької міської ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] , який від народження і по цей час проживає із нею, оскілки відповідачі, батьки малолітнього, з 2015 року проживають окремо від дитини та участі в її вихованні не приймають, матеріально не забезпечують потреби дитини. Рішеннями Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.11.2017 року та Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28.11.2017 року відібрано у відповідачів малолітню дитину без позбавлення батьківських прав та передано позивачці. Також вирішено питання щодо стягнення аліментів. Позивач вказує, що відповідачі не виконують батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, не цікавляться його життям та здоров`ям, а тому вона за розпорядженням голови Заліщицької РДА Тернопільської області від 12.01.2018 року №5 призначена опікуном малолітнього [PERSON] , як дитини позбавленої батьківського піклування. З посиланням на відповідні норми закону, просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2021 року, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16 серпня 2021 року (а.с. 29). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 вересня 2021 року (а.с.44). 08 вересня 2021 судове засідання відкладено на 22 вересня 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідача в у справі [PERSON] (а.с.51). У судове засідання 22.09.2021 року, позивач [PERSON] не з`явилася. Разом із тим, до суду 16.08.2021 надійшла заява від останньої у якій вонапросила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідачів (а.с. 42). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, проте скерував 08.09.2021 на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, вказавши на те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , оскільки останній від народження проживає з бабусею. Наслідки визнання позову йому відомі (а.с.50). Відповідач [PERSON] та будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про їх виклик на офіційному сайті суду - не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Від представника Орган опіки та піклування Заліщицької міської ради Тернопільської області 16.09.2021 на електронну адресу суду надійшла письмова заява, у якій просили розгляд справи провести за відсутності представника органу за наявними матеріалами. При розгляді позовної заяви покладаються на розсуд суду. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 21 жовтня 2010 року, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 32. Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно Розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області Шипітка Б.І. №5-од від 12 січня 2018 року, малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном останнього його бабусю - [PERSON] (а.с.15). Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2017 року у справі № 597/1142/17 відібрано у [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] без позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також визначено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього внука [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки місячного доходу [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.10.2017 року або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін (а.с.16-17). Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 718/2270/17 відібрано у [PERSON] дитину - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та передано бабусі [PERSON] . Крім того визначено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 410 гривень щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 17.10.2017 року (а.с.18-19). Згідно даних довідки Заліщицького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 4691/20.3.-30 від 18.05.2021, виданої [PERSON] , остання не отримувала аліменти від [PERSON] в період з 01.01.2021 по 18.05.2021 (а.с. 23). У відповідності до даних довідки № 9905 від 05.03.2021, виданої Хотинським районним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виданої [PERSON] вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] . За період часу з 01.01.2020 по 31.12.2020 відомостей про перерахування аліментних платежів на користь заявниці на адресу відділу ДВС не надійшло (а.с. 24). Згідно даних Довідки про склад сім`ї №653 виданої виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до складу сім`ї[PERSON] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] входить, зокрема, [PERSON] , онук останньої, який зареєстрований разом із нею (а.с. 25). Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.04.2021 №15, малолітній [PERSON] проживає разом із бабусею у її господарстві за адресою: [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] (дідусь). Малолітній хлопчик забезпечений усім необхідним, бабуся піклується про його виховання, батьки участі у вихованні дитини не приймають (а.с.27). Згідно наданої суду характеристики учня 4-А класу Киселівського опорного ЗНЗ І-ІІІ ст. [PERSON] № 35 від 06.04.2021, [PERSON] навчається в школі з 1 класу зарекомендував себе з позитивної сторони. Бабуся і дідусь цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до його виховання, регулярно відвідують школу. Мати контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується. Батько відвідував дитину в школі тільки декілька раз (а.с. 20). У відповідності до наявних у матеріалах справи пояснень [PERSON] та [PERSON] , жителів с. Киселів, останні вказують на те, що мати [PERSON] , протягом трьох років не з`являється у селі та не відвідує сина. Батько [PERSON] , приїжджає приблизно 2 рази на рік. Обоє участь у матеріальному забезпеченні сина не приймають (а.с. 21-22). Згідно копії заяви [PERSON] адресованої завідувачу сектору у справах дітей виконавчого комітету Заліщицької сільської ради Присяжнюк Л.А. останній стверджує, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON] (а.с. 26). Також, суду надано висновок органу опіки та піклування Заліщицької міської ради №03-23/1100 від 03.06.2021про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно якого орган опіки та піклування прийшов до висновку вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Згідно даних висновку органу опіки та піклування Заліщицької міської ради №03-23/1099 від 03.06.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , орган опіки та піклування прийшов до висновку вважати за доцільне позбавити батьківських прав останнього по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13-14). Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Як безспірно встановлено в судовому засіданні відповідачі, батьки малолітнього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина а саме: не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, не допомагають йому матеріально, не цікавляться здоров`ям, навчанням та вихованням своєї дитини, не спілкуються із ним без будь-яких перешкод та причин для цього і таким чином ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про їх намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання сина. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка (опікун малолітнього), як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за наявності винної поведінки відповідачів [PERSON] та [PERSON] та їх свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, яка на даний час знаходиться на повному утриманні та під опікою бабусі (позивачки у справі), суд дійшов висновку про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд враховує і визнання позову одним із відповідачів - [PERSON] . У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дитини настануть позитивні наслідки. І таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів дитини для її подальшого гармонійного розвитку. При цьому, суд роз`яснює відповідачам, що останні у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved