Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.07.2003 [PERSON] було визнано недієздатним на підставі акта судово-психіатричної експертизи № 6 від 03.01.2003, згідно з яким [PERSON] виявляв помірну розумову відсталість у ступені помірно вираженої імбецильності, внаслідок чого не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Рішенням виконавчого комітету Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області № 14 від 16 червня 2009 року «Про призначення опікуна над повнолітнім недієздатним підопічним Любицького психоневрологічного інтернату» Холода Віталія Івановича було призначено опікуном над недієздатним підопічним психоневрологічного будинку - інтернату [PERSON] [INFO]. Згідно з довідкою ВТЕК від 29.07.1988 № 057125 [PERSON], [INFO], має першу групу інвалідності з дитинства безстроково, потребує постійної допомоги. Довідкою заявника від 03.04.2014 підтверджується те, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає в Комунальній установі «Любицький психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради» з 07.05.2009 по теперішній час. З характеристики на [PERSON], наданої заявником, вбачається, що за час проживання в установі підопічний режим інтернату не порушує, з підопічними не конфліктує, активної участі в житті інтернату не приймає, почав захоплюватися релігією. Постійно дзвонить на телефонні номери гарячих урядових ліній з різноманітними скаргами, в яких стверджує, що його незаконно визнали недієздатним. 18.03.2014 [PERSON] звернувся до заявника із письмовою заявою, в якій просив звернутися до суду для вирішення питання про поновлення його дієздатності. Відповідно до акта судово-психіатричної експертизи № 272 від 15.05.2014, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірно-вираженої дебільності з порушеннями поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку (дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез). Ступінь наявних порушень в дійсний час є таким, що суттєво впливає (обмежує) на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому, з мотивувальної частини цього акту вбачається, що виявлена раніше інтелектуальна недостатність зі зниженням до рівня вираженої дебільності не підтверджується дійсним оглядом, з роками зменшилась за рахунок набутого життєвого досвіду, розширення загального кругозору, проте дотепер залишається безграмотним, не навчився читати, писати, рахувати. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилом статті 42 ЦК України, за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦК України опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною. Частиною четвертою статті 241 ЦПК України визначено, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, органу опіки та піклування. Як вбачається з акта судово-психіатричної експертизи № 272 від 15.05.2014, [PERSON] усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, проте ступінь наявних порушень в дійсний час є таким, що суттєво впливає (обмежує) на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Отже, [PERSON], в розумінні ст. 39 ЦК України, не відноситься до недієздатних осіб, якими визнаються лише особи, які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатні усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Норма ст. 42 ЦК України є імперативною та зобов'язує суд поновити цивільну дієздатність особи, якщо внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, зазначена норма не передбачає того, що дієздатність особи може бути поновлена частково або лише за умови повного усвідомлення нею значення своїх дій та здатності керувати ними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника, та визнає їх такими, що підлягають задоволенню повністю. Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу органу опіки та піклування на наступне. З наведеного вище вбачається, що [PERSON], на момент розгляду справи, відноситься до категорії осіб, дієздатність яких може бути обмежена судом, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, оскільки наявні у нього порушення суттєво впливають на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Проте, порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлений ст.ст. 236 - 241 ЦПК України, передбачає звернення до суду з відповідною заявою членів її сім'ї, органу опіки та піклування, наркологічного або психіатричного закладу (ч. 1 ст. 237 ЦПК України). Отже, заявник у даній справі не відноситься до категорії осіб, яким законом надано право на звернення до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності [PERSON], відтак питання про доцільність такого звернення має бути вирішено органом опіки та піклування. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved