Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вона та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями по ? частці майна що належало її батьку [PERSON],який помер [INFO],що розташовано в [ADDRESS]. Вартість даного майна складає 92279грн. Оскільки відповідачка [PERSON] володіє та користується належним їм обом на праві спільної часткової власності майном не допускаючи позивачки. Таким чином позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про виділ у натурі частки з майна,що є у спільній частковій власності у вигляді будівель,приміщень та споруд зазначених у будівельно-технічній експертизі. Рішенням Миколаївського райсуду від 22.08.2013року вищезазначений позов задоволений. Оскільки ухвалою апеляційного суду від 18.11.2013року рішення Миколаївського райсуду скасоване з тих підстав,що майно є неподільним та прямо суперечить висновку експертизи ,а відповідачка на письмові звернення з пропозицією про сплату грошової компенсації вартості частки не реагує, вимушена знову звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача,який діє на підставі довіреності від 08.10.2012року [PERSON],в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Представник відповідача,яка діє на підставі довіреності від 15.08.2013року [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Посилаючись на відсутність коштів у відповідачки та не погоджуючись з зазначеною сумою компенсації,оскільки вона не відповідає його дійсній вартості на час розгляду справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи , суд приходить до слідуючого. Позивач [PERSON].є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS],що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом(а.с.7) та про державну реєстрацію прав(а.с.8) . Власником другої половини вказаного житлового будинку є відповідачка [PERSON]яка перебувала в шлюбі з батьком позивачки [PERSON],який помер [INFO]. На теперішній час в даному житловому будинку мешкає лише відповідачка. За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Заперечуючи про позову про стягнення компенсації за частку в спільному будинку, відповідач та її представник посилались на відсутність таких коштів. Проте, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. Крім того, у своїх запереченнях відповідач та її представник також указували на те, що оцінка спірного будинку не відповідає його дійсній вартості на час розгляду справи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. З матеріалів справи вбачається, що визначаючи розмір компенсації за свою частку, позивачка виходила із вартості спірного будинку встановленою висновком судової будівельно-технічної експертизи від 08.05.2013 року, яка була проведена по справі за її позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки майна (а.с. 19). Тобто, розмір компенсації позивачкою визначено за вартістю будинку станом на травень 2013року. З клопотанням про призначення експертизи щодо визначення дійсної вартості будинку на час розгляду цієї справи позивачка в судовому засіданні не зверталась. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивачкою не доведені підстави своїх вимог щодо розміру компенсації за частку у спільному майні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити саме з зазначених підстав. Враховуючи викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити

Outcome: dismissed