Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: Повернути належну [PERSON] земельну ділянку площею 2,8901 га, розташовану на території Вільшанської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер 0521985500:02:001:0273. В задоволені вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки площею 2.8901 га розташованої на території Вільшанської сільської ради Крижопільського району, Вінницької області, кадастровий номер 0521985500:02:001:0273 укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» від 27.02.2017, недійсним відмовити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на користь [PERSON] 5495,00 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень витрат на проведення експертизи та 841,00 (вісімсот сорок одну) гривню витрат по оплаті судового збору.. Надати позивачу 5-ти денний строк для подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат. Надати позивачу п`ятиденний строк для подання доказів щодо понесення інших судових витрат. На адресу суду 11.12.2020 представник позивача подала заяву в якій просить стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на мою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 100 (тридцять дві тисячі сто) гривень В судовому засіданні представник позивача заяву про розподіл судових витрат просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома. Через канцелярію суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, мотивуючи тим, що розмір витрати, заявлених адвокатом на правову допомогу, с необґрунтованим, а гому підлягає зменшенню з огляду на наступне. Підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів, що перебувають взаємозв`язку між сплаченими позивачем адвокату коштів та наданою їй правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справі. Так, відповідно до квитанції № б/н від 02.04.2019 позивач сплатив адвокату 5000 грн. Тоді як згідно з актом прийому передачі робіт (надання послуг) від 09.12.2020 (далі - акт) станом на 02.04.2019 були надані послуги адвокатом на суму 1000 грн. У квитанції №б/н від 07.02.2020 міститься інформація про те, що позивач сплатив адвокату 10 000 грн, але згідно зазначеного акту на цей момент були надані послуги на 17 100 грн. Така ж розбіжність міститься у квитанція № б/н від 31.08.2020 на суму 10 000 грн., а у акті - 7750 грн, у квитанція № б/н від 09.12.2020 - 10 100 грн, тоді як у акті 6250 грн. Оскільки, договір від 02.04.2019 не містить інформації про свій номер, та зважаючи нате, що наявні розбіжності у документах (квитанціях та акті) не дають змогу встановити, що позивач сплачував кошти за надані послуги з правничої допомоги адвокату саме по даній справі, тому такі квитанції вважають неналежними та недопустимими доказами. Також, адвокатом в акті зазначено, що вона брала участь у 16 судових засіданнях. Проте, 05.03.2020, 07.04.2020, 13.05.2020, 09.06.2020 06.08.2020 судові засідання відкладалися. Адвокатом не було враховано актуальну судову практику Верховного Суду стосовно ефективного способу захисту' прав позивача для даної справи - усунення перешкод у користуванні належної останній земельної ділянки, шляхом її повернення власниці, що призвело до часткового задоволення позову, і як наслідок, надання адвокатом послуг не в повному обсязі. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, вважають, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32500 гри, є завищеними, не відповідають критеріям співмірності, не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява представника позивача підлягає часткову задоволенню, з наступних підстав та мотивів. Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Заява від представника позивача поступила на адресу суду 11.12.2020 (а.с.63- 78). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Встановлено, що відповідно до квитанції № б/н від 02.04.2019 позивач сплатив адвокату 5000 грн. Тоді як згідно з актом прийому передачі робіт (надання послуг) від 09.12.2020 (далі - акт) станом на 02.04.2019 були надані послуги адвокатом на суму 1000 грн. У квитанції №б/н від 07.02.2020 міститься інформація про те, що позивач сплатив адвокату 10 000 грн, але згідно зазначеного акту на цей момент були надані послуги на 17 100 грн. Така ж розбіжність міститься у квитанція № б/н від 31.08.2020 на суму 10 000 грн., а у акті - 7750 грн, у квитанція № б/н від 09.12.2020 - 10 100 грн, тоді як у акті 6250 грн. Також, в акті прийому - передачі робіт, зазначено, що адвокат брала участь у 16 судових засіданнях. Проте, 05.03.2020, 07.04.2020, 13.05.2020, 09.06.2020 06.08.2020 судові засідання відкладалися. Отже, враховуючи те, що судом задоволено половину вимог позивача, справа не є занадто складною по категорії розгляду, яка є усталена судова практика, на підставі викладеного суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача попередній (орієнтований) розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлену представником позивача разом із поданям позовної заяви у розмірі 5 000 грн.

Outcome: partial