Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 12.11.2019 року позивач по справі звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить суд розірвати між ним та відповідачем [PERSON] , шлюб зареєстрований 14 лютого 2018 року Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 06. В обґрунтування позову зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства, через що в сім`ї виникали суперечки, внаслідок чого мали місце сварки, що робило сумісне життя нестерпним. Однією сім`єю сторони не проживають вже 6 місяців, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини між ними припинені, відповідач разом з донькою проживають окремо від позивача. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки конфлікт між сторонами не є тимчасовим. Процесуальні дії, заяви та клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду і визначено, що справа буде розглядатися за загальними правилами позовного провадження з призначенням підготовчого засідання та повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі під час підготовчого судового засідання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з розірванням шлюбу. 14 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 06, свідоцтво серії [NUMBER] від 16 лютого 2018 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07 листопада 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач у відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України має право на припинення шлюбних відносин, і заявив свою категоричну вимогу про їх припинення, зазначивши в позовній заяві, що збереження шлюбу неможливе. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, просила шлюб розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин, їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що як позивач, так і відповідач категорично заперечують проти збереження їх сім`ї та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності їх категоричного заперечення цього. Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз`яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Доводи позивача, викладені в позовній заяві та пояснення, надані у судовому засіданні, про те, що подальше спільне життя з відповідачем внаслідок непорозумінь, що склалися між ними, буде суперечити їх інтересам, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та заслуговують на увагу. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Виходячи з цього, враховуючи ст.113 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Обставини спору учасниками справи визнаються, а тому доказуванню згідно з положеннями статті 82 Цивільного процесуального кодексу України - не підлягають. Тому, в справі що розглядається, виходячи з принципу верховенства права, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Позивачем при подачі позову було сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору. Позивач не просив застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України, тому судові витрати залишаються за позивачем. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і зазначені правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння та поваги, розходження поглядів на сімейні відносини. За змістом ст.55 зазначеного Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ст.55 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110-112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved