Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 20 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідaє строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому, «Тарифами Банку», що викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість 25531,20 грн., з яких: 774,52 грн. - заборгованість за кредитом; 19199,72 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3865 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 1191,96 грн. - процентна складова штрафу. Відтак просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 25531,20 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просив справу розглянути в його відсутності, а позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, однак повідомлення про вручення поштових відправлень були повернуті поштовим відділенням через незапит, що свідчить про те, що відповідач не бажав отримати такі, адже як вбачається із довідки Адресно-довідкового бюро Львівської області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на яку було направлено судові виклики-повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як вбачається зі змісту ч.5 ст. 74 ЦПК України, судом документи надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що ці документи вручені їм належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 20 жовтня 2011 року звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про відкриття рахунку і надання банківських послуг. На підставі заявки йому видано картку на суму кредитного ліміту 500,00 грн. з базовою процентною ставкою 20,40 %. Погашення заборгованості по кредитному ліміту проводиться як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання банком коштів з дебетної картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджуються підписом у заяві. При укладанні такого договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 3.2 Умов і правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк, проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає своє згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт. Пунктом 3.3 вказаних умов передбачено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту банком. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість 25531,20 грн., з яких: 774,52 грн. - заборгованість за кредитом; 19199,72 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3865 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 1191,96 грн. - процентна складова штрафу, що вбачається з розрахунку, долученого до позовної заяви. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач порушив умови підписаного ним договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором щодо забезпечення повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, п. 1.1.5.20 Правил користування платіжною карткою передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь\--якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (В еквіваленті 500 грн. За кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що у вимозі про стягнення з відповідача штрафу слід відмовити. З огляду на викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 23839,24 грн. заборгованості за кредитним договором (774,52 + 19199,72 + 3865 = 23839,24) та 1600 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 543, 549, 551 ч.3, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial