Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 24 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Шевченківської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, просила позовні вимоги позивача задовольнити. В обґрунтування зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з земельної ділянки яка належала [PERSON] на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ХР №078300) земельну ділянку, площею 5.7135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325781000:01:000:0065, розташовану на території Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Зазначила , [PERSON] та товариство з обмеженої відповідальністю «ХАРКІВАГРО-2000» 17 листопада 2008 року уклали договір оренди вищевказаної земельної ділянки. В подальшому договором №3 від 21 серпня 2017 року умови договору були змінені ,орендодавець забажав отримати оренду плату за весь час оренди що складає 49 років . Його заява була задоволена та останній отримав 21 серпня 2017 року 226962.23 грн. У грудні 2020 року до товариство з обмеженої відповідальністю «ХАРКІВАГРО-2000» звернулися родичі покійної та передали заповіт та Державний акт на право вланості на земельну ділянку , яким він заповідав права власності на вказану земельну ділянку [PERSON] , який має відношення то товариства але особисто з померлим знайомим не був. В січні 2021 року генеральним директором товариство з обмеженої відповідальністю «ХАРКІВАГРО-2000» вказаний заповіт було передано позивачу. Після отримання оринігалу заповіту та Державного акту на право власності на земельну ділянку позивач у 2021 році звернувся до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про реєстрацію спадкової справи та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач дізнався про існування заповіту поза межами строку прийняття спадщини, про наявність заповіту позивачу не повідомлялось, не роз`яснено право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, до державного нотаріуса будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались та спадкова справа не заводилась, відповідно інформації про наявність заповіту на користь позивача не надсилалася позивачу та не розміщувалася в пресі. Таким чином, позивач вважає, що необізнаність щодо існування заповіту та неповідомлення про наявність заповіту на користь позивача є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини. Тому звернувся до суду та просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті: [PERSON] , померлого [INFO] В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 15 липня 2021 року після усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 30 червня 2021 року, по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 29 липня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням представника позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] . В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення представника позивача адвоката Горшкову Л.А., перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] яке видане виконавчим комітетом Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 27 серпня 2019 року) підтверджується факт того , що [PERSON] , помер [INFO] (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5.7135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325781000:01:000:0065, розташована на території Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, на яку [PERSON] мав право власності згідно державного акту на право приватної власності на землю (серія І-ХР №078300 від 20 грудня 2002 року) (а.с.6). Відповідно до заповіту від 21 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1641, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калініченком А.Ю., позивачу заповідано належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку, площею 5.7135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325781000:01:000:0065, розташовану на території Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с.5). З відповіді №243/02-17 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 14 травня 2021 року вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але в строк встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України, ним не подано заяви про прийняття спадщини, тобто пропустив шести місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Тому позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено та для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру наданих Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області від 19 серпня 2021 року зазначено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є чинний заповіт, номер у спадковому реєстрі - 61114568 (номер в реєстрі нотаріальних дій: серія та номер заповіту НМІ 331979, зареєстровано за реєстровим номером 1641), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калініченком М.П. З довідки вбачається , що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , інші спадкоємців за законом або заповітом до нотаріальної контори не звергалися. Викликаний в судове засідання [PERSON] не з`явився через хворобу , надав до суду заповіт яким [PERSON] заповідав йому іншу земельну ділянку , яка йому належала на праві власності. З довідки Шевченківської селищної ради № 85 від 5 травня 2021 року вбачається ,що на час смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані : [PERSON] , співмешканка, [PERSON] падчерка , [PERSON] син, [PERSON] онука. Після смерті спадкодавця саме на зазначену земельну ділянку, яку заповідав [PERSON] позивачу з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.36-38). Позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, вказавши, що пропустив його з поважних причин, а саме з причини незнання існування заповіту та неповідомлення про наявність заповіту на користь позивача. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Частина 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). Частина 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст. 1223, 1233 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено ,що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до п. 2.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. За положеннями статті 63 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 та постанові Верховного Суду складу Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2021 по справі 591/1271/18. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори), зареєстрований заповіт, який є чинним на момент розгляду справи та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калініченком А.Ю. 21 серпня 2017 року (реєстровий №1641). З відповіді наданої суду приватним нотаріусом Калініченко А. від 30 вересня 2021 року за № 28/01-16 вбачається , що останній будь - яких дій пов`язаних з відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON] не проводив, спадкоємці за заповітом не зверталися, виклик спадкоємця шляхом публічного оголошення не здійснювався. З листа від 19 серпня 2021 року № 557/01/16 державного нотаріуса Шевченківської державної нотаріальної контори вбачається , що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , інші спадкоємців за законом або заповітом до нотаріальної контори не зверлалися. Викликаний в судове засідання [PERSON] не з`явився через хворобу , надав до суду заповіт яким [PERSON] заповідав йому іншу земельну ділянку , яка йому належала на праві власності. Таким чином, судом підтверджується інформація відносно того, що до державного нотаріуса та приватного нотаріуса Калініченко А.Ю. будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] саме на вказану в заповіті земельну ділянку не звертались ,та спадкова справа не заводилась, спадкоємець за заповітом про відкриття спадщини не повідомлявся, виклик спадкоємця шляхом публічного оголошення не здійснювався та не розміщувалася в пресі. Пленум Верховного Суду України в п. 24 «постанови від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд підтверджує поважність причин пропуску позивачем строку на прийняття спадщини. Оцінівши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку , також враховуючи ,що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд приходить до висновку, що позовна заява є доведенною та такою , що підлягає задоволенню. Судові витрати. При зверненні до суду сплачений судовий збір 908.00 грн., який суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved