Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 28.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК», ТОВ «Шляхпостач КР», ТОВ «Криворіжспецремтранс» про відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з втратою професійної працездатності, в якій просив стягнути моральну шкоду, у зв`язку з втратою професійної працездатності у розмірі 120 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК», 20 000 грн. з ТОВ «Шляхпостач КР», 10 000 грн. з ТОВ «Криворіжспецремтранс». Вказує, що він з 21.11.1972 по 30.09.2009 пропрацював за спеціальностями: помічник машиніста тепловоза на гірничих роботах залізничного цеху, помічник машиніста тепловоза на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху, машиніст тепловоза на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху, оглядач-ремонтник вагонів служби рухомого складу УЗТ на ПрАТ «ПівнГЗК» виконував роботу відповідно до трудового договору, а всього 20 років 8 місяців. 07.06.2012 йому було встановлено професійне захворювання: нейросенсорна приглухуватість справа 2 ст. (з помірним зниженням слуху) зліва 1 ст. (з легким зниженням слуху). Супутній діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 справа, на фоні остеохондрозу, деф. Спондильозу п/крижового відділу хребта, антеспондилолістезу тіла L5, фаза субремісії. Гіпертонічна хвороба 2ст., 1 ст., гіпертензивне серце. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.08.2012, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача, виконував роботи, які також характеризувались підвищеним рівнем шуму, що перевищував ГДР. 11.09.2012 позивачу безстроково встановлено 15% втрати професійної працездатності. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, дуже погано чує, йому доводиться постійно перепитувати людей, не може допомогти дружині, навіть не може розмовляти по телефону, не чує машин, що спричиняє йому моральних страждань. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 120\~000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 08.07.2019 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача Лещенко А [PERSON] М [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю та відсутністю позивача. Представник відповідача Доценко Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити, на підставах викладених у відзиві, та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 24.06.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.06.2019 справу знято з розгляду до 11-00 год. 08.08.2019, у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. 08.08.2019 в судовому засіданні оголошено по справі перерву до 11-30 год. 06.09.2019, для витребування у позивача копії окремої думки щодо підпису акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 03.07.2012. 06.09.2019 оголошено по праві перерву до 11-00 год. 09.10.2019, для повторного направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу ТОВ «Криворіжспецремтранс». Ухвалою суду від 09.10.2019 позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Шляхпостач КР», ТОВ «Криворіжспецремтранс» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з втратою професійної працездатності залишено без розгляду. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ [PERSON] в проміжки часу з 21.11.1972 по 04.08.1993 та з 01.10.2009 по 31.03.2011 працював за спеціальностями: помічником машиніста тепловоза на гірничих роботах залізничного цеху, помічником машиніста локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ, машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ, оглядач-ремонтник вагонів служби рухомого складу УЗТ на ПрАТ «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача складає 45 років 05 місяці, в умовах впливу шкідливих факторів 23 років 5 місяців, з них: 21 рік 8 місяців на ПрАТ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-11). 07.06.2012 ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» встановлено наявність у позивача професійного захворювання: нейросенсорна приглухуватість справа 2 ст. (з помірним зниженням слуху) зліва 1 ст. (з легким зниженням слуху), що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу № 1076, медичними виписками та п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.07.2012 (а.с. 13-14, 17-24). Відповідно до п. п. 12, 13, 16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.07.2012, позивач працюючи з 01.40.2011 по 31.03.2011 у ТОВ «Криворіжспецремтранс» оглядачем-ремонтником вагонів дільниці №1 з технічного огляду та безвідцепного ремонту вагонів Першотравневого кар`єру служби з технічного огляду та безвідцепного ремонту вагонів, [PERSON] виконував роботи по технічному рухомого складу для виявлення та усунення несправностей, які загрожують безпеці руху; безвідчіпному ремонту кузовів вагонів, відповідальних вузлів рами, ходових частин, автозчепних пристроїв, гальм та важільних передач з авторегуляторами, буксових вузлів. Роботи виконував на відкритих територіях, внаслідок чого перебував під дією шуму, що перевищує ГДР, через відсутність ефективних засобів захисту від шуму локомотивів (тепловозів) ПрАТ «ПівнГЗК» при їх роботах на суміжних з оглядом залізничних коліях. Працюючи раніше на ПрАТ «ПівнГЗК» з 21.11.1972 по 01.06.1975 помічником машиніста тепловоза на гірничих роботах залізничного цеху ПівнГЗК; з 01.06.1975 по 16.07.1981 помічником машиніста локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ ПівнГЗК; з 16.07.1981 по 04.08.1993 машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ ПівнГЗК; з 01.10.2009 по 31.03.2011 оглядачем-ремонтником вагонів залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ ТОВ «Шляхпостач КР» [PERSON] виконував роботи, які також характеризувались підвищеним рівнем шуму, що перевищував ГДР (а.с. 13-14). Умови виробничого середовища, важкість та напруженість праці відноситься до 3 класу 1 ступеня шкідливості. Еквівалентні рівні шуму 82-95 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА, керівництво, роботодавці «ПівнГЗК», ТОВ «Шляхпостач КР», ТОВ «Криворіжспецремтранс» порушили законодавство під час праці на них [PERSON] порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 13-14, 83-85). Довідкою МСЕК від 08.07.2013 позивачу безстроково встановлено 15% втрати професійної працездатності по туговухості, за висновком якої він потребує медикаментозного лікування, ВМП (а.с. 12). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 липня 2012 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме 21 років 8 місяців в умовах перевищеного гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПрАТ «ПівнГЗК». Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК» працюючи з 21.11.1972 по 01.06.1975 помічником машиніста тепловоза на гірничих роботах залізничного цеху ПівнГЗК; з 01.06.1975 по 16.07.1981 помічником машиніста локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ ПівнГЗК; з 16.07.1981 по 04.08.1993 машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху УЗТ ПівнГЗК; з 01.10.2009 по 31.03.2011 оглядачем-ремонтником вагонів залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхпостач КР» [PERSON] виконував роботи, які також характеризувались підвищеним рівнем шуму, що перевищував ГДР. Умови виробничого середовища, важкість та напруженість праці відноситься до 3 класу 1 ступеня шкідливості. Еквівалентні рівні шуму 82-95 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА, керівництво, роботодавці «ПівнГЗК», ТОВ «Шляхпостач КР», ТОВ «Криворіжспецремтранс» порушили законодавство під час праці на них [PERSON] порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 13-14, 83-85). Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів понад 21 рік на підприємстві відповідача, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 15 %, та отримання ним третьої групи інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, також враховує профмаршрут позивача на інших підприємства з шкідливими умовами праці, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 28\~000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 215/749/19 від 02.07.2019, та вважає необхідним, при задоволенні позову, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial