Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач з 10 червня 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . У шлюбі неповнолітніх дітей немає. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, на даний час шлюб носить формальний характер, спільне проживання є неможливим, просить шлюб розірвати, оскільки він суперечить його інтересам. Відповідач [PERSON] не подала відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 26 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності, про що письмово клопотав одночасно із поданням позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. 10 червня 1989 року [PERSON] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) у Вербилівській сільській раді Рогатинського району зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 5. Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Встановлено, що в сторін по справі неповнолітніх дітей немає. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд не зобов`язаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд прийшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 113 СК України, суд залишає за відповідачем, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище « [PERSON] » .

Outcome: approved