Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») 07.04.2014 року звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 110/11 - 0034 (далі - Договір кредиту), відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 10000 у. о. (доларів США), а [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти. В той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 110/11/2-010 (далі - Договір поруки), спрямований на забезпечення основного кредитного зобов'язання між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 11.03.2014 року у неї перед ПАТ «Укрсоцбанк» виникла заборгованість у розмірі 61603,76 грн., що є еквівалентом суми боргу у перерахунку на національну валюту, які позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Ухвалою суду від 16.07.2014 р. в зв'язку з укладенням шлюбу було змінено прізвище відповідачки «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 68) Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту невиконаним, який неодноразово уточнювала. Свої вимоги мотивує тим, що, вона хоча і уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір кредиту, однак кредитних коштів у тому обсязі, як зазначає банк, не отримала, а отримала неповну суму через касу банку. 29.07.2009 року під час укладення договору про внесення змін № 2 до Договору кредиту з ПАТ «Укрсоцбанк» вона отримала не 10000 доларів США, а 6516,97 доларів США, тобто значно менше, ніж це передбачалося Договором кредиту. В подальшому вона неодноразово зверталася до ПАТ «Укрсоцбанк» з метою отримання залишку коштів, на що їй пообіцяли видати повністю передбачений Договором кредит, але жодним чином дану обіцянку не виконали. Про існування в неї заборгованості за спірним Договором кредиту вона дізналася лише зі змісту позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк», до цього часу банк її жодним чином не сповіщав про заборгованість за договором кредиту, а тому вона вважала, що її зовсім немає. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» фактично не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а саме: не передав [PERSON] кредитні кошти у обсязі, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, вона просить суд визнати даний договір кредиту невиконаним, посилаючись на норми матеріального та процесуального права. Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим. Посилаючись на ті ж обставини, що і ПАТ «Укрсоцбанк», зазначає, що 20 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту, яким було збільшено процентну ставку за кредитом до 14%. В порушення п. 3.3. Договору поруки, ПАТ «Укрсоцбанк» змінив умови Договору кредиту без її письмової, збільшивши при цьому обсяг її відповідальності. Про таку зміну договору вона дізналася лише у травні 2014 року, в процесі розгляду даної цивільної справи. Виходячи з наведеного, [PERSON] просила суд задовольнити її зустрічний позов, в позові ПАТ «Укрсоцбанк» до неї відмовити. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 110/11 - 0034, відповідно до п. 1.1. якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Пункт 1.1.1. Договору кредиту передбачав обсяг кредитного зобов'язання сторін у 10000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості - до 21 лютого 2017 року. Згідно п. 1.2 Договору кредиту кошти надавались [PERSON] на споживчі цілі (а.с. 5, 6). На забезпечення основного кредитного зобов'язання в той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 110/11/2-010 (а.с. 8). 13 червня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON], у зв'язку з чим взяла собі прізвище «[PERSON]» (а.с. 26). У подальшому, 29.06.2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту, якою було збільшено процентну ставку за кредитом - з 13 до 14 % (а. с. 46). 29.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту (далі - Договору про внесення змін № 2), яким, зокрема, було змінено цільове призначення кредиту, уточнено порядок нарахування процентів, строки виконання окремих частин зобов'язання тощо (а. с. 90 - 94). [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї станом на 11.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 61603,76 грн. (у еквіваленті від валюти зобов'язання), з яких: - заборгованість по тілу кредиту - 57219,82 грн. · борг по відсоткам - 402 грн. · пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 3776,30 грн. · пеня по відсотках - 205,03 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За доводами [PERSON] про невиконання ПАТ «Укрсоцбанк» своїх зобов'язань за Договором кредиту судом встановлено. Відповідно до заяви на видачу готівки № 8 - 002 від 22.02.2007 року, на підставі якої була здійснена касова операція змістом - видача споживчого кредиту згідно договору № 110/11 - 0034, [PERSON] отримала 10000 доларів США, що було еквівалентно на той час 50500 грн. Дана заява була засвідчена печаткою банку, а крім того - власноручними підписами [PERSON], контролера, бухгалтера та касира ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 109). Справжність цих підписів [PERSON] під сумнів не поставила, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи суду не заявляла. Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначені кошти згідно цієї ж заяви були списані з банківського рахунку 22034110107091, як це і було передбачено умовами Договору кредиту з подальшими змінами (а.с. 5, 90 зв.). При таких обставинах суд не має підстав вважати, що [PERSON] не отримала від ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у обсязі, передбаченому Договором кредиту. На думку суду не заслуговують на увагу доводи [PERSON] про те, що вона не знала про наявну у неї заборгованість за кредитним договором, а дізналася про неї лише з позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у всіх договорах з ПАТ «Укрсоцбанк» зазначала єдину адресу свого проживання: [ADDRESS] (а. с. 6 зв., 8 зв., 46, 94, 110). Спочатку цю ж саму адресу [PERSON] вказувала і в усіх процесуальних документах, які подавалися нею до суду (а. с. 57, 60, 74, 75, 78), хоча адреса її реєстрації на той час вже була іншою з 28.03.2008 року (а. с. 18). Лише із документів, яка надійшли на адресу суду від імені [PERSON] 30.09.2014 р. суду і сторонам у справі стало відомо про те, що вона змінила адресу свого проживання на: [ADDRESS], що відповідає місцю її реєстрації, без зазначення дати такої зміни та доказів повідомлення про це ПАТ «Укрсоцбанк» (а. с. 86, 87). В подальшому [PERSON] зазначала вже саме адресу проживання [ADDRESS] (а. с. 124, 135). В той же час, повідомлення про погашення кредитної заборгованості від 20 жовтня 2010 року № 2 та від 20 січня 2011 року № 2; листи - претензії від 20.10.2010 року № 16 - 15/110 - 23 та від 25.10.2010 року № 24/9-07/96-6666; претензії від 26.07.2012 року № 191 - 14/96 - 9671 та від 25.04.2013 року № 19401-86-96-5667, які було направлено [PERSON] банком листами з рекомендованими повідомленнями на адресу, зазначену у Договорі кредиту та інших договорах, завжди поверталися на адресу банку або з мотивів непроживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], або з мотивів закінчення строку зберігання листа (а. с. 111 - 120). Інформацією про іншу адресу [PERSON] банк не володів, оскільки навіть при поданні позовної заяви до суду зазначав місце її проживання [ADDRESS] (а. с. 2). Таким чином, [PERSON] неодноразово повідомлялася про наявну у неї заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк», але з власної волі не бажала отримувати спрямовані на її адресу повідомлення; змінивши місце проживання, не повідомила про це банк, який був фактично позбавлений можливості відшукати [PERSON] та вручити їй повідомлення про заборгованість. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] ухилялася від отримань повідомлень та претензій ПАТ «Укрсоцбанк» свідомо, з метою невиконання взятих на себе кредитних зобов'язань, умисно приховуючи при цьому зміну адреси свого проживання протягом шести з половиною років. Суд вважає, що ПАТ «Укрсоцбанк» виконав перед [PERSON] свої зобов'язання за Договором кредиту у повному обсязі, а саме: передав їй кредитні кошти у розмірі 10000 доларів США, що в повній мірі спростовує доводи [PERSON] про невиконання банком Договору кредиту. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Додаткових засобів захисту прав та законних інтересів сторін Договором кредиту не встановлено. Законом України «Про захист прав споживачів», на який посилається [PERSON] як на підставу своїх вимог та заперечень, не встановлено такого способу захисту цивільного права як «визнання договору невиконаним». Інших підстав своїх позовних вимог [PERSON] не заявила, а суд позбавлений можливості обирати їх самостійно за неї. При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність відмови у зустрічному позові [PERSON] за безпідставністю. Разом з тим, суд знаходить обґрунтованими вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57219,82 грн. та процентами в розмірі 402 грн. Вимоги банку в цій частині є законними та обґрунтованими, витікають з неналежного виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань та безумовному її обов'язку сплачувати проценти за кредитом, незалежно від сплати штрафу та/чи пені (неустойки) в якості відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (ст. 552 ЦК України). Заперечень та заяв від сторін щодо застосування у спорі строків позовної давності до суду не надходило, а тому суд не має підстав застосовувати їх у даному спорі відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України. Щодо стягнення з [PERSON] пені, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 4.1. Договору про внесення змін № 2 у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.10 цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту (Траншу Кредиту), визначених п. 1.1., 1.1.1.1.2, 3.2.3., 3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (а. с. 91 зв.). Таким чином, умовами договору між сторонами була передбачена сплата пені окремо, як за тілом кредиту, так і за належними до сплати процентами (відсотками). Відносно пені за тілом кредиту в розмірі 3776,70 грн. суд не має сумнівів щодо її стягнення, оскільки вона є незначною по відношенню до основного боргу за тілом кредиту - 57219,82 грн. Стосовно пені за відсотками суд вважає за необхідне скористатися своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи таке. Розмір пені за відсотками, яку просить стягнути банк, становить більше половини від сплачених [PERSON] відсотків, а саме: сплачені відсотки - 402,22 грн., пеня - 205,03 грн. З урахуванням ступеню виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед банком щодо сплати відсотків; беручи до уваги малозначність частки боргу по відсоткам у загальному боргу [PERSON], суд, з огляду на принципи розумності та справедливості вважає, що сума пені по відсоткам має бути зменшена з 205,03 грн. до 100 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], в межах 61498,34 грн., з яких: · заборгованість по тілу кредиту - 57219,82 грн. · борг по відсоткам - 402 грн. · пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 3776,30 грн. · пеня по відсотках - 100 грн. · Підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо визнання договору поруки припиненим. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до умов п. п. 3.3.2 п. 3.3. Договору поруки Кредитор зобов'язаний до припинення цього Договору не змінювати умов Договору кредиту без попередньої згоди Поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності. Судом було встановлено, що 29.06.2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту, якою було збільшено процентну ставку за кредитом - з 13 до 14 %. Всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду доказів письмової згоди [PERSON] на таку зміну умов основного зобов'язання. Зміною основного зобов'язання було, в обхід волі [PERSON] та її письмової згоди, збільшено обсяг її відповідальності перед ПАТ «Укрсоцбанк» в частині процентної ставки за кредитом. При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність припинення Договору поруки, що був укладений з [PERSON], оскільки з приводу даного договору виникає спір про право і банком в односторонньому порядку, без згоди [PERSON] було збільшено обсяг її відповідальності, встановлений порукою. У зв'язку із задоволенням вимог [PERSON] у позовних вимогах ПАТ «Укрсоцбанк» до неї слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судових витрат відповідно до задоволеної частки позовних вимог, - в межах 614,98 грн. Дані витрати складаються зі сплаченого банком судового збору (а. с. 1). Документальних підтверджень понесення банком інших судових витрат судом не добуто. Судові витрати, пов'язані зі звернення [PERSON] з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 243,60 грн., підлягають компенсації за рахунок держави. Судові витрати, понесені [PERSON], в якості судового збору в розмірі 243,60 грн. (а. с. 33) підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], по 121,80 грн. з кожного у зв'язку із задоволенням її вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial