Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16\~261,04 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що рішенням суду від 16.07.2002 на відповідача покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.07.2002 і до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з 2012 року відповідач практично не сплачував аліменти. Станом на 01.04.2018 за період з 01.03.2012 по 01.12.2017 заборгованість по аліментах складала 52\~969,70 грн. У зв`язку із частковою сплатою заборгованості по аліментах її загальна сума становить 51\~569 грн. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.03.2012 по 01.12.2017 становить 16\~261,04 грн. Відповідач подав до суду відзив на позову заяву (а.с.55-58), в обґрунтування якого покликаючись на те, що державний виконавець самостійно збільшила розмір аліментів з 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до суду про збільшення розмірів аліментів не зверталася. Син [PERSON] 07.08.2015 досягнув повноліття, однак державний виконавець продовжив нараховувати аліменти на його утримання після вказаного терміну і до 31.03.2018. У розрахунку не відображено те, що він працював у період з 01.01.2013 по 20.11.2014 у ВАТ «Остов» і сума виплачених аліментів за цей період складає 2\~355,02 грн. Його матеріальний стан не дозволяє сплачувати неустойку від несплачених аліментів. Він не володіє нерухомістю та не працевлаштований. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що форма розрахунку державного виконавця по заборгованості зі сплати аліментів не відповідає нормативно затвердженій формі. У розрахунку відсутня визначена у формі інформація, тому наявний в матеріалах справи розрахунок є неналежним доказом. Державним виконавцем неправильно розраховано заборгованість по аліментах. Крім цього, зазначив, що заборгованість по аліментах відповідачем погашена у повному обсязі. Заяви та клопотання учасників справи. Представником відповідача подано клопотання про приєднання до матеріалів справи документа та відкладення розгляду справи (а.с.92, 98). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.09.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.80-81). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/922/18 позивачку [PERSON] (а.с.90, 91). Ухвалою судового засідання від 02.02.2021 відкладено розгляд справи (а.с.99). Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвами про народження від 15.08.1997 та [INFO] (а.с.8, 9). Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.07.2002 у справі №2-2866/2002 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.07.2002 і до їх повноліття (а.с.10). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04.12.2017 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку (а.с.11-12). Згідно з постановою від 15.03.2012 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2866, виданого Жидачівським районним судом Львівської області 16.07.2002 (а.с.51-52). Постановою від 05.04.2012 встановлено проводити утримання із доходу боржника [PERSON] після відрахувань податків 20% від заробітку. Стягнуті кошти надсилати поштовим переказом (а.с.53). З 02.08.2007 по 08.11.2014 [PERSON] працював у ТОВ «Остов». З 01.01.2013 по 20.11.2014 його заробітна плата склала 7\~739,72 грн, виплачені аліменти склали 2\~355,02 грн (а.с.61). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах заступника начальника ВДВС від 01.04.2018, всього нараховано аліментів за період з березня 2012 року по березень 2018 року у сумі 55\~569,00 грн, всього сплачено аліментів 4\~000,00 грн, загальна сума заборгованості становить 51\~569,00 грн (а.с.13-14). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 26.07.2018 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.62-63). Відповідно до постанови від 18.06.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2866, виданого Жидачівським районним судом Львівської області 16.07.2002, закінчено з підстави сплати боржником боргу у повному обсязі (а.с.93). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виникненням заборгованості з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України та Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Приписами частини 2 статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що постановою Жидачівського районного суду Львівської області 16.07.2002 у справі №2-2866/2002 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.07.2002 і до їх повноліття Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, однак [PERSON] належним чином не виконував це зобов`язання, у зв`язку з чим за період з березня 2012 року по березень 2018 року включно утворилася заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 51\~569,00 грн. Надаючи оцінку аргументам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову суд зазначає, що обставина наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів та період, за який вона утворилася, стороною відповідача не заперечувалися, відтак, в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, суд констатує, що ці обставини не підлягають доказуванню. Аргументи сторони відповідача щодо невідповідності розрахунку заборгованості встановленій законом формі, а відтак неналежності цього розрахунку як доказу, суд не бере до уваги, оскільки розрахунок проведений компетентною особою, з урахуванням виконавчого документу, який перебував на примусовому виконанні у органі ДВС, містить у собі періоди і суми нарахованих аліментів, а також суми платежів, здійснених боржником, що дозволяє встановити та перевірити правильність нарахування загальної суми заборгованості. Щодо аргументів сторони відповідача про неправильне вирахування аліментних платежів відповідно до виконавчого документа та неврахування у розрахунку періоду роботи боржника у ТОВ «Остов» (стягнутих з нього аліментів за цей період) суд зауважує, що боржник не був позбавлений можливості оскаржити у порядку, визначеному законом, неправомірність дій державного виконавця щодо проведеного розрахунку заборгованості по аліментах, однак таких дій не вчинив. Більше того, суд звертає увагу на те, що боржник повністю погасив суму заборгованості, чим самим визнавши правомірність її нарахування, відтак наведені аргументи, на переконання суду, не заслуговують на увагу. Стороною відповідача на надано і судом не здобуто жодного доказу, який би підтверджував наявність об`єктивних обставин, які перешкоджали відповідачу виконувати аліментні зобов`язання. Відсутність у відповідача офіційного працевлаштування, на переконання суду, не є обставиною, яка виключає його вину у прострочені сплати аліментів. З огляду на викладене суд доходить переконання, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки пені, передбаченої статтею 196 СК України. Суд звертає увагу на те, що стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів є правом одержувача аліментів, яким позивачка скористалася у визначений законом спосіб. Оцінюючи обґрунтованість суми пені за прострочення сплати аліментів, визначену позивачкою, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, у якому, зокрема, зазначено таке. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. З огляду на викладене, а також зважаючи на вимоги частини 1 статті 13 ЦПК України, суд доходить висновку про обґрунтованість пені за прострочення сплати аліментів у визначеній позивачкою сумі 16\~261,04 грн. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (704,80 грн). На підставі статей 180, 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved