Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 01 березня 2004 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач) було укладено Договір №SAMDN03000000377246 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки (Договір), згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 1 000, 00 дол. США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 21,96% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (строк дії картки два роки), тобто до 01.03.2006 року. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором, станом на 31.08.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі - 3 984,51 дол.США, з яких: - заборгованість за кредитом - 935,31 дол .США; - заборгованість за відсотками - 3 049,20 дол. США; Разом: 3 984,51 дол .США, що за курсом НБУ, станом на 31.08.2013 року, є еквівалентом 31 836,23 грн. Зазначену суму заборгованості та витрати, пов'язані зі зверненням до суду Позивач просить стягнути з Відповідача у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Ваніна Т.С. наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи, позовні вимоги не визнав, просив суд позивачу у задоволенні позову - відмовити, застосувавши строки позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову - відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 01.03.2004 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений Договір №SAMDN03000000377246 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, що підтверджується копією укладеного договору (а.с.8), та не заперечується представниками сторін. Згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 1 000, 00 дол. США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 21,96% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (строк дії картки два роки), тобто до 01.03.2006 року. У відповідності до вимог ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2013 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює - 3 984,51 дол.США, з яких: - заборгованість за кредитом - 935,31 дол .США; - заборгованість за відсотками - 3 049,20 дол. США; Разом: 3 984,51 дол .США, що за курсом НБУ, станом на 31.08.2013 року, є еквівалентом 31 836,23 грн. що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за укладеним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Договір №SAMDN03000000377246 від 01.03.2004 року передбачає строк його дії, що відповідає строку дії картки, у свою чергу строк дії картки два роки (п.1.1.), тобто з 01.03.2004 року до 01.03.2006 року, з позовом до суду Позивач звернувся 03 жовтня 2013 року, тобто після того, як сплив, передбачений ст.257 ЦК України, строк позовної давності. Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, №7, «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, однак, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)». Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до приписів ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як встановлено під час розгляду справи такого договору між сторонами не укладалось. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування позовної давності, і суд визнає обґрунтованими ці доводи, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed