Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

стислий виклад\~позиції позивача У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2015р. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Протягом останніх місяців стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і повага, стали частими сварки, тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивач просить шлюб розірвати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 12.10.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження (а.с.17). Також цього ж числа винесено ухвалу за якою задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору (а.с. 16). Позиції учасників\~судового провадження Сторони в судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просить позов задовольнити, відповідач позов визнав (а.с. 25, 27). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 03 жовтня 2015 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки Машівської селищної ради Новотагамлицького старостинського округу Машівського району Полтавської області № 417 від 07.09.2020р. позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS] спільно з чоловіком та сином (а.с. 9), але згідно довідки цього органу № 56 від 06.10.2020р., на запит суду, відповідач проживає в [ADDRESS] (а.с. 15). Мотиви суду Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалися, оскільки зникло взаєморозуміння і повага, тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, спільного господарства не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому дійшов висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивачки залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] . Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Водночас, за ухвалою суду від 12.10.2020р. позивача було звільнено від сплати судового збору, а тому Ѕ судового збору їй не повертається, але оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. ст. 136, 141, 142 ЦПК України, з нього на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved