Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Соледарська міська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просить позбавити батька [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на особовий рахунок дитини в ПАТ « Державний ощадний банк України», установа банку № 10004/0290 у м.Бахмут, вищестояща установа банку № 10004/0289 у м.Бахмут, № [NUMBER] , до досягнення дитиною повноліття, аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2016 року малолітня [PERSON] , [INFO] , була відібрана від матері [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення батьківських прав. Мати дитини померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] був засуджений та з 04.06.2011 р. по 19.01.2018 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі. Малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування і їй розпорядженням голови Артемівського райдержадміністрації від 09.02.2017 р. № 40 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Артемівської райдержадміністрації від 17.02.2017 року № 52 малолітню дитину [PERSON] було влаштовано до державного закладу на повне державне утримання, де вона з 14.07.2017 р. по теперішній час перебуває на повному державному забезпеченні в КУОЗ « Краматорський будинок дитини « Антошка ». Батько дитини після звільнення з місць позбавлення волі 19.01.2018 році за весь час перебування дитини в будинку дитини декілька раз відвідував доньку та привозив гостинці, але забрати дитину відмовився, пояснював, що йому необхідно спочатку зареєструватися та одружитися, вирішити питання з документами, після чого забрати дитину у родину. Відповідач, якого було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Соледарської міської ради від 30.08.2018 року, на засідання не з,вився. [PERSON] також не з,являється до служби у справах дітей та не пояснює причини не явки та своєї дуики щодо долі дитини., тому, на засіданні комісії 25.10.2018 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, який дитиною не опікується, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості щодо подальшої долі доньки, не цікавиться її успіхами та станом здоров,я, не забезпечує дитину, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тобто, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник, будучи повторно належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник КУОЗ « Краматорський будинок дитини « Антошка» в судове засідання не заявилась, надала заяву, в якій підтримала позов та просила розглянути справу у її відсутність. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено наступне. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Батько дитини [PERSON] був засуджений та з 04.06.2011 р. по 19.01.2018 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі. Малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування і їй розпорядженням голови Артемівського райдержадміністрації від 09.02.2017 р. № 40 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Артемівської райдержадміністрації від 17.02.2017 року № 52 малолітню дитину [PERSON] влаштовано до державного закладу на повне державне утримання, де вона з 14.07.2017 р. по теперішній час перебуває на повному державному забезпеченні в КУОЗ « Краматорський будинок дитини « Антошка ». Відповідно до довідки КУОЗ « Краматорський будинок дитини « Антошка » від 05.02.2020 року [PERSON] з березня 2019 року , згідно журналу обліку відвідувань, доньку [PERSON] , [INFO] , не відвідував, долею, життям, здоров`ям дитини не цікавився, не виявляв батьківської турботи і уваги, матеріальної допомоги не надав, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснював. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради № 48 від 29.11.2018 року з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про прав дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання утримувати та піклуватися про малолітню дочку [PERSON] , підтримувати особисті відносини з нею , тривалий час не контактує з дочкою і не виявляє піклування про дитину. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками. З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки буде відповідати в першу чергу інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності з вимогами ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, у відповідача інші утриманці відсутні та визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. В силу ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. З позовною заявою орган опіки та піклування звернувся до суду 27.11.2018 р., тому з цієї дати присуджуються аліменти на дитину. Рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 1536,80 гривень.

Outcome: partial