Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.06.2008 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них 18.11.2008 року народилася дочка [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем мають різні погляди на шлюб, сім'ю, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Дочка проживає з позивачем. Позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, малолітню дочку після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 31.05.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 31.05.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 05.06.2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №644 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В звязку з наведеним, а також фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дочки сторін суд вважає, що її слід і надалі залишити проживати з позивачем. Прізвища сторін в зв'язку з укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved