Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач 10.08.2015 р. звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 03.10.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9/25ДС/0419/2007-ССклн, згідно з умовами якого банк надав позичальнику траншеві кредитну лінію у розмірі 150000,00 доларів США з розрахунку 13,55 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк по 02.10.2017 р. 02.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Отже, відповідно до зазначеного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 9/25ДС/0419/П01/2007-ССклн від 03.10.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.06.2015 р. наявна заборгованість у сумі 6052315,08 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2716792,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 2334526,03 грн., пеня - 901229,50 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 327573,52 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 53997,82 грн., яку просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів, судові витрати покласти на відповідачів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.08.2015 р. відкрито провадження по справі. 20.08.2015 р. ухвалено заочне рішення. Ухвалою від 28.12.2020 р. замінено сторону виконавчого провадження, а саме: ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Інвест-Кредо». Ухвалою від 17.05.2021 р. залишено без руху заяву відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення. Ухвалою від 17.06.2021 р. скасовано заочне рішення, справу призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 30.06.2021 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Заяви та клопотання сторін. Відповідач [PERSON] у заяві про скасування заочного рішення заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Згідно умов кредитного договору №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 р. ВАТ «Кредитпромбанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000,00 доларів США з розрахунку 13,55 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк по 02.10.2017 р. у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки № 9/25ДС/0419/П01/2007-ССклн від 03.10.2007 р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 02.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Відповідач свої зобов`язання за даним кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.06.2015 р. наявна заборгованість у сумі 6052315,08 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2716792,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 2334526,03 грн., пеня - 901229,50 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу - 327573,52 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 53997,82 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). У зв`язку з тим, що відповідачі порушили умови щодо виплати грошових сум за кредитним договором, строк виконання якого спливав 02.10.2017 р., позивач - ПАТ «Дельта Банк», набув право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого 10.08.2015 р. (до спливу строку виконання зобов`язання, зазначеного в договорі) банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, а тому позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки на момент звернення до суду із даним позовом строк позовної давності не сплив. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язнні (крім випадків, передбачених ст..515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через воєвиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої сторони на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки ухвалою суду замінено сторону стягувача - ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», то заборгованість слід стягнути на користь останнього. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач по справі звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави у сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved