Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Рішенням Личаківського районного суду\~м. Львова від 21 вересня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання патенту України на корисну модель недійсним задоволено. В судовому засіданні 21.09.2021 року представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подання доказів про розмір витрат на правову допомогу та на проведення судової експертизи. 23.09.2021 року позивачем на адресу суду подано заяву про стягнення судових витрат, а саме просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 50000 грн. та судові витрати на проведення експертизи в розмірі 25000 грн. Представник позивача Тарасенко Л.Л. у судове засідання не з`явився, клопотанням до суду просить слухати заяву без його участі та без участі позивача, вимоги заяви про стягнення судових витрат підтримують. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив, пояснив що понесення вказаних витрат не підтверджено належними доказами, а отже такі є неспівмірними та необґрунтованими. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково. Статтею\~ст. 246 ЦПК України\~встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, протягом встановленого законом п`ятиденного строку сторона позивача подала відповідні докази про розмір витрат на правову допомогу та на проведення судової експертизи у цивільній справі. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17,\~а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц,\~аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~ Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України»(§95).\~ Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, співмірність витрат на правову допомогу, слід стягнути 20000 грн. понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги. Крім того, враховуючи вимоги ст. 133 ЦПК України, слід також стягнути 25000 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, понесення яких підтверджено долученою до справи квитанцією від 29.08.2020р.

Outcome: approved