Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року, яка станом на 11.02.2011 року складає 1090418,27 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 500293,39 грн., заборгованість за відсотками - 197733,71 грн.; пеня за прострочення тілу кредиту - 37935,73 грн.; пеня за прострочення відсотків по кредиту - 508868,67 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0044/85/83646 про надання кредиту в сумі 503440,00 грн. на строк до 04.10.2027 року під 1,5 відсотків річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 04.10.2007 року був укладений договір поруки №014/0044/85/83646/215, відповідно до п. 1.2. якого [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року. Позивач вказує, що ним умови кредитного договору були виконані належним чином, однак відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов'язань, а тому просить суд позов задовольнити. В ході розгляду справи відповідачі подали зустрічну позовну заяву до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними кредитного договору №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року та договору поруки №014/0044/85/83646/215 від 04.10.2007 року, яка ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року була залишена без розгляду у зв'язку з повторною неявкою належним чином повідомлених позивачів у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника банку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0044/85/83646 про надання кредиту в сумі 503440,00 грн. на строк до 04.10.2027 року під 1,5 відсотків річних. (а.с.23-28) Відповідач в свою чергу прийняв на себе зобов'язання щодо повернення отриманого кредиту і сплати нарахованих по ньому відсотків у порядку, розмірі та строки, передбачені умовами вищезазначеного кредитного договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 04.10.2007 року був укладений договір поруки №014/0044/85/83646/215, відповідно до п. 1.2. якого [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року. (а.с.39-40) Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого останній передав кредитору в іпотеку майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1200 га (в тому числі по угіддям: 0,1200 га - рілля), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться [ADDRESS]. (а.с.41-46) Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Ст. 554 ЦК України передбачено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року станом на 11.02.2011 року складає 1090418,27 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 500293,39 грн., заборгованість за відсотками - 197733,71 грн.; пеня за прострочення тілу кредиту - 37935,73 грн.; пеня за прострочення відсотків по кредиту - 508868,67 грн. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідачів цілком обґрунтована, оскільки останні не виконали умов кредитного договору, і тому з [PERSON] та [PERSON] слід в солідарному порядку стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом та за відсотками. Суд враховує, що представником відповідачів по справі [PERSON] було надано до суду заяву про застосування загального строку позовної давності до основної вимоги позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України). Враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки заборгованість відповідачів перед банком виникла з 15.05.2008 року, що підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи, а позивач звернувся до суду 29.04.2011 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Окрім цього, представником відповідачів [PERSON] на підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення з відповідачів пені за прострочення тілу кредиту та пені за прострочення відсотків по кредиту. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, зі змісту ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України вбачається, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед звернення кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 29.04.2011 року, при цьому розрахувавши суму пені за прострочення тілу кредиту, починаючи з 15.06.2008 року по 10.02.2011 року, а суму пені за прострочення відсотків по кредиту - з 18.02.2008 року по 10.02.2011 року, що не відповідає вимогам ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності в частині стягнення пені за неповернення основного боргу за період з 15.06.2008 року по 14.05.2010 року та пені за прострочення відсотків по кредиту за період з 18.02.2008 року по 15.05.2010 року. За таких обставин, задоволенню підлягає сума пені за неповернення основного боргу, розрахована за період з 15.05.2010 року по 10.02.2011 року, що становить 19003,34 грн., а також сума пені за прострочення відсотків по кредиту - за період з 17.05.2010 року по 10.02.2011 року, що становить 235353,49 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн.

Outcome: partial