Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19 травня 2008р. у сумі 13029,44 доларів США, пені на загальну суму 15860,15 грн., та судових витрат на суму 5339,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 травня 2008р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11346914000. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 15 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 травня 2023р., та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 23 березня 2016р. за ним рахується заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом - 11622,95 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1406,49 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 5519,63 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 10340,52 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, разом з понесеними витратами по сплаті судового збору у сумі 5539,41 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що не зважаючи на намагання банку врегулювати спір в позасудовому порядку, відповідач від виконання взятих на себе зобов'язань ухиляється, тому просив стягнуту всю суму заборгованості. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що позивачем не підтверджено факту видачі коштів відповідачу, а умови договору в частині стягнення подвійної ставки за порушення виконання умов договору є порушенням законодавства про захист прав споживачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2008р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11346914000, згідно умов якого відповідачу видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 15 000 доларів США строком до 19 травня 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,50% річних. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення заборгованості. Згідно умов договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER], у банку для подальшого використання (п.1.5 договору). Банк свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачу суму кредиту, що підтверджується заявкою на видачу готівки за №67 від 19 травня 2008р. та випискою по рахунку [NUMBER]. Однак, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 23 березня 2016р. утворилась заборгованість за кредитним договором №11346914000 від 19 травня 2008р., яка відповідно до наданих позивачем розрахунків становить 13029,44 доларів США, з яких: тіло кредиту 11622,95 доларів США; заборгованість по процентам - 1406, 49 доларів США; та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких: 5519,63 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10340,52 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до умов розділу 12 кредитного договору №11346914000 від 19 травня 2008р., ПАТ «УкрСиббанк» направило [PERSON] вимогу від 22 жовтня 2015р. року за № 30-11/29994 про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах, а у разі непогашення - про дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі, яка була отримана останнім 26 жовтня 2015р., про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, надані суду для огляду у судовому засіданні. Однак вказана вимога банку залишилася без виконання, у зв'язку з чим банк змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 гл.71 ЦК України щодо позики. Суд вважає доведеним той факт, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином виконало взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №11346914000 від 19 травня 2008р., перерахувавши [PERSON] обумовлену договором суму позики. У той же час, [PERSON] зі своєї сторони порушив умови договору щодо своєчасної сплати ануїтетних платежів, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено факт перерахування [PERSON] коштів у сумі 15 000 доларів США, оскільки у судове засідання не надано меморіальний ордер, суд не приймає до уваги, так як вказані доводи спростовуються заявкою на видачу готівки за №67 від 19 травня 2008р., випискою по рахунку [NUMBER], та довідкою-рахунком заборгованості по кредитному договору від 23 березня 2016. При цьому, суд роз'яснював учасникам процесу вимоги ст. 60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, проте представник відповідача не скористався вказаним правом, та не спростовував доводів позивача, намагаючись всіляко перекласти свій обов'язок доказування на останнього. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється, договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1.3.1. вказаного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Як вбачається з умов договору, погашення кредиту повинно бути здійснено 19 числа кожного місяця. Проте, згідно довідки - розрахунку заборгованості за кредитом по кредитному договору №11346914000 від 19 травня 2008р., [PERSON] здійснив останній платіж 20 січня 2015р., після чого жодних дій щодо погашення заборгованості не вчиняв. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для нарахування процентів на прострочену суму основного боргу за подвійною процентною ставкою, оскільки це відповідає умовам договору, та не суперечить діючому цивільному законодавству України. При цьому, суд не приймає посилання представника відповідача про те, що застосування подвійної облікової ставки є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки [PERSON] підписавши договір про надання споживчого кредиту №1134691400 підтвердив, що він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови цього договору, свої права та обов'язки за Договором і погоджується з ними, у зв'язку з чим суд вважає не доведеним факт укладення договору кредиту на несправедливих умовах та без належного повідомлення про умови кредитування. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Крім того, право позивача на дострокове повернення всієї суми кредиту передбачено розділом 12 кредитного договору №11346914000 від 19 травня 2008р., у зв'язку з чим доводи представника відповідача про те, що позивач позбавлений права вимагати дострокового повернення усієї суми коштів по кредиту спростовується вищенаведеним законодавством та умовами договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.546, ч.3 ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що на сьогодні реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не відбулося, тому договірні правовідносини між сторонами не припинені, і нарахування кредитором процентів, комісії та пені відповідає положенням цивільного законодавства та умов укладеного кредитного договору. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановленому Законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»). Позивачем надано розрахунок розміру заборгованості станом на 23 березня 2016р. у розмірі 13029,44 доларів США, з яких: тіло кредиту 11622,95 доларів США; заборгованість по процентам - 1406, 49 доларів США; та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких: 5519,63 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10340,52 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Враховуючи те, що кредит правомірно надано ПАТ «УкрСиббанк» в іноземній валюті, за наявності відповідного дозволу на здійснення валютних операцій, та те, що кредитодавець просив стягнути кошти в іноземній валюті, а розрахунок суми заборгованості проведено у відповідності до вимог діючого законодавства України та умов кредитного договору, тому суд вважає, що позовні вимоги заявлені правомірно, є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 5339,41 грн.

Outcome: approved