Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами, що в с.Спас, по вул.Чепаш, 25а, Коломийського району, належав на праві власності матері позивача [PERSON]. Дозвіл на будівництво спірного будинку надано рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 22.02.1990 року. На підставі вказаного рішення видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, здійснено винос в натуру меж земельної ділянки та розбивку будівель, про що 25.05.1991 року складений відповідний акт. Відповідно до вказаної документації мати позивача збудувала будинок загальною площею 74, 7 кв.м., житловою - 42,3 кв.м., та 02.06.2004 року виконавчим комітетом Сопівської сільської ради їй видано свідоцтво про право власності на цей будинок. В 2009 році мати позивача самочинно добудувала до казаного будинку прибудову - «А-1» ( гараж, коридор), в будинку збудувала мезонін - « А-2», який складається з двох кімнат, а на подвірї - навіс, криницю, огорожу. Вказане будівництво здійснене на земельній ділянці відповідно до її цільового використання, що перебувала в користуванні матері позивача, з додержанням діючих архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних , протипожежних норм і правил. 25.07.2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняв позивач, проживаючи в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкодавцем здійснено добудову до вказаного житлового будинку без дозволу на виконання будівельних робіт. Інших спадкоємців немає. Відповідно до звіту приватного підприємства Стильбудпроект про проведення обстеження та визначення технічного стану несучих будівельних конструкцій та інженерних мереж, споруджених господарським способом житлового будинку та навісу по вул. Чепаш 25а в с. Сопів Коломийського району, житловий будинок, загальною площею 180,80 кв.м., житловою 108,70 кв.м., та господарська споруда (навіс) відповідають діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, самочинні прибудову до будинку та мезонін, а також господарські будівлі і споруди. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 12.09.2016 року він звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Представник відповідача - Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району в судове засідання не зявився. Селищний голова смт. Печеніжин звернувся до суду з письмовою заявою від 12.09.2016 року, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 04.04.2016 року адміністрація третьої особи подала до суду письмові пояснення, в яких просить справу розглядати у відсутності її представника, вказує, що не заперечує проти визнання права власності на спірні об'єкти та наголошує, що після прийняття судом рішення про визнання права власності позивачу необхідно подати до вищевказаного управління декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 29.01.1973 року в с.Спас Коломийського району Івано-Франківської області. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8 ). Рішенням виконкому Коломийської районної ради №5 від 22.02.1990 року [PERSON] дозволено провести перебудову житлового будинку на місці існуючого в с. Сопів Коломийського району за рахунок присадибної ділянки площею 0,12 га (а.с. 9). Матір'ю позивача 06.05.1991 року отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної їй як індивідуальному забудівнику на спірний житловий будинок (а.с.10). Згідно з актом від 18.08.1991 року на підставі рішення Коломийської районної ради №117 від 28.05.1991 року винесено в натурі межі земельної ділянки, виділеної [PERSON] (а.с. 11). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії 1-НМ №115836, виданого 26.07.2010 року, мати позивача [PERSON] померла 25.07.2010 року в с.Сопів Коломийського району (а.с. 6). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 10.08.2016 року за №53687, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 74,4 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., що в с.Сопів, по вул.Чепаш, 25а, Коломийського району, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.06.2004 року згідно з рішенням виконкому Сопівської сільської ради №55 від 27.04.2004 року, зареєстровано за [PERSON], під реєстровим №453, реєстраційний №6068401. У виписці також вказано, що прибудова - літера «А1» , загальною площею 40,0 кв.м. та мезонін - «А2», загальною площею 66,4 кв.м. побудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Побудовані навіс літера «Б», криниця «№» та огорожа «№1-2», не вважаються об'єктами самочинного будівництва (а.с.12-14). Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 25.08.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 180,8 кв.м. житловою площею 108,7 кв.м., самочинно збудованих прибудови до будинку «А-1», мезоніну «А-2» та господарських будівель і споруд: навісу - літера Б, криниці - «№», огорожі - «№1-2» ( а.с.15-18). Відповідно до довідки №370, виданої 15.03.2016 року Сопівською сільською радою, на час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали: син померлої - позивач, невістка [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.20). Згідно з письмовими поясненнями управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області №682/1009/1.10/2016 від 29.03.2016 року позивача повідомлено, що у звязку з відсутністю документів про первинну реєстрацію спірного будинковолодіння на імя спадкодавця неможливо одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, так як згідно з вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в цьому ж Міністерстві 18.02.2002 року за №157/16445, а також відповідно до листа даного Міністерства від 21.02.2005 року №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у разі коли на самочинно збудоване майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється відповідно до п.12 вказаного Порядку. У письмових поясненнях звертається увага на те, що у відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» (а.с.38). Згідно зі звітом приватного підприємства Стильбудпроект про проведення обстеження та визначення технічного стану несучих будівельних конструкцій та інженерних мереж, споруджених господарським способом житлового будинку та навісу по вул. Чепаш 25а в с. Сопів Коломийського району, житловий будинок, загальною площею 180,80 кв.м., житловою 108,70 кв.м., та господарська споруда (навіс) відповідають діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам (а.с.21-27). 29.07.2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (спадкова справа №371/2015 (а.с.55)). Судом встановлено, що згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41071790 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43821772, виданих вказаним нотаріусом відповідно 29.07.2015 року та 12.05.2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 25.07.2010 року, відкрита спадкова справа №371, за номером у спадковому реєстрі - 57747874 (а.с.54, 58). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної вказаним нотаріусом 12.03.2016 року, вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що спадкодавцем здійснено добудову до вказаного житлового будинку без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с.7). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті своєї матері, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно, яке частково вважається об'єктами самочинного будівництва. На підставі наведеного, ст.ст.346, 375, 376, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved