Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами, що в с.Великий Ключів, по вул.Гагаріна, 53, Коломийського району, належали на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку один. 16.03.2004 року [PERSON] помер. Останній залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок втрачене, тому позивачем подано оголошення в газету про його втрату. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не зареєстровано. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Сільський голова с. Великий Ключів Коломийського району 24.10.2016 року звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказує, що позовні вимоги цей відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із заповітом, посвідченим 16.01.1998 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №Д-27, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], тобто позивачу (а.с.5). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №160233, виданого 17.03.2004 року, [PERSON] помер 16.03.2004 року в с. Великий Ключів Коломийського району (а.с. 4). Відповідно до довідок №№684, 685, виданих 04.07.2016 року Великоключівською сільською радою, [PERSON] належав житловий будинок в с.Великий Ключів, по вул. Гагаріна, 53, Коломийського району, в якому він проживав з 1933 року по день смерті (16.03.2004 року). Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві був зареєстрований [PERSON] - голова двору. До своєї смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживав сам. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі вказаної сільської ради не посвідчувався (а.с.10, 11). Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого суб'єктом господарювання [PERSON] 30.06.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 66,6 кв.м. житловою площею 17,6 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю - літера Б, сараю - літера В, криниці - «№1», воріт - «№2» . Рік побудови будинку - 1948 ( а.с. 6-8). Судом встановлено, що свідоцтво про право власності, видане на ім'я [PERSON] в с.Великий Ключів, по вул. Гагаріна, 53, Коломийського району на підставі рішення №18 від 25.05.1989 року за реєстровим №333 Великоключівської сільської ради, втрачено, в звязку з чим позивачем подано відповідне оголошення в газету Вільний голос (а.с. 9). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 27.09.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно не зареєстровано (а.с.12). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави, а саме відсутності правовстановлюючого документу, виданого спадкодавцю, для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування. На підставі наведеного, ст.ст.346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved