Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 28 липня 2006 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти від АТ «Укрсиббанк» у сумі 58 690,00 швейцарських франків строком користування до 28 липня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 8,99% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передала АТ «УкрСиббанк» в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] згідно з договором іпотеки від 28.07.2006 року, посвідченим ПН ХМНО [PERSON] за № 2866. Починаючи з грудня 2008 р., [PERSON] припинила виконувати кредитні зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором виникла прострочена заборгованість, в зв`язку з чим АТ «УкрСиббанк» 07.12.2009 р. звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості до Дзержинського районного суду м.Харкова. Рішенням від 08.11.2010 р. позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» було задоволено в повному обсязі; виконавчі листи передано позивачем до Дзержинського ВДВС ХМУЮ для виконання зазначеного рішення, але виконавчі провадження закінчувалися двічі в зв`язку з відсутністю у [PERSON] майна, на яке можливо звернути стягнення. 23.12.2010 р. Господарським судом Харківської області постановою по справі № Б-50/224-10 ФОП [PERSON] визнано банкрутом. Дану постанову Харківським апеляційним господарським судом 06.09.2011 р. скасовано Під час дії постанови про визнання ФОП [PERSON] банкрутом ліквідатором [PERSON] 25.05.2011 р. виключено записи з державних реєстрів про обтяження іпотекою та забороною відчуження квартири [ADDRESS] і продано її [PERSON] за договором купівлі-продажу від 25.05.2011 р. 01.03.2012 р. позивачем отримано листа від КП «ХМБТІ» про те, що квартира [ADDRESS] з 18.08.2011 р. належить [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 744, в зв`язку з чим позивачем уточнено позовні вимоги, а саме - в якості відповідача визначено [PERSON] Позивач зазначає про те, що грошові кошти, отримані від продажу предмета іпотеки, ліквідатором йому не перераховані; рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.11.2010 р. не виконано; з посиланням на. ст.ст.589, 590 ЦК України, ст.ст.4, 7, 23, 33, 39 Закону України «Про іпотеку» просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні піхов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 липня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №10212393000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 58 690,00 швейцарських франків строком користування до 28 липня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 8,99% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений 28.07.2006 р. ПН ХМНО [PERSON] за №2866. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова по справі № 2-13633 від 08.11.2010 р. задоволено вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в зв`язку з невиконанням нею зобов`язань за кредитним договором. Вказане судове рішення не виконане. Виконавчі листи в зв`язку з відсутністю у [PERSON] майна, за рахунок якого можливо стягнення, поверталися до позивача з Дзержинського ВДВС ХМУЮ двічі. Відповідно до постанови Господарського суду Харківської області від 23 грудня 2010 року справа №Б-50/224-10, фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом, та відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова скасована постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 06 вересня 2011 року (справа №Б-50/224-10). Під час дії ліквідаційної процедури ліквідатором [PERSON] обтяження іпотекою та забороною відчуження квартири [ADDRESS] знято та відчужено [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25.05.2011 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим №290. Останнім власником предмета іпотеки є [PERSON], яка набула право власності за договором купівлі-продажу, посвідченим 18.08.2011 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Грошові кошти, отримані ліквідатором від продажу квартири, позивачу не перераховані, що вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, а також з відсутності рішення господарського суду Харківської області про розподіл коштів, отриманих від продажу майна, в справі про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] № Б-50/224-10 Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з пунктом 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором та/або порушення боржником будь-якого зобов`язання, забезпеченого іпотекою. Станом на 12.05.2014 року сума заборгованості за кредитним договором складає 87 266,14 франків, що за офіційним курсом НБУ становить 1 145 320,70 грн., з яких 52 166, 92 шв. франків (за офіційним курсом НБУ - 684 662,50 грн.) - прострочений борг за кредитом; 35 099,22 шв. франків (за офіційним курсом НБУ - 460 658,20 грн.) - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 25 275, 61 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 57 348,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Згідно з ч.1 ст. 590 ЦКУкраїни - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору та ін. Згідно зі ст. 4 Закону України « Про іпотеку» (в редакції, що діяла станом на день продажу відповідачу предмета іпотеки - 18.08.2011 р.) - обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення договору іпотеки. Таку підставу, як відсутність реєстрації обтяжень на день відчуження предмета іпотеки, стаття 17 зазначеного Закону не містить.. Отже, відсутність реєстрації обтяження іпотекою станом на день продажу предмета іпотеки [PERSON] не припиняє правовідносин за договором іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Згідно з ч.2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тож, виходячи з системного аналізу ст.ст. 589, 590 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 7, 17, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про те, що теперішній власник квартири [ADDRESS] - [PERSON] в силу перелічених законодавчих норм набрала статусу іпотекодавця відносно іпотекодержателя, яким є позивач. Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. у п. 36 стосовно застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку» дійшов такого висновку: «у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки». Також суд приходить до висновку про те, що позивач вправі захистити своє порушене право, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальник - [PERSON] та Іпотекодавець - [PERSON] є особами, відмінними одна від одної. Так, пунктом.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. встановлено право кредитора на звернення до суду як з позовом про стягнення заборгованості, так і з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо позичальник та Іпотекодавець є різними особами. Згідно ч.1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року в резолютивній частині судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 17, 23, 33 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved