Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який 09.06.2015 року розірвано судом. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не займається їх вихованням, не цікавиться інтересами дітей, матеріальним становищем сім'ї, а кошти на утримання дітей позивачка змушена надавати самостійно. Позивачка також зазначає, що їх дочка [PERSON] часто хворіє, в лютому 2015 року перенесла операцію та всі витрати на лікування несла позивачка. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, у повторний шлюб він не вступав, інших утриманців не має. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з дня предявлення даного позову. У судовому засіданні позивачка вказані вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просить ці вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме він не погодився з твердженнями позивачки про ненадання ним добровільно матеріальної допомоги дітям, оскільки це не відповідає дійсності. Також відповідач просить звернути увагу на те, що позивачкою невірно зазначено мінімальну межу розміру аліментів. Із запропонованим позивачкою розміром аліментів у виді 1/3 частини всіх видів доходу відповідач погодився. При цьому він пояснив, що є інвалідом ІІІ-ї групи та отримує пенсію по інвалідності. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,7). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 20.06.2015 року (а.с.6). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, визнання відповідачем позовних вимог в частині їх розміру (1/3 частини всіх видів доходу), суд вважає, що зазначений розмір аліментів відповідає закону. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до правил ч.2 ст.182 вказаного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Отже, мінімальним розміром аліментів, стягуваних у частці від заробітку (доходу), є вказаний в ч.2 ст.182 СК України розмір, а не запропонований позивачкою. Тому позовні вимог3-15 и підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 191 СК України та,

Outcome: partial