Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 12435 гривень 05 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Під час розгляду справи судом встановлено, що 06 квітня 2006 року [PERSON] за письмовим зобов'язанням на ім'я голови правління Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (на сьогоднішній день - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК») про відкриття рахунку та надання кредитної картки одержав кредит на суму 5000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується особистим підписом позичальника у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту; погашення заборгованості по кредиту; сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 грудня 2013 року в нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 12435 гривень 05 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Представник позивача позов просив задовольнити, клопотав про проведення розгляду справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяв про проведення розгляду справи без його участі до суду не надходило. Враховуючі відсутність заперечень з боку позивача щодо заочного розгляду справи, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, 27 березня 2014 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд України також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved