Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] звернулась до Кіцманського районного суду Чернівецької області з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Зазначає, що [PERSON] є її мамою, з якою вини постійно проживали у будинку за адресою: [ADDRESS] . У 2010 році [PERSON] виїхала за межі України в Італію з метою працевлаштування. Заявниця вказує, що до 2016 року мати підтримувала із неї зв`язок, телефонувала, а з 2016 не підтримує ні з нею, ані з іншими членами сім`ї ніяких зв`язків, її місце проживання чи перебування не відоме. Крім того, зазначає і про те, що у матері [PERSON] - [PERSON] , також немає відомостей та звістки від [PERSON] . Неодноразові намагання зв`язатися із [PERSON] за роки не дали ніякого результату. Мотивуючи свої вимоги тим, що у неї виникла потреба у піклуванні над малолітнім братом [PERSON] , який є сином [PERSON] , та проживає разом із заявницею, яка вже приблизно 10 років займається його вихованням, а також враховуючи необхідність обслуговування житлового будинку, у якому вони проживають, проте який перебуває у власності - [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 березня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено справу розглядати за правилами окремого провадження, призначивши судове засідання на 06 квітня 2020 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, скерувала 06.04.2020 до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутність. Також 06.04.2020 року на адресу суду надійшла заява міського голови Кіцманської міської ради Булеги С.Б., у якій останній просить розглянути справу без участі представника міської ради. Не заперечує щодо задоволення вимог [PERSON] , при цьому вказує на те, що наслідки прийняття рішення їм відомі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 15.07.1994 року та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] та відомостями із Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.5, 8). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кіцманським районним відділом реєстрації актів громадянського стану 15 липня 1994 року. про народження [PERSON] було зроблено в книзі записів актів громадянського стану про народження запис за № 40 (а.с.12). Згідно наданих суду документів [PERSON] , після розірвання шлюбу залишилася на прізвищі « [PERSON] », що підтверджується копією рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.02.2015 року. А в подальшому після реєстрації шлюбу взяла прізвище - « [PERSON] », згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 17 жовтня 2017 року (а.с. 9-10, 13). У відповідності до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області 23 лютого 2007 року, батьками останнього є : [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого [PERSON] , [INFO] , Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 05 березня 1996 року, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Дані довідки про склад сім`ї № 413, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області 04.03.2020 року, яка видана уповноваженому власнику/наймачеві [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї останньої входять: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , та двоюрідний брат - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до даних Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №567, виданого створеною комісією при виконавчому комітеті Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області 04.03.2020 року, було обстежено житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та інше майно, що перебуває у власності, володінні чи користуванні сім`ї та джерела їх існування та зроблено висновок, що заявниця [PERSON] разом із сім`єю проживає за адресою: [ADDRESS] , при цьому комісією було встановлено, що мати заявниці - [PERSON] , [INFO] в 2010 році виїхала за межі України. З 2016 року не підтримує з членами сім`ї жодного зв`язку, місце її перебування невідоме (а.с.15). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Статтею 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування)». Така правова позиція, підтверджена 22 листопада 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №225/882/17. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Оцінка Суду. З урахуванням вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів в сукупності, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, беручи до уваги відсутність відомостей про перебування фізичної особи - [PERSON] , [INFO] , у місці її проживання та реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості, сплив більше ніж річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи (останні відомості отримані у 2016 році), та беручи до уваги наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою, а саме враховуючи те, що остання фактично здійснює догляд за неповнолітнім сином [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та доглядає за майном останньої - житловим будинком, у якому вони проживають, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] , [INFO] безвісно відсутньою. Визначаючи, початковий строк безвісної відсутності [PERSON] , суд виходить із положень ч.2 ст. 43 ЦК України, згідно яких у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем проживання були отримані до 2016 року, а тому безвісно відсутнім останню слід визнати з 01 січня 2016 року. На підставі викладеного, ст.43 ЦК України, ст.ст.234, 235, 246-249 ЦПК України,

Outcome: approved