Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON]заборгованість за Кредитним договором №K2XRF906420077 від 24 березня 2011 року в сумі 15809,47 грн., яка складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14580,45 грн.; штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 729,02 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, свою вимогу мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Сафір Ф. О. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 березня 2017 року [PERSON] було складено заяву Позичальника №K2XRF906420077, за умовами якої ПАТ «Приватбанк» надає Позичальнику строковий кредит у сумі 6055,90 грн. на строк 10 місяців з 24.03.2011 року по 23.01.2012 року включно, на придбання товару, а також у розмірі 789,90 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, якщо інше не зазначено в Умовах надання споживчого кредиту, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн., та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 60,56 грн. , якщо інше не зазначено в Умовах, в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту «Розстрочка» строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 24 по 29 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 666,49 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 23.01.2012 року. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом клієнт підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами, Тарифами складає між ним та банком кредитно - заставний договір. При укладанні вищевказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Виходячи з предмету позову, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» пред'явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №K2XRF906420077 від 24 березня 2011 року в сумі 15809,47 грн., яка складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14580,45 грн.; штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 729,02 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов'язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов'язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань і є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов'язання. Відповідно до п. 2.4.5.1 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, включаючи заборгованість, яка виникла у відповідності з п. 2.4.3.6., 2.4.5.2., 2.4.5.3. Умов та правил Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1.25 % від суми простроченої заборгованості по Кредиту. Відповідно до ст.. 534 Цивільного кодексу України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно п. 2.4.3.2.1. Засоби, отримані для погашення заборгованості за Кредитом , перш за все, направляються для відшкодування заборгованості по пені, відповідно п. 2.4.5, далі - простроченої комісії по Кредиту далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків по Кредиту, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, далі - комісії, далі - винагорода, далі - відсотки, далі - тіло кредиту. Виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості, яка виникла у позичальника за період дії кредитного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення погашення основного боргу за кредитом, яка розраховується за період з 24.05.2011 року по 04.04.2012 року, та складає 16527,38 грн., яку сплачував позичальник, та станом на 24.01.2014 року становить 14580,45 грн., в той же час загальна сума боргу по сплаті кредиту складає 0,00 грн. Таким чином, можна прийти до висновку, що Позичальником було сплачено суму кредиту в повному обсязі, оскільки Банк, зараховуючи засоби, отримані для погашення заборгованості по Кредитному договору, керувався п. 2.4.3.2.1. Договору та ст.. 534 ЦК України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON]про стягнення заборгованості є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed