Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся у листопаді 2015 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказав, що 31.07.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800000516, відповідно до умов якого кредитор (позивач по справі) зобов'язався надати позичальникові (відповідачу по справі) кредит у сумі 26250 доларів США. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 26250 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку, меморіальним ордером, а відповідач отримав кредит та протягом певного часу здійснював дії щодо виконання умов кредитного договору. У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 14233,17 доларів США, що за курсом НБУ на 23.10.2015 р. складає - 317123,36 грн.; за відсотками за користування кредитом - 2965,72 доларів США, що складає у гривневому еквіваленті 66077,98 гривень (за курсом НБУ станом на 23.10.2015). На 23.10.2015 року розмір неустойки становить: пеня 21804,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 485827,26 грн. Отже, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в сумі 383201,34 грн., що складає суму кредиту та відсотки за користування ним в еквіваленті станом на 23.10.2015 року у гривнях, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 5748,02 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги у частині валюти стягнення, не збільшуючи їх обсяг, а саме, просила суд із врахуванням, що спірний кредитний договір укладено в іноземній валюті, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом 14233, 17 доларів США та відсотки за користування кредитом 2965,72 доларів США разом 17198,89 доларів США. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повістка про виклик була направлена через представника для передачі. У відзиві представник відповідача вказав, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи відсутні допустимі докази виконання ПАТ «Альфа-Банк» своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором. Надана позивачем виписка за особовими рахунками не підтверджує видачу грошових коштів відповідачу. Підписаний з боку відповідача кредитний договір не свідчить про його реальне виконання, а лише - про намір відповідача отримати відповідну суму, що не є фактичним отриманням позичальником грошових коштів. У судове засідання з'явився представник відповідача за договором про надання правничої допомоги (а.с. 101-103) адвокат [PERSON] У судових засіданнях та дебатах наголошував на викладеній вище позиції, текст виступу у дебатах долучив до матеріалів справи, просить у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Дана цивільна справа неодноразово переглядалася судами, ухвалою колегії судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28.09.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2017 року (т. 2, а.с. 86) визначено головуючого у справі суддю Безлер Л.В. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2017 року вказана справа призначена до судового розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] про витребування доказів. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 року задоволено клопотання представника позивача Ременюк Т.О. про витребування доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 31.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № 800000516 (т. 1, а.с. 5). У відповідності до вказаного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит у сумі 26 250 доларів США під 11,5 % річних до 31.07.2017 року для використання на власні потреби без будь-яких обмежень (п. 2.1 2.4 кредитного договору). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 800000516 від 31.07.2007 року (т. 1, а.с. 16-18), станом на 23.10.2015 року (час звернення позивачем до суду) є наявною заборгованість за кредитом у сумі 14233, 17 доларів США та заборгованість за відсотками 2965, 72 доларів США, що разом складає 17198, 89 доларів США. Таким чином, суд встановлює зміст спірних правовідносин, а саме виникнення між сторонами, за позицією позивача, кредитних зобов'язань за договором № 800000516 від 31.07.2007 року, які заперечуються відповідачем. Мотиви суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір, спір щодо якого розглядається судом у цій справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що кредитний договір та додаткові до нього договори підписані саме відповідачем, що не заперечується представником останнього. Відповідач не заперечував укладення кредитного договору № 800000516 від 31.07.2007 року, але зазначав, що кошти за ним не отримав. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № 800000516 (т. 1, а.с. 5). У відповідності до вказаного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит у сумі 26 250 доларів США під 11,5 % річних до 31.07.2017 року для використання на власні потреби без будь-яких обмежень (п. 2.1 2.4 кредитного договору). Відповідно до п. 2.9 договору вказаний кредитний договір забезпечено іпотекою об'єкту нерухомості, а саме трикімнатною квартирою за номером 4, що знаходиться у будинку № 55, розташованому по вулиці Орджонікідзе у місті Запоріжжі. Сторонами було укладено іпотечний договір № 800000516-И від 31.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г. 31.07.2007 року та зареєстрованого у реєстрі за № 889 (т. 3, а.с. 18-21). Відповідно до п. 2.1 зазначеного вище іпотечного договору іпотекодавець зобов'язується повернути наданий йому кредит не пізніше «31» липня 2017 року у розмірі 26 250 (двадцять шість тисяч двісті п'ятдесят) доларів США 00 центів, сплатити відсотки за користування кредитом згідно Основного договору в розмірі 11,50 (одинадцять цілих п'ятдесят сотих) відсотків річних, сплатити пеню за прострочення повернення кредиту та/або процентів за його користування, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Основним договором та/або цим договором (надалі основне зобов'язання). Основним договором є кредитний договір № 800000516, укладений між іпотекодержателем (позивач) та іпотекодавцем (відповідач) 31.07.2007 року згідно із п. 1.3. Іпотечного договору. 31.08.2009 року сторони уклали Договори про внесення змін і доповнень № 1 (т. 2 а.с. 12-13) та № 2 (т. 1, а.с. 129-135) до Іпотечного договору № 800000516-И, посвідченого Лучко Н.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 31.07.2007 за Р. № 889 відносно зміни розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Сторонами не заперечувалося існування декількох кредитних договорів між ними, зокрема, існування договорів № 800000516 від 31.07.2007 року та № 800003477 від 24.03.2008 року. Судом задоволено клопотання представника відповідача та долучено до матеріалів справи документи, що стосуються кредитного договору № 800003477 від 24.03.2008 року, а саме: копію кредитного договору (т. 2, а.с. 240-245), копію рішення третейського суду від 23.09.2014 року (т. 2, а.с. 248-250), копію ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.12.2014 року (т. 2, а.с. 251). Виходячи з вищезазначеного, суд приймає до уваги пояснення представника позивача щодо існування однієї кредитної справи у банку відносно відповідача, як фізичної особи за декількома кредитними договорами та у зв'язку із цим плутанини, яка виникла з поданням до суду документів за іншим кредитним договором № 800003477, що не є предметом судового розгляду у цій справі. Згідно з п. 2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, у тому числі належать меморіальні ордери. Згідно меморіального ордеру № 431955 від 31.07.2007 року (т. 1, а.с. 65) позивач здійснив виплату відповідачеві у вказану дату кредитних коштів за договором № 800000516 від 31.07.2007 року. Рух коштів по рахунку відповідача на обслуговування вказаного меморіального ордеру підтверджується випискою з аналітичного регістру за вказану дату (т. 1, а.с. 49-50). Зміна назви позивача не була предметом спору і не оспорювалася сторонами та підтверджується копіями правовстановлюючих документів (т. 1, а.с. 25-29). Вказані обставини спростовують твердження представника відповідача щодо можливої підробки меморіального ордеру та відмітки на наданій копії штампу ПАТ «Альфа-Банк», оскільки копія завірялася власником електронного реєстру на момент її надання суду. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено судом із матеріалів цивільної справи, відповідач неналежним чином виконував покладені на нього кредитним договором зобов'язання, прострочив сплату коштів за користування кредитом та відсотками, що підтверджується розрахунками наявної заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 800000516 від 31.07.2007 року (т. 1 а.с.16-18), станом на 23.10.2015 року (час звернення позивачем до суду) є наявною заборгованість за кредитом у сумі 14233, 17 доларів США та заборгованість за відсотками 2965, 72 доларів США, що разом складає 17198, 89 доларів США та свідчить про здійснення погашення таких зобов'язань з 31.07.2007 року по 15.10.2014 року. Виписка з особистого рахунку клієнтів банку, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Здійснення операцій щодо погашення кредитних зобов'язань за договором № 800000516 від 31.07.2007 року відповідачем знаходять своє відображення у виписках по особовому рахунку № 22033800000516, що належить відповідачу (т. 1, а.с. 136-155). 15 липня 2009 року відповідач звернувся до позивача із зверненням про пониження процентної ставки за кредитними договорами № 800000516 та № 800003447 у зв'язку із погіршенням фінансового стану (т. 2, а.с. 11). Судом встановлено, що відповідачем із ЗАТ «Страхова компанія «Провідна» укладено договір добровільного страхування нерухомого майна фізичних осіб № 11/002830/0802/07 від 31.07.2007 року (т. 3, а.с. 22) за кредитним договором № 800000516 від 31.07.2007 року, яким застрахував нерухоме майно, що є предметом іпотеки на користь позивача. Договором добровільного особистого страхування позичальника кредитної установи № 30036-054869 від 23.09.2010 року (т. 3, а.с. 23) укладеним між відповідачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Провіта» застраховано майнові інтереси, повязані із життям, здоров'ям та працездатністю відповідача. Вигодонабувачем за цим договором є позивач і вказаний договір діє до моменту погашення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 31.07.2007 року. Аналізуючи кожен доказ окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про реальність кредитного договору № 800000516 від 31.07.2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Так, твердження представника відповідача про неотримання кредитних коштів, а також порушення вимог чинного законодавства через, начебто, неправильне оформлення касових документів, неможливість виконувати обов'язок щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 800000516 від 31.07.2007 року, спростовується виконанням відповідачем такого обов'язку, що підтверджується вищезазначеним розрахунком заборгованості та виписками по особистому рахунку відповідача у Банку про рух коштів, заявами відповідача про зменшення відсоткової ставки за вищезазначеним кредитним договором та іншими доказами у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Тому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст .141 ЦПК України, витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial