Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 16.02.1974 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], які повнолітні. За час шлюбу позивач побудувала з чоловіком житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами в с.Струпків, по вул.Шевченка, 20, Коломийського району. 26.10.2000 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок. 18.02.2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на його частку в майні подружжя - на 1/2 частину вказаного будинку, яку прийняла позивач, проживаючи в спадковому будинку на час відкриття спадщини. До спадкоємців першої черги відносяться позивач як дружина спадкоємця та їхні діти - треті особи, місце проживання яких було зареєстроване за вищевказаною адресою, однак, останні фактично на час смерті зі спадкодавцем не проживали і в шестимісячний строк після його смерті не подали заяв нотаріусу про прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України вони спадщини не прийняли. Позивач після смерті чоловіка успадкувала 1/2 частину вказаного будинку, а його 1/2 частина належить їй як частка в майні подружжя. Тому вона набула право власності на все спірне нерухоме майно. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок втрачене, про що позивачем подано відповідне оголошення в пресу. Приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що документ про право власності на спірний будинок відсутній. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 22.02.2017 року представник позивача адвокат [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 72 ). Представник відповідача - вищевказаної сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова с. Струпків 13.01.2017 року звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с. 64). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнаютьє та просять справу розглядати в їхній відсутності (а.с. 65, 71). В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового засідання 08.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтв про народження позивача і її одруження вона була дружиною померлого [PERSON] та змінила своє прізвище з П'ятковська на Чобанюк, одружившись з ним 16.02.1974 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтв про народження третьої особи [PERSON] і її шлюб вона є дочкою померлого [PERSON] та змінила своє прізвище з Чобанюк на Крицька, одружившись 21.07.1997 року з [PERSON] (а.с.10). Свідоцтвом про народження третьої особи [PERSON] стверджується, що він є сином померлого [PERSON] (а.с. 11). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №164201, виданого 20.02.2013 року, [PERSON] помер 18.02.2013 року в с.Струпків Коломийського району (а.с. 6). Відповідно до довідки №542, виданої 19.09.2016 року виконкомом Струпківської сільської ради, чоловіку позивача належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с.Струпків, по вул. Шевченка, 20, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до робітничого двору. На вказану дату в цьому господарстві були зареєстровані: [PERSON] - голова домогосподарства; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] - син. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали також вищеперелічені особи, а також [PERSON] зять; [PERSON] та [PERSON]- онуки. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON], яка взяла під охорону спадкове майно. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався у виконкомі вказаної сільської ради (а.с.13). Судом також встановлено, що право власності на житловий будинок №20 в с.Струпків, по вул.Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 26.10.2000 року згідно з рішенням виконкому Струпківської сільської ради 15 сесії 3-го деморатичного скликання від 02.08.2000 року, зареєстровано за [PERSON] (а.с.12). Судом також встановлено, що вказане свідоцтво втрачено, в звязку з чим позивачем подано відповідне оголошення в газету ЗР Інформ (а.с. 14). Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ТзОВ «Геоземкадсервіс» 03.10.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 91,3 кв.м. житловою площею 42,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: стайні літера Б, стодоли літера В, літньої кухні літера Г, навісу літера Ж, вбиральні літера Е, вимощення І-ІІ, воріт, огорожі №2, 3 (а.с. 15-17). Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] 29.10.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно (а.с.7). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частинами 1-3 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до правил, вказаних в ч.ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ст.63 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.68 вказаного Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 69 цього Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 3 ст. 70 вказаного Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що треті особи не проживали постійно зі спадкодавцем на час його смерті. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.ст.346, 355, 368, 392, 1268 ЦК України, ст. ст.63, 68-70 СК України, та,

Outcome: approved