Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі представника за довіреністю Житєньової В.В., (далі - ПАТ «НАСК «Оранта», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просило стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 2471,04 грн., та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 21.05.2019 року між ТОВ «Убер Партнер» та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АО5358893 (надалі - Поліс). Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] (надалі - забезпечений ТЗ). 21.07.2019 року в м. Києві по вул. Ломоносова, 85, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Toyota» д.р.н. [NUMBER] . Винною особою у даному ДТП визнано [PERSON] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/16863/19 від 04.09.2019 року. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортні засоби. Відповідно до Звіту дослідження №АА 3032 РІ-2 від 26.02.2020 року, та розрахунку суми страхового відшкодування розмір страхового відшкодування належного до виплати власнику транспортного засобу «Toyota» д.р.н. [NUMBER] склав 2471,04 грн. Враховуючи наведене та посилаючись на ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача, винного у ДТП, суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 2471,04 грн. Ухвалою суду від 08.04.2020 року позовну заяву ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 08.04.2020 року та позовну заяву з додатками відповідачу направлено за адресою його реєстрації, які відповідач не отримав, поштове відправлення №0800104942381 повернулося до суду без врученням по причині «не проживає», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року), яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Поряд з тим, 17.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року, відповідно до якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції згаданого вище Закону України №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 року (включно). Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Проте, протягом зазначеного 20-денного строку відповідач не заявляв до суду клопотання про продовження йому процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 21.07.2019 року о 03 год. 38 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai» д.р.н. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Ломоносова, 85, під час руху заднім ходом не переконався в безпеці свого маневру, чим здійснив наїзд на автомобіль «Toyota» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось пошкодження транспортних засобів. Після чого покинув місце ДТП. Тобто вчинив дії, якими поруш вимоги п.п. 2.10, 10.9 ПДР України, за що передбачено відповідальність ст. 122-4, 124 КУпАП. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні даної ДТП була встановлена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року в справі №752/16863/19, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 5). Відповідач керував автомобілем «Hyundai» д.р.н. [NUMBER] , який станом на день скоєння ДТП було застраховано, згідно договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 21.05.2019 року - строк дії з 22.05.2019 року по 21.05.2020 року, укладеного між ТОВ «Убер Партнер» та ПАТ «НАСК «Оранта», страховий поліс № АО5358893 (а.с. 7). 16.10.2019 року потерпіла особа [PERSON] - власник пошкодженого автомобіля «Toyota» д.р.н. [NUMBER] звернулась до позивача з повідомленням про ДТП (а.с. 8) та заяво про страхове відшкодування ( а.с. 9). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota» д.р.н. [NUMBER] , 16.10.2019 року було проведено його огляд (протокол огляду, а.с. 14). Відповідно до Звіту дослідження № АА 3032 РІ-2 від 26.02.2020 року, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля «Toyota» д.р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в вищевказаній ДТП, склала 2471 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 04 коп. (а.с. 10-15). 21.10.2019 року НАСК «Оранта» було складено страховий акт №ОЦВ-19-32-15544/1 (а.с. 7), на підставі чого НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] (потерпілої сторони) в розмірі 2471,04 грн. згідно платіжного доручення №54206 від 22.10.2019 року (а.с. 6). Враховуючи наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АО5358893, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] - застрахований в НАСК «Оранта», яким керував відповідач [PERSON] - винний у ДТП, на підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування» НАСК «Оранта» звернулась до [PERSON] з заявою про стягнення (страхового) відшкодування в порядку регресу. Таким чином, фактичні витрати позивача по виконанню договірних зобов`язань згідно договору «Обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у формі Полісу №АО5358893 від 21.05.2019 року склали 2471,04 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення на користь страховика фактичних витрат за договором страхування з особи, відповідальної за завдані збитки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, відповідальною за завдані збитки, у даному випадку є відповідач оскільки відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, утому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з п. 38.1.1-в ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно зі ст. 993 ЦК України та відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим, відповідно до якого до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved