Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.04.2004 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси. Вони неодноразово намагались налагодити шлюбні відносини, однак, це не дало жодного результату. Впродовж останніх років сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе.Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 01.12.2021 року надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 16.12.2021 року електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а. с. 39). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з даними копії свідоцтва про одруження [NUMBER] сторони одружилися 17.04.2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 90 (а. с. 5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved