Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Авто Лайф» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів. Визнано недійсним договір фінансового лізингу №1775, укладений 08 листопада 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Авто Лайф» на користь [PERSON] 50 500 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Авто Лайф» у дохід держави судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок. При ухваленні рішення суд першої інстанції не вирішив питання розподілу судових витрат, а тому вказане рішення суду має бути доповнено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти винесення додаткового рішення не заперечив. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Авто Лайф» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.113). Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ч. 6 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.09 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи та мотивувальної частини рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2017 року, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовною вимогою немайнового характеру про визнання недійсним договору та судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовною вимогою майнового характеру про стягнення коштів, що підтверджується квитанціями (а.с.1, 27). Приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] задоволено повністю, однак при ухваленні рішення суд першої інстанції в резолютивній частині не вирішив питання в частині розподілу сплаченого позивачем судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовною вимогою майнового характеру, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Авто Лайф» на користь [PERSON] судовий збір за позовною вимогою майнового характеру у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved