Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2012 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір (б/н), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між сторонами договір. Відповідно до умов цього договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, він порушив свої кредитні зобов'язання та допустив виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 17.07.2016 року позивачем визначено як 15\~675,60 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 26.09.2016 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, 07.11.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності та долучив квитанцію про сплату заборгованості за кредитним договором. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового засідання 07.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 17.04.2012 року між сторонами укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав того дня кредит у розмірі 15 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір укладено у формі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.6). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п.п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил у разі невиконання зобовязань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач станом на 17.07.2016 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість: за кредитом 11\~135,84 грн.; за процентами за користування кредитом 3\~217,11 грн.; по пені та комісії 100, 00 грн.; а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил: штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 722,65 грн. (а.с.4-5). Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 15\~675,60 грн. Однак, як вбачається з довідки ПАТ КБ Приват банк № V3DЕ-А12А-ОАСТ-МV9Р від 07.11.2016 року відповідач станом на 07.11.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с. 53). Тому в задоволенні позову слід відмовити із вказаних підстав, в звязку з чим не підлягають присудженню на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: dismissed