Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 21.06.2014 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. До того, а саме 16.06.2014 року, в них народилася дочка [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що відповідач змінив свою поведінку до неї після народження вказаної дитини, агресивно відносився до її двох дітей від першого шлюбу, особливо до її неповнолітнього сина, принижував та ображав позивачку та її дітей. Крім того, відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, не надавав коштів на утримання позивачки та їх спільної дочки. Позивачка зазначає, що така поведінка відповідача призвела до розпаду їх сім'ї. В лютому 2015 року відповідач залишив позивачку та перейшов проживати до своїх батьків. Сторони і надалі разом не проживають, припинили шлюбні відносини, надій на примирення немає. Тому позивачка просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітню дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та відновити їй дошлюбне прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 21.06.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №245 (а.с.3). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в лютому 2015 року, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Тому суд приходить до висновку, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам сторін. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою, а також відновити останній дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved