Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника, його представника та заінтересованих осіб Заявник [PERSON] (далі-заявник) зернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві просить встановити факт залучення [PERSON] , у період з 21.11.1986 по 22.12.1986 рік до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В обґрунтування вимог\~зазначає,\~що\~є особою,\~яка постраждала\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи 1\~категорії,\~приймав участь\~у ліквідації\~аварії на\~Чорнобильській АЕС.\~Також є\~інвалідом 2\~групи.\~В період\~з 21 листопада 1986 року по 22 грудня 1986 рік \~виконував роботи\~в зоні\~Чорнобильської катастрофи,\~що підтверджується\~відповідними документами.\~Станом на 1986 рік перебував у трудових відносинах з Управлінням «Харківелектроснабсбут» Харківського Головного Територіального Укправління з матеріально-технічного забезпечення ГОССНАБу УССР. З 21 листопада 1986 року по 22 грудня 1986 року був відряджений для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі Комплексного пункту перегрузки та дезактивації ЧАЕС. Зазначає, що згідно з вимогами нормативно-правових актів з Цивільної оборони цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства. Будь-яка особа з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи має право на встановлення статусу інваліда війни у разі, якщо вона приймала участь у ліквідації таких наслідків у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР. Разом з тим, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Вважає, що в період з 21листопада 1986 року по 22 грудня 1986 рік ліквідовував наслідки аварії на ЧАЕС, саме в складі Цивільної оборони. Самостійно факт залучення [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтвердити не може, а його встановлення необхідне для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. Представник заявника у судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] та просив задовольнити заяву про встановлення юридичного факту, що має значення. Представник заінтересованої особи - ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» надала суду письмові пояснення, в яких заперечувала щодо задоволення вимог заявника, зазначила, що чинне законодавство встановлює порядок отримання особою статуса «особа з інвалідністю внаслідок війни», тому вказане питання не може бути вирішено шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Від заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації заперечень проти заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не надходило. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2021 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2021 року було залучено до участі у справі заінтересовану особу - Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації. Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини 7\~статті 19 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК\~України)окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 1\~статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини 2 статті \~293\~та частини 2 статті\~315 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в\~статті 315 ЦПК України. Відповідно до частини 2\~статті 315 ЦПК\~України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В\~постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Системний аналіз вищевикладених норм\~ЦПК України\~дає суду підстави для висновку про те, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав. Закон України від 22.10.1993 року № 3551-XII\~\~«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. Пунктом 9 частини 2\~статті 7 Закону № 3551-XII\~установлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302. Згідно з пунктом 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність\~Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Так судом встановлено, що [PERSON] станом на 1986 рік перебував у трудових відносинах з Управлінням «Харківелектроснабсбут» Харківського Головного Територіального Укправління з матеріально-технічного забезпечення ГОССНАБу УССР. З 21.11.1986 по 22.12.1986 року був відряджений для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі Комплексного пункту перегрузки та дезактивації ЧАЕС(а.с.9). З довідки про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в зоні особового контролю в межах 30 км.(а.с.10) вбачається, що [PERSON] брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Також встановлено, що [PERSON] за час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі Комплексного пункту перегрузки та дезактивації ЧАЕС був відзначений грамотою, почесною грамотою та була висловлена подяка(а.с.16-18), командиром військової частини № [NUMBER] [PERSON] за активну та самовіддану роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії №13 від 28.02.2012 року №6000-1669, встановлено, що захворювання [PERSON] пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 992785, проведеного 09.12.2019 року, [PERSON] безстроково встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно частини 1, 4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами; видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. З наданих суду доказів, вбачається, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, 1 категорії та є інвалідом ІІ групи, внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням особи(а.с.6), яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] , виданим Харківською обласною державною адміністрацією. Відповідно до Інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) № 01.1-14/1654-1 від 20.10.2017 року(а.с.15), наданої [PERSON] . Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, повідомлено, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства. Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, судом встановлено, що позивач звертався з інформаційним запитом до ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» (а.с.11) щодо надання довідки про участь в лавах Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 21.11.1986 по 22.12.1986 рік в штаті Комплексного пункту перегрузки та дезактивації с.Старі Соколи та отримав відповідь, що документи за 1986 рік знаходяться на зберіганні в архівній установі. З відповіді ВК «Архівіст» №7 від 09.02.2021 року (а.с.14) [PERSON] повідомлено, що в документах Управління «Харківелектроснабсбит» накази про відрядження не надходили, у звязку з чим довідку про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 21.11.1986 по 22.12.1986 року в штаті Комплексного пункту перегрузки та дезактивації с.Старі Соколи не має можливості. Крім того, вбачається, що заявник [PERSON] 19.10.2021 року також звертався до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації з відповідною заявою про видачу посвідчення інваліда війни(а.с.61). Разом з тим, з відповіді Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації №06-18/5165 від 19.10.2021 року(а.с.62) відмовляючи у видачі посвідчення інваліда війни посилаються, на те, що у разі відсутності документів про залучення до складу формувань Цивільної оборони, факт участі в роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони Калугін М.П. має право встановити у судовому порядку. З наданих пояснень, вбачається, що встановлення факту залучення [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС необхідно для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і не пов`язана з подальшим вирішенням спору про право. Суд вважає, що заявник [PERSON] надав суду докази того, що станом на час розгляду справи встановлення вказаного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав. Також, суд приймає доводи зацікавленої сторони, що\~законодавством передбачено спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, але разом з тим, звертає увагу, що заявник [PERSON] не ставить питання щодо визначення належності його до інваліда війни, а просить лише встановлений юридичний факт залучення його до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який має юридичне значення та не може, з огляду на надані докази, бути встановлений іншим чином. З огляду на наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заінтересованої особи ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. Суд здійснив оцінку наданих заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та дійшов висновку, щодо обґрунтованості заявлених вимог. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Тобто, формування Цивільної оборони, в томі числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Таким чином, громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Таким чином, враховуючи те, що заявник має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд дійшов висновку, що [PERSON] залучався до виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення юридичного факту, що [PERSON] з 21.11.1986 по 22.12.1986 рік виконувал роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні особливого контролю у складі формувань Цивільної оборони. На підставі викладеного та

Outcome: approved