Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві, яка полягає у неповному та неефективному проведенні виконавчих дій у виконавчих провадженнях ВП №50268908 та ВП №50333065 та у невиконанні ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2017 №756/10725/15-ц, визнати незаконним повернення виконавчих документів стягувачу та зобов`язати суб`єкт оскарження відновити проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №50268908. В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на те, що у провадженні Оболонського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебували виконавчі провадження ВП №50268908 та ВП №503330065 з виконання виконавчого листа №756/10725/15-ц, виданого 12.02.2016 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 03.05.2015 у розмірі 884 082,33 грн. 19.06.2017 старшим державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Чорним В.В. винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку виконавчого провадження ВП №50333065 та ВП №50268908. Проте ані постанови державного виконавця, ані виконавчого документа не отримував, у зв`язку з чим ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2018 постановлено видати дублікат виконавчого листа №756/10725/15-ц від 12.02.2016. Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2017 бездіяльність Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві визнано незаконною та зобов`язано начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві здійснити належний контроль за проведенням виконавчих дій по виконавчим провадженням ВП №50268908 та ВП №50333065 за виконавчими листами №2/756/5261/15, виданими 12.02.2016 Оболонським районним судом м. Києва, зобов`язано суб`єкт оскарження вжити всі передбачені законодавством дії для примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2015. 12.12.2018 скаржник звернувся до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою про поновлення виконання рішення суду в якій, в т.ч. просив відкрити виконавче провадження та надав оригінали дублікатів виконавчих листів. Разом з тим, Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві листом від 09.01.2019 стягувачу було повернуто виконавчі листи та ухвалу суду від 05.12.2017 без виконання оскільки постанови про повернення виконавчих документів стягувачу не скасовано та відділ не зобов`язано відновити виконавчі провадження ВП №50333065 та ВП №50268908. Скаржник зазначає, що Оболонським РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві не було вжито всіх заходів щодо повного виконання рішення суду та йому безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви від 12.12.2018. У судовому засіданні скаржник [PERSON] вимоги, викладені у скарзі підтримав, просив задовольнити. З урахуванням додаткових пояснень просив визнати незаконною бездіяльність Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві, визнати незаконним повернення виконавчих документів стягувачу та зобов`язати суб`єкт оскарження відновити проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №50268908 та зобов`язати вжити всі передбачені законодавством дії для примусового виконання рішення суду. Суб`єкт оскарження представник Оболонського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи. На неодноразові запити суду про витребування матеріалів виконавчих проваджень не реагував, надав копії процесуальних документів, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Боржник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Як встановлено судом, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2015 позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики від 03.05.2015 у розмірі 884 082,33 грн., з яких: 880 752,36 грн. - основна сума боргу, 3 329,97 грн. - 3% річних від простроченої суми, та судові витрати у сумі 4 074,00 грн. На виконання вказаного рішення суду 12.02.2016 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №756/10725/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 884 082,33 грн. та судові витрати у сумі 4 074,00 грн. 24.02.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві Бучком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП №50268908 про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 884 082,33 грн., а 01.03.2016 старшим державним виконавцем Бучком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП №50333065 про стягнення з боржника судових витрат у сумі 4 074,00 грн. 24.02.2016 постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в межах здійснення виконавчих дій у ВП №50268908 та 01.03.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №50333065. 19.06.2017 старшим державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Чорним В.В. винесено постанови про повернення виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №756/10725/15-ц від 12.02.2016 стягувачу в рамках виконавчого провадження ВП №50333065 та ВП №50268908. Матеріали справи не містять доказів направлення постанови державного виконавця від 19.06.2017 [PERSON] , а також підтверджень отримання ним виконавчих документів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2017 бездіяльність Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві визнано незаконною та зобов`язано начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві здійснити належний контроль за проведенням виконавчих дій по виконавчим провадженням ВП №50268908 та ВП №50333065 за виконавчими листами №2/756/5261/15, виданими 12.02.2016 Оболонським районним судом м. Києва, зобов`язано суб`єкт оскарження вжити всі передбачені законодавством дії для примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2015. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2018 видано дублікат виконавчого листа №756/10725/15-ц від 12.02.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 884 082,33 грн. та судових витрат у сумі 4 074,00 грн. 12.12.2018 скаржник звернувся до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою про поновлення виконання рішення суду в якій, в т.ч. просив відкрити виконавче провадження та надав оригінали дублікатів виконавчих листів. Проте листом Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 09.01.2019 стягувачу було повернуто виконавчі листи та ухвалу суду від 05.12.2017 без виконання оскільки постанови про повернення виконавчих документів стягувачу не скасовано та відділ не зобов`язано відновити виконавчі провадження ВП №50333065 та ВП №50268908. У статті 19 Конституції України визначено, що основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. За приписами ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. У відповідності до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суд, що передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. З поданої [PERSON] заяви від 12.12.2018 убачається, що ним було виконано вимоги при зверненні до виконавчої служби з вимогою відкрити виконавче провадження, однак державним виконавцем такі дії вчинені не були так як і не було вирішено питання про відповідність поданих стягувачем документів. Таким чином, повернення виконавчих документів стягувачу без вирішення питання про наявність підстав чи відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження, є порушенням прав стягувача. Отже, враховуючи наведе, суд не може вважати дії державного виконавця правомірними, які виразилися у поверненні листом від 09.01.2019 виконавчих документів. Разом із цим, ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання. Матеріали справи не місять відомостей про скасування судом постанови про повернення виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №756/10725/15-ц від 12.02.2016 стягувачу в рамках виконавчого провадження ВП №50333065 та ВП №50268908, тому підстав для відновлення проведення виконавчих дій, в межах вказаних проваджень немає.

Outcome: partial