Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 квітня 2021 року надійшла позовна заява Університету митної справи та фінансів до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та штрафних санкцій, у якому просять стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 4 084,24грн. з яких: заборгованість за договором про надання освітніх послуг 3 230,00 грн., пеня станом на 25 серпня 2021 рік - 421,58 грн., інфляційні втрати станом на 25 серпня 2021 рік в розмірі 337,66 грн., три проценти річних станом на 25 серпня 2021 рік в розмірі 95 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування своїх вимог з урахуванням їх збільшення, позивач у позовній заяві посилався на те, що між Університетом в особі ректора [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 2019 року було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів № 1408 за яким відповідач взяла на себе обов`язки Замовника під час надання освітньої послуги Одержувачеві освітньої послуги. Наказом від 08 серпня 2019 року за № 309 кс [PERSON] , сина відповідача було зараховано із 01 вересня 2019 року на навчання за кошти фізичних та/ або юридичних осіб за ступенем освіти бакалавр на 1 курс денної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент». В період з вересня 2019 по січень 2021 рік Одержувачеві освітньої послуги надавалася освітня послуга визначена Договором від 08 серпня 2019 року. 05 березня 2021 року наказом № 130 кс Одержувача освітньої послуги було відраховувано зі складу студентів Університету у зв`язку з невиконанням вимог індивідуального навчального плану. На день відрахування відповідачем залишилася не погашена заборгованість за 1 семестр 2020/21 навчального року в сумі 3 230 грн. яку позивач просить суд стягнути разом зі штрафними санкціями (а.с. 1-6). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 квітня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.12). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.13). До суду 21 квітня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.14). Ухвалою судді від 26 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення виявлених недоліків (а.с. 15). 26 травня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом Університету митної справи та фінансів до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та штрафних санкцій (а.с. 24-25). Представник позивача в судове засідання не з`явився, 29 вересня 2021 року надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, також просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 08 серпня 2019 року між Університетом в особі ректора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів № 1408 за яким відповідач взяла на себе обов`язки Замовника під час надання освітньої послуги Одержувачеві освітньої послуги (а.с. 7). Наказом від 08 серпня 2019 року за № 309 кс [PERSON] , сина відповідача було зараховано із 01 вересня 2019 року на навчання за кошти фізичних та/ або юридичних осіб за ступенем освіти бакалавр на 1 курс денної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент». В період з вересня 2019 по січень 2021 рік Одержувачеві освітньої послуги надавалася освітня послуга визначена Договором від 08 серпня 2019 року. 05 березня 2021 року наказом № 130 кс Одержувача освітньої послуги було відраховувано зі складу студентів Університету у зв`язку з невиконанням вимог індивідуального навчального плану (а.с. 10). Відповідно до п. 9 Договору від 08 серпня 2019 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 48 000 грн. відповідно до деталізації вартості навчання вартість одного навчального року складає 12 000 грн. Пункт 10 Договору визначає, що відповідач вносить плату про укладенні договору безготівково на рахунок Університету одноразово за рік або частками - по семестрах. Здійснення плати за освітню послугу повністю або частково має відбуватися у такі терміни: за весь рік або першу половину навчального року -до 1 вересня; за другу половину навчального року - до 1 лютого. Датою оплати за наданні послуги є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Університету. Протягом строку дії Договору від 08 серпня 2019 року із відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 17 липня 2020 року про зміну плати за надання освітньої послуги (а.с. 8). Додатковою угодою № 1 від 14 липня 2020 року розмір плати за надання освітньої послуги у 2020/21 навчальному році встановлюється у розмірі 12 400/6 200 грн. відповідно розмір плати за 1 семестр 2020/21 навчального року становить 6 200 грн., отже відповідач мала не пізніше 31 серпня 2020 року включно перерахувати на розрахунковий рахунок Університету грошові кошти у розмірі 6 200 грн., однак відповідачем зазначений обов`язок своєчасно виконано не було а саме: сплачено лише 2 970 грн. про що свідчить відомості картки особового рахунку відповідача. 05 березня 2021 року договір від 08 серпня 2019 року було розірвано внаслідок видання наказу Університету № 130 кс про відрахування Одержувача освітньої послуги. Відрахування Одержувача освітньої послуги за Договором від 08 серпня 2019 року не припиняє обов`язку відповідача оплатити освітню послугу у розмірі 3 320 грн. Пунктом 12 Договору передбачено сплату пені за не своєчасну оплату освітніх послуг. Згідно наданого розрахунку заборгованість по оплаті за навчання становить 4 084,24грн. з яких: заборгованість за договором про надання освітніх послуг 3 230,00 грн., пеня станом на 25 серпня 2021 рік - 421,58 грн., інфляційні втрати станом на 25 серпня 2021 рік в розмірі 337,66 грн., три проценти річних станом на 25 серпня 2021 рік в розмірі 95 грн. Проте, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором № 1408 від 08 серпня 2019 року, суд дійшов висновку про порушення останнім умов договору, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню повністю. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved