Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття; стягнути із відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, починаючи з дня подання заяви. Вказала, що 07.07.2008 року з відповідачем зареєструвала шлюб в Липівській сільській раді Томашпільського району Вінницької області. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] до досягнення ним 3-х років. Діти знаходяться на її утриманні, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, коштів на їх утримання не надає, хоч повинен сплачувати кошти на утримання дітей та на її утримання до досягнення сином 3-х річного віку. 03.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, який ухвалою суду було об'єднано в одне провадження із первісним позовом. В зустрічному позові [PERSON] просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 9 від 11.03.2014 року, складеного виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району про народження [INFO] [PERSON]. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що не вважає себе батьком дитини - [PERSON], [INFO], оскільки в проміжок часу коли завагітніла [PERSON], він перебував у відрядженні, а саме ніс прикордонну службу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала частково, від стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та на її утримання відмовилася, зустрічний позов визнала, пояснила, що [PERSON] не являється біологічним батьком дитини - сина [PERSON], [INFO]. Представники відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно визнали. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] дійсно спільно проживали в шлюбі, який зареєстрований 07.07.2008 року в Липівській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 5. Під час проживання в шлюбі в них народилася одна спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося і в даний час сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивача [PERSON], відповідач участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки в судовому засіданні [PERSON] визнала зустрічний позов [PERSON], а саме той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком сина [PERSON], [INFO], тому й відмовилася від стягнення аліментів на його утримання та коштів на її утримання до досягнення сином 3-х річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених учасниками процесу суду. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини Суд, з'ясувавши правову позицію позивача та відповідача, які підтвердили той факт, що [PERSON] не являється батьком дитини, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення зустрічного позову позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial