Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Служба в справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки на користь прийомної родини [PERSON] у розмірі 750 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає в прийомній родині [PERSON], які мають намір її в подальшому удочерити. Матір малолітньої [PERSON] не цікавиться станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги, постійної роботи не має, зловживає спиртними напоями, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків щодо виховання дітей. Сім'я [PERSON] з 8 лютого 2013 по 15 липня 2014 року перебувала на профілактичному обліку служби як кризова, вона неодноразово попереджалася про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. [PERSON] було надано статус дитини, що позбавлена батьківського піклування. Представник служби в справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації Костян Л.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи без її участі чи відкладення розгляду до суду від неї не надходило. З огляду на те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки і піклування Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, в попередніх судових засіданнях позов підтримала. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви з прохання розгляд справи провести без їх участі. В судовому засіданні 27 липня 2017 року [PERSON] позов підтримав. Також зауважив, що їх з [PERSON] прийомною родиною створені належні умови для гармонійного розвитку [PERSON], дитина розвивається на рівні свого віку, відвідує дитячий садок, вони мають бажання у випадку позбавлення батьківських прав [PERSON] порушити питання усиновлення дитини. Допитаний в судовому засіданні 30 червня 2017 року в якості свідка [PERSON] дав показання, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, коли вилучали дитину, то вона для свого віку була худою, в будинку був безлад. Зазначив, що він, як дільничний інспектор, неодноразово виїжджав на виклики та складав стосовно [PERSON] протоколи про адміністративні правопорушення. Допитана в судовому засіданні 14 липня 2017 року в якості свідка [PERSON] дала показання, що її бувша невістка [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. [PERSON] з народження до відібрання проживала разом нею, [PERSON] про неї не піклувалася, не забезпечувала всім необхідним, часто була відсутня вдома. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Наказом № 6 від 8 лютого 2013 року начальника служби у справах дітей Липоводолинської РДА Сумської області, сім'ю [PERSON] та [PERSON] поставлено на профілактичний облік у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків щодо двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки КУ «Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини» № 1237/1 від 20 серпня 2014 року, з 18 грудня 2013 року по час видачі довідки [PERSON] перебувала на вихованні в даному лікувальному закладі (а.с. 5). Наказом начальника служби у справах дітей Липоводолинської РДА Сумської області від 15 липня 2014 року [PERSON] знято з профілактичного обліку у зв'язку зі зміною статусу та поміщено на облік як дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с. 9). Розпорядженням голови Липоводолинської РДА Сумської області від 30 липня 2014 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 4). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 лютого 2014 року відібрано [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано дитину органу опіки та піклування - виконавчому комітету Московської сільської ради Липоводолинського району для її подальшого влаштування (а.с. 15-18). Розпорядженням голови Роменської райдержадміністрації Сумської області від 14 листопада 2014 року на основі родини [PERSON] та [PERSON], яка проживає у [ADDRESS], утворено прийомну сім'ю, до якої влаштовано малолітню [PERSON]. Того ж дня дитину було передано прийомним батькам (а.с. 30). Відповідно до пояснень, наданих [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживає в їх сім'ї з 2014 року, за цей час їх біологічна мати [PERSON] жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилась її життям (а.с. 24, 25). Згідно рішень Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 18 лютого 2015 року, 28 лютого 2017 року, 23 березня 2017 року вирішено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Мотивами такого висновку стали зловживання [PERSON] та членами її сім'ї алкогольними напоями, відсутність заробітку, відсутність та відсутність турботи відносно відібраної за рішенням суду дитини (а.с. 16, 27, 33). Відповідно довідки-характеристики, виданої Московською сільською радою Липоводолинського району Сумської області від 23 березня 2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в родині своєї матері [PERSON] [PERSON] постійної роботи не має, проживає за рахунок тимчасових підробіток, зловживає спиртними напоями. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дочки [PERSON], яка на даний час перебуває на вихованні у прийомній сім'ї (а.с. 35). За повідомленням Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 4 серпня 2017 року №01-08/172 сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 20 грудня 2012 по 25 грудня 2013 року як сім'я, яка має 2-х неповнолітній дітей, що опинилася в складних життєвих обставинах і не взмозі подолати їх самостійно (алкогольна залежність, безробіття, аморальний спосіб життя, не виконання батьківських обов'язків). Працівниками центру була надана соціальна підтримка та комплекс соціальних послуг. Сім'я [PERSON] перебувала під супроводом 1 рік. У зв'язку з небажанням [PERSON] змінювати ситуацію на краще, ігноруванням порад соціальних працівників було вирішено припинити здійснювати соціальний супровід та визнати його неефективним (а.с. 98). Згідно довідки Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області № 7107/64/01-2016 від 20 грудня 2016 року, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 5 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей), 9 грудня 2013 року, 24 лютого 2014 року, 26 листопада 2016 року за ч. 1, 2 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях, поява у громадському місці у стані алкогольного сп'яніння) (а.с. 37). Відповідно до довідки Липоводолинської центральної районної лікарні [PERSON] з 2014 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом F 10.2 (алкогольна хвороба). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» до завдань служб у справах дітей належить, зокрема, представлення у разі необхідності інтересів дітей в судах. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 лютого 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 надано роз'яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. На переконання суду, матеріалами справи доводиться факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON] як до відібрання в неї доньки, так і після. Це підтверджується самим фактом відібрання дитини, інформацією Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, згідно якої [PERSON] у віці менше 1 року була передана та протягом щонайменше наступних 9 місяців перебувала на вихованні в даному закладі, а також іншими наявними доказами. Також суд зазначає, що протягом перебування справи на розгляді в суді відповідач [PERSON] отримала позов, отримувала повістки про виклик до суду, однак жодного разу не з'явилась, не надала будь-яких доказів на спростування доводів позивача. На думку суду це вказує на небажання відповідача нести відповідальність за долю рідної доньки і побічно підтверджує обґрунтованість позовних вимог. Щодо перебування відповідача на обліку в лікаря-нарколога, то суд не вважає, що даний факт є підтвердженням її хронічного алкоголізму. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведеність факту ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що дає підстави для позбавлення її батьківських прав а також стягнення аліментів на утримання доньки, які мають сплачуватись на користь прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON], де перебуває донька. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що визначений позивачем розмір в твердій грошовій сумі 750 грн. є обґрунтованим беручи до уваги відсутність інформації про отримання відповідачем офіційного доходу. На думку суду, ухвалене рішення відповідає інтересам дитини [PERSON]

Outcome: approved