Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (надалі Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач-1), [PERSON] (надалі Відповідач-2) про стягнення боргу, в якому просить стягнути з Відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість у розмірі 334 141,37 грн. за кредитним договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 року. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами з рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 14.08.2008 року між сторонами укладено кредитний договір № СМ-SМЕІ00/018/2008 , відповідно до якого Відповідачем отримано кредитні кошти в сумі 118 000 дол. США строком до 14.08.2018 року. Згідно з п. 1.5.1 ч.2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. В звязку з тим, що Відповідачем не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, Позивачем на підставі п.1.9.1. Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання Відповідачем його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. 08.07.2016 року Відповідачу направлено вимогу №4000 від 04.07.2016 року про погашення заборгованості. Зобовязання по кредитному договору залишились невиконані. Станом на 11.08.2016 року заборгованість Відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 299 515,29 грн. Відповідно до п.1.4 ч.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити банку відповідну плату. Станом на 11.08.2016 року загальна заборгованість Відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 33 087,35 грн. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання боргових зобовязань за кожний день прострочки, що передбачено ст. 4 п.4.1.1. ч.2 кредитного договору. Станом на 11.08.2016 року загальна заборгованість Відповідача по пені складає 1538,73 грн. 26.09.2013 року в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору було укладено договір Поруки №SR-SМЕІ00/001/2013 між ПАТ ОТП Банк та [PERSON]. ( а.с.29-31). [PERSON] направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором , яка залишилась невиконаною. ( а.с.32). Відповідно до п.1.1 ст. 1 Договору поруки [PERSON] прийняла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобовязань перед Позивачем за кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань. Відповідно до п.1.2 ст. 1 Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за кредитним договором зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 року. ( а.с. 36). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 11.08.2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 року в розмірі 334141,37 грн. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином [PERSON] зобовязань за договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ ОТП Банк заборгованості за договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 рокув розмірі 334 141,37 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ ОТП Банк заборгованості за договором № СМ-SМЕІ00/018/2008 від 14 серпня 2008 рокув розмірі 334 141,37 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ ОТП Банк витрат по сплаті судового збору в розмірі 5012,12 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved