Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Рішенням Новомосковского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року розглянута цивільна справа за позовом[PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Приватне підприємство «МПП Вибір» по визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Приватне підприємство «МПП Вибір» про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним - задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу автомобіля HYUNDAITTUCSON, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, кузов [NUMBER], двигун[NUMBER], укладений 01 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], оформлений довідкою-рахунком ААВ 257947, виданої Приватним підприємством «МПП Вибір» - недійсним. Скасовано державну реєстрацію автомобіля HYUNDAITTUCSON, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, кузов [NUMBER], двигун[NUMBER] за [PERSON]. В частині відновлення реєстраціїавтомобіля HYUNDAITTUCSON, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, кузов [NUMBER], двигун[NUMBER] за [PERSON] - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зазначене Рішення набрало чинності у встановленому законом порядку (а.с.220-222). 22.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення, яку разом зі своїм представником [PERSON] підтримав в судовому засіданні, якою просив застосувати наслідки недійсності правочину, повернути сторони у попередній стан (двостороння реституція), що необхідно для реєстрації автомобіля на попереднього власника, тобто на нього, пояснивши свою позицію тим, що добровільно в органах ЦНП відмовляються зареєструвати автомобіль на його ім'я, в той час, як реєстрація на попереднього власника - [PERSON] скасована судовим рішенням. Таким чином, спірний автомобіль на даний момент є не зареєстрованим взагалі, що унеможливлює вчинення з ним будь-яких дій будь-якою особою. [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти винесення зазначеного додаткового рішення заперечувала, зазначивши, що судом дане питання було вирішено основним рішенням суду, а відтак, підстави для винесення додаткового рішення відсутні. Представник [PERSON] - [PERSON] підтримала заяву про винесення додаткового рішення, при цьому зазначила, що одночасно просить застосувати реституцію і повернути в попередній стан і її довірительку [PERSON], а саме стягнути з [PERSON] кошти, сплачені нею за автомобіль в результаті укладення договору купівлі-продажу, визнаного вподальшому судом недійсним. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що постановив рішення може з власної ініціативи, чи за заявою осіб, які брали участь у справі, постановити додаткове рішення у випадку, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Однак, в даному випадкуРішенням Новомосковского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року вирішенні всі позовні вимоги, які були заявлені позивачем [PERSON] Щодо застосування наслідків недійсності, то, дійсно відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за змістом ст. 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Однак в даному випадку - це право суду, а не його обов'язок. Крім того, дане питання було предметом розгляду під час розгляду справи по суті і судом ухвалено відповідне рішення з цього питання. Скасування ж або зміна рішення, яке набрало чинності у встановленому законом порядку в судом першої інстанції в даному випадку, законом не передбачено. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення. Однак, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику його право звернутись з відповідним позовом до суду. Щодо відшкодування коштів [PERSON], то дані вимоги її представника також задоволенню не підлягають, оскільки ст.220 ЦПК України передбачений вичерпний перелік випадків винесення додаткового рішення. Наявність підстав, передбачених вищезазначеною нормою представником [PERSON] в судовому засіданні наведено не було. Однак і вданому випадку, суд також вважає за необхідне роз'яснити [PERSON] її право звернутись з відповідним позовом до суду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні і в задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed