Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Рішенням Рівненського міського суду від 11.05.2021 р. позовну заяву [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] регламентну виплату в сумі 28 903 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот три) грн. 70 коп., пеню - 4245 (чотири тисячі двісті сорок п`ять) грн. 93 коп. , моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 952 (дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 45 коп. 18.05.2021 р. представник позивача адвокат Мельниченко О.А. подала заяву про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу та витрат за проведення автотоварознавчої судової експертизи. Сторони у справі були повідомлені про дату розгляду заяви про прийняття додаткового рішення. Представник позивача [PERSON] адвокат Мельниченко О.А. подала до суду заяву згідно якої просила провести розгляд заяви за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача не з`явився до суду, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Посьмових поясненнь на заяву щодо ухвалення додаткового рішення до суду не подав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Рішенням Рівненського міського суду від 11.05.2021 р. ухвалено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] регламентну виплату в сумі 28 903 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот три) грн. 70 коп., пеню - 4245 (чотири тисячі двісті сорок п`ять) грн. 93 коп. , моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 952 (дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 45 коп. Судом встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішувалось питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат за проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Що стосується понесених позивачем судових витрат за проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням спеціалістів та експертів. Ухвалою Рівненського міського суду у справі № 569/5096/20 від 19.11.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Мельниченко O.A., задоволено. Призначено автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено Рівненському НДКЦ МВС України, місцезнаходження: 33000 м.Рівне, вул. Гагаріна, 39. Витрати за проведення автотоварознавчої експертизи покладено на Позивача. Згідно квитанції № 0.0.19711206058.1. від 11 січня 2021 року витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи позивачем [PERSON] сплачено на користь Рівненського НДКЦ, в розмірі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять ) грн. 20 коп., які були сплачені [PERSON] на підставі рахунку фактури № 266 від 23.11.2020 р, квитанція знаходиться в матеріалах справи(а.с.135). Відтак, суд прийшов до висновку, що вказані витрати підлягають до відшкодування позивачу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1015,20 грн. При вирішенні вимог позивача щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, то суд застосовує такі норми права. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При пред`явленні позову до суду до позовної заяви не було долучено доказів понесення позивачем витрат на оплату правничої допомоги. До заяви про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу долучені наступні докази: копія акту наданих послуг; копія рахунку фактури №266 від 23.12.2020 р.; копія квитанції до прибуткового касового ордера № 01-11.05 від 11 травня 2021 року про оплату послуг адвоката на суму 1800 грн., копія квитанції до прибуткового касового ордера № 01- 11.06 від 11 червня 2020 року про оплату послуг адвоката на суму 5000 грн.; копія договору про надання правової допомоги № 14-01/20 від 23.03. 2020 року та копія договору про надання правової допомоги від 10.09.2019 р., згідно яких загальна вартість послуг професійної правничої допомоги становить 6800,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги № 14-01/20 від 23.03.2020 року, договору про надання правової допомоги від 10.09.2019 р., акту приймання-передавання послуг з надання правової допомоги від 11.05.2021 р., співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс позивач підлягають до задоволення частково та підлягають до стягнення понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, в розмірі 3000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial