Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Рівненський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] 17.12.2013 року звернувся до Рівненського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Згідно із ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 05.07.2012 року [PERSON] 17.12.2013 року було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю терміном 360 календарних днів з 24.12.2013 року по 18.12.2014 року. 14.09.2015 року на адресу Рівненського міського центру зайнятості надійшов лист ТОВ «УКРЛОГІСТИКГРУП» від 08.09.2015 року № 148 з копіями наказу від 30.05.2014 року № 62/14-К з особового складу та наказу від 04.07.2014 року № 76/14-К з особового складу, які свідчать про те, що [PERSON] був працевлаштований та перебував в трудових відносинах з ТОВ «УКРЛОГІСТИКГРУП» в період перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості в статусі Безробітного та отримання матеріального забезпечення. У зв'язку з тим, що відповідач не повідомив Рівненський міський центр зайнятості про отримання ним доходу від виконання роботи за трудовим договором за сумісництвом, допомога по безробіттю у загальній сумі 4337,70 грн., отриманим ним у період з 30.05.2014 року по 05.11.2014 року, підлягає поверненню. Відповідач отриману допомогу добровільно не повернув. У звязку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,\~статтю 1166 ЦК України\~просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю з 30.05.2014 року по 05.11.2014 року в сумі 4337,70 грн. та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 17.12.2013 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до\~Законів України «Про зайнятість населення»\~та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказав, що ознайомлений із правами та обовязками, передбаченими даними законами. Згідно із ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 05.07.2012 року [PERSON] 17.12.2013 року було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю терміном 360 календарних днів з 24.12.2013 року по 18.12.2014 року. За час перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості, відповідачу було нараховано та сплачено допомогу по безробіттю в сумі 4337,70 грн. за період з 30.05.2014 року по 05.11.2014 року. Допомогу по безробіттю [PERSON] була перерахована на рахунок № [NUMBER], який він відкрив у Рівненській філії ПАТ КБ «ПриватБанк». 14.09.2015 року на адресу Рівненського міського центру зайнятості надійшов лист ТОВ «УКРЛОГІСТИКГРУП» від 08.09.2015 року № 148 з копіями наказу від 30.05.2014 року № 62/14-К з особового складу та наказу від 04.07.2014 року № 76/14-К з особового складу, які свідчать про те, що [PERSON] був працевлаштований та перебував в трудових відносинах з ТОВ «УКРЛОГІСТИКГРУП» в період перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості в статусі Безробітного та отримання матеріального забезпечення. З огляду на вказані докази, відповідач був працевлаштований та отримував винагороду в період перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості. Як вбачається з довідки № 01-40/7048 від 24.09.2015 року дохід за період з 30.05.2014 року по 05.11.2014 становить 4337,70 грн. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору та на адресу відповідача направлявся лист від 06.10.2015 року № 07-19/2851, відповідно до якого, [PERSON] пропонувалось у добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 30.05.2014 року по 05.11.2014 року в сумі 4337,70 грн., але у добровільному порядку зазначена сума відповідачем повернута не була. Доказів сплати суми витрат з допомоги по безробіттю відповідач суду також не надав. Відповідно п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1\~статті 4 вказаного Закону\~передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України від 02.03.2000 р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. За приписами до ч. 2\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 14.02.2007\~у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідач не оскаржував рішень центру зайнятості. Згідно частини 3\~ст. 36 зазначеного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного, був працевлаштований та перебував в трудових відносинах з ТОВ «УКРЛОГІСТИКГРУП»» та отримував дохід, при цьому не повідомив про цей факт позивача, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 4337,70 грн. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та сума виплаченого відповідачу забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю підлягає примусовому стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розмір сплаченого позивачем судового збору становить 1378,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved