Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Служба у справах дітей Братської районної державної адміністрації Миколаївської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішенням Братського районного суду від 19 вересня 2007 року у [PERSON], 04.07.1989р.н., жительки с. Микільське Братського району було відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Також з неї було стягнуто аліменти на їх утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2007 року і до досягнення ними повноліття. В подальшому, рішенням Братського районного суду від 27 травня 2008 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням голови Снігурівської райдержадміністрації від 27.12.2007 року № 791-р, малолітнього [PERSON] влаштовано до прийомної сім'ї. Вказане рішення суду про стягнення аліментів на даний час не відповідає інтересам малолітнього [PERSON] та не відповідає вимогам діючого законодавства. Так, аліменти стягнуто на користь державної дитячої установи, де буде знаходитись дитина. Але таке не передбачено Сімейним кодексом України. Зокрема, частиною 3 статті 193 Сімейного кодексу України передбачено можливість перерахування аліментів, стягнутих за рішенням суду, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому позивач просить суд змінити розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], стягнувши їх з [PERSON] в розмірі 1/4 частки від її доходу, але не менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством України, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву, в якій підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять слухати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2007 року у [PERSON] було відібрано малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Також з неї було стягнуто аліменти на їх утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2007 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2008 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням голови Снігурівської райдержадміністрації від 27.12.2007 року № 791-р, малолітнього [PERSON] влаштовано до прийомної сім'ї (а.с. 7). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). В силу ст.ст. 180, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 193 СК України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України (а.с. 8-9). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що розмір аліментів, що стягується є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому таке рішення у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 1 600 грн.00 коп.

Outcome: approved