Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року, ухваленого за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 грудня 1983 року Гурівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, про що було зроблено актовий запис за №18. Після розірвання шлюбу відповідачу залишено прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2020 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, з тих підстав, що судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати, а також не розглянуто вимогу позивача щодо повернення відповідачу дошлюбного прізвища. Відповідно до положень частини 4 статті 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у зв`язку з наступним. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, судом задоволено позовні вимоги позивача, але не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. З наведеної норми процесуального закону вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов`язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету. Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп, а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп, сплаченого судового збору з державного бюджету. Щодо вимоги позивача про повернення відповідачу її дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд приходить до таких висновків. Згідно з ч. 5 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Зі свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] при укладанні шлюбу з [PERSON] набула прізвище чоловіка « [PERSON] ». Стаття 113 Сімейного кодексу України передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу , зокрема: особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Із заяви про визнання позову (а.с. 40) вбачається, що відповідач не заявила про своє бажання змінити прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Жодних заяв, клопотань про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про зміну прізвища чи апеляційної скарги на рішення суду від неї не надходило. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що правом зміни прізвища при розірванні шлюбу наділений той з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимоги позивача про повернення відповідачу її дошлюбного прізвища « [PERSON] », а тому в її задоволенні слід відмовити.

Outcome: approved