Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та пояснень третьої особи. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 30 жовтня 2020 року звернулися [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якій просили суд: визнати їх спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії та вкладу в Філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в наступних частках: [PERSON] 3/4 частини спадкового майна, [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] 1/4 частка спадкового майна; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області грошові кошти у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка залишилась після смерті матері [PERSON] на користь спадкоємців в наступних частках: [PERSON] 3/4 частки спадкового майна; [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] , 1/4 частка спадкового майна; стягнути з Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» грошові кошти у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка залишилась після смерті матері [PERSON] на користь спадкоємців в наступних частках: [PERSON] 3/4 частки спадкового майна, [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] , 1/4 частки спадкового майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, який також діє в інтересах своєї сестри [PERSON] та є її опікуном, посилався на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , [INFO] , в місті Донецьку. На момент смерті матері разом з нею була зареєстрована та проживала її донька [PERSON] . Матір позивачів була внутрішньо переміщеною особою та перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонд України в Дніпропетровській області. Після смерті матері відкрилася спадщина, що складається з суми недоотриманої пенсії у розмірі приблизно 100 000 грн. Крім того, мати мала банківський вклад в Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Донецьк, сума, якого позивачу невідома. За життя мати склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде їй належати та на що за законом вона буде мати право. Його недієздатна сестра, [PERSON] , відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку спадщини, яка незалежно від змісту заповіту, складає половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Тобто позивачі є спадкоємцями першої черги та їхні частки у спадщині дорівнюють 3/4 та 1/4. Позивач вчасно звернувся до Першої павлоградської державної нотаріальної контори з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців. Він звертався до відповідачів з метою виплати суми недоотриманої пенсії та суми банківського вкладу після смерті матері та отримав відмову в усній формі, також йому було зазначено про необхідність надання свідоцтва про право на спадщину. Крім того, йому не було повідомлено про розмір недоотриманої пенсії та сума коштів, яка знаходиться на банківському вкладі, посилаючись на конфіденційність інформації (а.с.2-6). Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду 08 грудня 2020 року надійшов відзив, у якому останній не погодився з позовними вимогами та просив відмовити у їх задоволенні. Відповідно рішення про перерахунок пенсії 912160192407 від 06 квітня 2020 року [PERSON] перебувала на обліку Головного управління та отримувала пенсію в разі втрати годувальника. За даними електронної пенсійної справи остання не отримала пенсійні виплати за період з лютого 2015 року по січень 2016 року та з квітня 2017 року по день смерті. [PERSON] та [PERSON] до Головного управління з письмовою заявою про виплату недоотриманої пенсії та усіма необхідними документами не зверталися. У випадку письмового звернення позивачів з усіма необхідними документами Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснить виплату недоодержаної суми пенсії, яка увійде до складу спадщини з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період не більше ніж за три роки до дня звернення (а.с.57-60). У відповіді на відзив позивач [PERSON] не погодився з доводами відповідача та зазначив, що в даному випадку не можна застосовувати ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст. 52 указаного закону, оскільки до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя (а.с.38-40). Звертаючись із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яка надійшла до суду 07 грудня 2020 року, представник АТ «Державний ощадний банк України» не погодився з позовними вимогами позивачів до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки у позовній заяві позивачами визначено в якості одного із відповідачів філію - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», що є відокремленим підрозділом АТ «Ощадбанк». При цьому відповідно до п. 181 Статуту АТ «Ощадбанк» філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва банку не мають статусу юридичної особи. Таким чином, позивачами подано позовну заяву до відокремленого підрозділу АТ «Ощадбанк», який не є юридичною особою, та не може бути відповідачем у справі. Окрім того, у позовній заяві міститься посилання на наявність у філії - Донецьке обласне управління вкладу на рахунку відкритому спадкодавцеві. До позовної заяви додана копія договору № 4768804 про відкриття поточного рахунку та розрахунково-касове обслуговування вкладу «Пенсійний» в національній валюті для фізичних осіб від 14 грудня 2012 року, який згідно тексту цієї копії договору укладено між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] . Належних доказів наявності вкладу у певній сумі коштів станом на час звернення до суду позивачами не надано, а відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківської діяльність» зазначена інформація належить до банківської таємниці та не може бути розкрита банком самостійно за відсутності, визначених ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» підстав, відповідно до яких розкриття такої інформації може здійснюватися, зокрема за рішенням суду. При цьому належного обґрунтування порушення права позивачів з боку АТ «Ощадбанк» чи його відокремленого підрозділу філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», який визначено позивачами в якості відповідача у справі не наведено. Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачами заявлено до обох відповідачів позовні вимоги про визнання їх спадкоємцями першої черги та про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії та вкладу в філії -Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Однак, позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги до філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк», та які б могли вказувати на порушення прав позивачів з боку визначеного ними відповідача - філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк». Також представник АТ «Ощадбанк» звертає увагу на те, що з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що вона видана за зверненням [PERSON] із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу частку недоотриманих пенсійних виплат. З вищенаведеного слідує, що спірні відносини щодо реалізації позивачами права на спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину виникли між позивачами та державним нотаріусом, постановою якого відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, а визначений позивачами з порушенням норм процесуального права відповідач філія - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» або юридична особа AT «Ощадбанк», не відносяться до кола суб`єктів, визначених вищенаведеними нормами законодавства щодо засвідчення факту набуття спадкоємцями прав на майно спадкодавця за результатами реалізації процедури спадкування. Жодного обґрунтування пред`явлення зазначеної вимоги до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у позовній заяві не наведено. Відсутність викладу обставин, якими позивачі обґрунтовують пред`явлення вимоги про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка залишилась після смерті спадкодавця саме до визначеного ними відповідача філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та не зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, вказує на порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України при поданні позовної заяви, очевидну безпідставність та необґрунтованість цієї вимоги по відношенню до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с.43-45). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 жовтня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.30). Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання спадкоємцями, визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошових коштів (а.с. 31-32). Від представника третьої особи Першої павлоградської державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.36) 08 грудня 2020 року разом з відзивом на позовну заяву до суду надійшло клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розгляд справи без участі представника управління, відзив на позовну заяву підтримали у повному обсязі (а.с.63). За результатами розгляду клопотання позивача про витребування доказів ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року було витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про суму нарахованої та неотриманої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Витребувано з Філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» довідку про суму грошових коштів на рахунках, які належали [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Витребувано з Першої Павлоградської державної нотаріальна контора Дніпропетровської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.67-68). Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року за результатами розгляду клопотання представника АТ «Державний ощадний банк України» залучено до участі у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській, Філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання спадкоємцями, визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошових коштів, в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (а.с.69-70). Від позивача [PERSON] 26 січня 2021 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні (а.с.75). На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано інформацію про суму нарахованої, але не отриманої пенсії померлої [PERSON] (а.с.79). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.84-85). У подальшому 08 лютого 2021 року від представника філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до суду надано інформацію про наявність рахунку на ім`я [PERSON] (а.с.87) На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року до суду надійшли матеріали спадкової справи [PERSON] . Суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] (а.с.16), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з пенсії, яку вона не отримала за життя за період з 01 лютого 2015 року по [INFO] . Спадкоємцем за заповітом, складеним 22 жовтня 2012 року, є син померлої [PERSON] (а.с. 26). [PERSON] , яка є донькою померлої, є інвалідом 1 групи та відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 14 червня 2013 року визнана недієздатною та над нею встановлено опіку (а.с.21-22). У подальшому ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року було замінено опікуна над недієздатною [PERSON] , у зв`язку зі смертю [INFO] опікуна [PERSON] , та призначено недієздатній [PERSON] опікуна [PERSON] (а.с.17). Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Першої павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.96). У відповідності до ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на обов`язкову частку спадщини, яка незалежно від змісту заповіту, складає половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Недієздатна [PERSON] проживала з померлою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 04 грудня 2019 року № 1216-5000241099 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та довідкою від 15 червня 2016 року № 1216006249 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] (а.с.13, 15) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку недоотриманих пенсійних виплат, які належали померлій [INFO] матері [PERSON] . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала неможливість визначити коло спадкоємців (а.с.28). Згідно із відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області недоодержана пенсія [PERSON] за період з 01 лютого 2015 року по 30 вересня 2019 року складає 156 093, 18 грн. (а.с.91) Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) Згідно ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма закріплена у ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] є місто Донецьк, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», включено до такого переліку. Місцем смерті спадкодавця також є м. Донецьк. Фактичне місце проживання [PERSON] (як тимчасово переміщеної особи) було визначено за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону. В даному випадку судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , є спадкоємцями за заповітом та за законом відповідно, після смерті матері [PERSON] , проте з незалежних від них причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд, а у спірних правовідносинах відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не визнає право позивачів як спадкоємців на отримання всього належного їм спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, Враховуючи, що в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно належала нарахована, але не отримана нею пенсія у розмірі 156 093, 18 грн., [PERSON] , який також діє в інтересах [PERSON] , спадщину після смерті своєї матері прийняв, подавши нотаріусу у визначений строк з часу відкриття спадщини відповідну заяву, при цьому позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, а [PERSON] , має право на обов`язкову частку у спадщині, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування після смерті матері на спадкове майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії в наступних частках: [PERSON] 3/4 частки спадкового майна (що складає 117 069, 87 грн. з розрахунку 156 093, 18 грн. : 4 х 3), [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] , 1/4 частки спадкового майна (що складає 39 023, 29 грн. з розрахунку 156 093, 18 грн. : 4), Кпім того, з відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь позивачів підлягають стягненню грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , в наступних частках: на користь [PERSON] 3/4 частки спадкового майна (що складає 117 069, 87 грн. з розрахунку 156 093, 18 грн. : 4 х 3), на користь [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] , 1/4 частки спадкового майна (що складає 39 023, 29 грн. з розрахунку 156 093, 18 грн. : 4). Щодо вимог позивачів про визнання їх спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON] необхідно зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачі є дітьми [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , а також рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 14 червня 2013 року, та у відповідності до ч. 1 чт. 1261 ЦК України недієздатна [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 22 жовтня 2012 року. Указані факти ніким не оспорюється та не заперечується, а отже не потребують додаткового визнання за рішенням суду, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають Позовні вимоги позивачів до Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , також не можуть бути задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно зі ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем і відповідачем у суді. У відповідності до ч. 4 ст. 64 ГК України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Згідно інформації про філію - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вона є відокремленим підрозділом АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 181 Статуту АТ «Ощадбанк», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 568) філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва банку не мають статусу юридичної особи. Таким чином, позивачами подано позовну заяву до відокремленого підрозділу АТ «Ощадбанк», який не є юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Також необхідно звернути увагу позивачів, на те, що у позовній заяві вони посилаються на наявність банківського вкладу та недоотриманої пенсії в Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». При цьому, згідно відповіді начальника філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] був відкритий рахунок № [NUMBER] за продуктом «Національна картка». Вказаний рахунок було закрито 20 вересня 2016 року, залишок грошових коштів відсутній (а.с.87). Отже в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вищевикладених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією та відноситься до компетенції нотаріуса. У тексті позовної заяви зазначається, про звернення позивача до Першої павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заведення спадкової справи та винесення державним нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців. З доданої до позовної заяви копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2020 року слідує, що вона видана за зверненням [PERSON] із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу частку недоотриманих пенсійних виплат. При цьому, виходячи зі змісту копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2020 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо недоотриманих пенсійних виплат, у свою чергу докази, які б вказували на відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно вкладу, який за твердженням позивачів знаходиться у філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» не надано. З урахуванням викладеного, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачем було частково сплачено судовий збір у розмірі 1000 грн., а також позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1000 грн., та на користь держави 560 грн. 90 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial