Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Старший державний виконавець Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві (далі по тексту - Відділ ДВС) Яровий О.В. звернувся до суду з поданням про привід боржника [PERSON], обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. На виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження, відкрите 03.03.2017 року на підставі виконавчого листа, виданого 07.11.2016 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 27 552 грн. завданої майнової шкоди, 5 000 грн. завданої моральної шкоди, а також судових витрат у розмірі 1 102,40 грн. З моменту відкриття виконавчого провадження вчинено значну кількість виконавчих дій, які не призвели до виконання рішення суду. Посилаючись на те, що боржник ігнорує законні вимоги державного виконавця, не з'являється на його виклики, умисно не виконує судове рішення, просить суд здійснити примусовий привід боржника до державного виконавця для проведення виконавчих дій та складання адміністративного протоколу за ст.188-13 КУпАП. Заявник в судовому засіданні просив внесене ним подання задовольнити. На запитання суду зазначив, що ним вжитий весь комплекс виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», виконати рішення без боржника не виявляється можливим, оскільки її присутність є обов'язковою для входження до належної їй квартири [ADDRESS] для виявлення майна боржника та його опису, а також для складання відносно неї адміністративного протоколу за ст.188-13 КУпАП Стягувач [PERSON] підтримав подання державного виконавця, просив здійснити привід боржника, посилаючись на те, що боржник уникає виконання рішення суду, яке вже тривалий час невиконане. Боржник [PERSON] до суду не з'явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на те, що проживає в [ADDRESS] їй 58 років, її матеріальний стан та стан здоров'я не дозволяє їй прибути до м.Києва. У задоволенні подання просила відмовити, посилаючись на те. що вона не ухиляється від виконання рішення суду, їй не було направлено та отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також реквізитів для перерахування коштів, про що вона неодноразово зверталась до державного виконавця письмово. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності боржника. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд вважає правильним прийняти рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця у зв'язку з наступним. На виконанні у Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження №53483140 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 27225,00 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди та 1102,40 грн. судових витрат. 03.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№53483140, копії якої направлені сторонам. 04.04.2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Проте вжиті заходи не дали змогу стягнути з боржника кошти, належні стягувачу. Враховуючи той факт, що згідно довідки Київського міського БТІ від 12.05.2017, за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], 17.04.2017 та 29.06.2017 при здійсненні державним виконавцем виходу за адресою місцезнаходження майна двері ніхто не відчинив. Крім цього [PERSON] неодноразово направлялись виклики з'явитись до виконавчої служби. Інші вжиті державним виконавцем виконавчі дії не призвели до бажаного результату - виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.238 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Пунктом 14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право викликати фізичних осбі, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явиться за викликом виконавця, виконавець має право звернутись до суду щодо застосування до нього приводу. Ні Законом України «Про виконавче провадження», ні нормами цивільного процесуального законодавства не визначено поняття, підстави, обмеження щодо застосування, а також мету приводу особи. Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України. За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.2 Четвертого протоколу до Конвенції, Кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Під приводом особи слід, на думку суду, розуміти примусове супроводження особи, до якої він застосовується для проведення виконавчих дій в нашому випадку. Примусове супроводження особи є обмеженням її прав на вільне пересування, гарантованого чинним законодавством. Таке право не є абсолютним, однак застосування таких обмежень має мати легітимну мету (інтереси національної чи громадської безпеки, підтримання публічного порядку, запобігання злочину, захист здоров'я чи моралі, прав і свобод інших осіб). Метою застосування приводу відносно боржника [PERSON] державним виконавцем зазначено необхідність вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема входження до належної їй квартири, опис майна, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 30.03.2018 року надано державному виконавцю дозвіл на примусове проникнення до квартири [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] для вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53483140. КУпАП передбачено застосування приводу щодо особи у разі ухилення її від явки на виклик органів внутрішніх справ або судді. Привід особи як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення для складання протоколу нормами КУпАП не передбачений. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналізуючи вказані вимоги закону, суд приходить до висновку про те, що вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення не пов'язано з необхідністю її особистої присутності при цьому, оскільки державним виконавцем отримано дозвіл суду на примусове проникнення до належної їй квартири та вчинення необхідних виконавчих дій. Підстав для приводу особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення чинне законодавство не передбачає. Крім того, суд звертає увагу на те, що державним виконавцем в порядку ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» доручено проведення виконавчих дій Сокирянському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, однак відомості про виконання такого доручення матеріали виконавчого провадження не містять та про хід його виконання державним виконавцем не запитано. Суд вважає недопустимим обмеження права особи на свободу пересування, застосування до неї примусового приводу, за відсутності легітимної мети для такого обмеження. З цих підстав, суд вважає правильним у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Outcome: dismissed