Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , 2014 р.н. та доньки [PERSON] , 2016 р.н. у розмірі по 2\~500,00 грн щомісячно до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликалася на те, що від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Їхнім дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не може забезпечити, а батько, який здоровий та працездатний, працевлаштований, отримує заробітну плату, зможе сплачувати аліменти у сумі 2\~500,00 грн на кожну дитину. 18.11.2020 позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог (а.с.28), у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2014 р.н. та доньки [PERSON] , 2016 р.н., у розмірі по 1\~500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Обґрунтування позову не змінено. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зменшення розміру позовних вимог (а.с.28). Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання зменшених позовних вимог (а.с.29). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19-20). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від 03.10.2013 та є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.10.2013, свідоцтвами про народження від 06.05.2014 та 02.12.2016 (а.с.3, 4, 5). [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] , про що свідчить довідка від 05.11.2019 (а.с.6). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III). Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України). Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 Закону № 2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилися донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Відповідач, як батько дітей належним чином не виконує обов`язок щодо їх утримання. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, зважаючи на те, що діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є їхнім батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачкою способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд надає оцінку обґрунтованості визначеної позивачкою суми аліментів на кожну дитину по 1\~500,00 грн. Суд звертає увагу на те, що матеріальне становище відповідача, а також відсутність будь-яких фактичних даних про його незадовільний стан здоров`я дозволяє дійти висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі і це не створить для нього надмірного майнового тягаря. Більше того, правильність такого висновку підтверджується позицією відповідача, який повністю визнав уточнені позовні вимоги. Також, на переконання суду визначена позивачкою сума аліментів буде достатньою для утримання та виховання дітей, створення для них такого рівня життя, який буде достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати у сумі 700,00 грн (а.с.9, 11) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, а судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (768,40 грн). На підставі статей 150, 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved