Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

ПублічнЕ акціонернЕ товариствО Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 63506,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 1322838,10 грн. за кредитним договором №OD12AK00000073 від 27.09.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 27.09.2007 року укладено кредитний договір OD12AK00000073, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 14435,03 дол. США на термін до 26.09.2012 року, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, 27.09.2007 року між позивачем та [PERSON] в забезпечення зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачці грошові кошти на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 25 травня 2015 року зазначена заборгованість дорівнює сумі 63506, 39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25 травня 2015 року складає 1322838, 10 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 11841, 57 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 18862, 29 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 949,87 дол. США; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року у розмірі 31852, 66 дол. США. 19 серпня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р № [NUMBER] , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору №OD30AE00000025 від 19 січня 2007 року на загальну суму 63\~506 (шістдесят три тисячі п`ятсот шість) дол. США 39 центів, що за курсом НБУ станом на 25 травня 2015 року складає 1\~322\~838 (один мільйон триста двадцять дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 10 коп., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 11\~841 (одинадцять тисяч вісімсот сорок один) дол. США 57 центів; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 18\~862 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят два) дол. США 29 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) дол. США 87 центів; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року у розмірі 31\~852 (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят два) дол. США 66 центів. 08.04.2019 року представник [PERSON] адвокат Бороган В.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року по цивільній справі №522/14128/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року поновлено відповідачу [PERSON] строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2015 року по цивільній справі №522/14128/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості; скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2015 року по цивільній справі №522/14128/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості; цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , \~ [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.09.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі\~ [PERSON] , [PERSON] та його представник адвокат Бороган В.В. у судове засідання не з`явились, при цьому відповідачі були сповіщені про розгляд справи належним чином, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] 27.09.2007 року укладено кредитний договір OD12AK00000073, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати [PERSON] кредит на наступні цілі: придбання автомобілю у сумі 13040,38 дол. США, 931,46 дол. США для оплати страховки за автомобіль, 65,20 дол. США на оплату особистого страхування, 4983,29 дол. США на оплату страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. цього договору, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 391,21 дол. США, а також у розмірі 6,78 дол. США на оплату за реєстрацію. Термін дії договору сторонами визначено до 26.09.2012 року. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої обов`язки за договором і станом на 27.09.2007 року поточне сальдо за договором становило 14435,03 дол. США. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, займодавець повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Згідно з вказаним кредитним договором у випадку порушення зобов`язань [PERSON] повинна сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В свою чергу, в порушення умов договору, [PERSON] зобов`язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за розрахунком позивача, станом на 25 травня 2015 року у неї виникла заборгованість у сумі 63506, 39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25 травня 2015 року складає 1322838,10 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 11841, 57 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 18862, 29 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 24 жовтня 2007 року по 25 травня 2015 року у розмірі 949,87 дол. США; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року у розмірі 31852,66 дол. США. Відповідачі жодного доказу на спростування вказаного розрахунку не надали. Крім того, на забезпечення виконання умов кредитного договору, відповідно до укладеного між сторонами договору застави рухомого майна, [PERSON] був переданий в заставу легковий автомобіль марки TOYOTA модель: CAMRY, 2001 р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2011 року по справі № 2-3881/2011р. задоволено позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави; передано в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у [PERSON] належне їй на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки TOYOTA модель: CAMRY, 2001 р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODI2AK00000073 від 27.09.2007р. станом на 01.06.2009р. в розмірі 99568 грн. 19 коп., що є еквівалентом 13036,41 дол. США, \~\~звернуто стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки TOYOTA модель: CAMRY, 2001 р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Представником позивача\~повідомлено суду,\~що станом\~на 16.12.2020\~року заочне\~рішення Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~16.06.2011\~року по\~справі №2-3881/2011р. не виконано. При цьому суд враховує, що звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Також судом встановлено, що 27.09.2007 року між позивачем та [PERSON] в забезпечення зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно з п. 2 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). З огляду на статтю 1048\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання є порушенням зобов`язання за кредитним договором. Згідно з статтею 256\~ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 260\~ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтях 253-255 цього кодексу. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). У зобов`язаннях, які визначають сплату щомісячних платежів, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261\~ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Строк кредитування закінчився 26 вересня 2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із цим позовом до позичальника та поручителя у липні 2015 року. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частинами першою, другою статті 553\~ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частини першої, другої статті 554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У пункті 12 договору поруки сторони визначили, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку щодо стягнення з позичальника та поручителя у солідарному порядку заборгованості з тіла кредиту у сумі 11841,57 доларів США. Щодо стягнення процентів за користування кредитом за період з вересня 2007 року по 25.05.2015 року суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Отже, з жовтня 2012 року (після закінчення строку дії кредитного договору) банк не мав право нараховувати проценти і тому суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення процентів частково. Так, станом на 26 вересня 2012 року (включно) заборгованість з процентів становила 9558,37 дол. США і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Щодо заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, суд зазначає наступне. Як вбачається з п. 6.2 кредитного договору №OD12AK00000073 від 27.09.2007 року, при невиконанні кредитором умов, визначених договором, Банк повинен проводити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку, і за цей моніторинг кредитор повинен сплачувати Банку винагороду, розмір та строки виплати якої врегульовано п.п. 3.7., 6.2., 7.1. зазначеного договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) викладено правовий висновок наступного змісту: «Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику». Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Частиною першою, другою статті 228\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору №OD12AK00000073 від 27.09.2007 року про сплату позичальником на користь банку комісії (винагороди) не відповідають вимогам закону, оскільки вказаний платіж є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою \~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою\~ статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Для вимог про стягнення пені закон встановлює спеціальну позовну давність у один рік (частина друга статті 258 ЦК України). Строк дії договору закінчився у 2012 році, до суду Банк звернувся у 2015 році, тобто поза межами строку позовної давності про стягнення пені, а тому вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що представником відповідача [PERSON] було заявлено про застосування позовної давності у заяві про скасування заочного рішення, поданій до суду 08.04.2019 року. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 16.01.2019 по справі № 464/3790/16-ц, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої \~статті 1046 ЦК України, а також частини першої \~статті 1049\~ЦК України \~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Outcome: partial