Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 липня 2020 року з Печерського районного суду м. Києва надійшли виділенні матеріали за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про визнання договору частково недійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в 2019 році між нею та ТОВ «Алекскредит» було укладено договір позики. Даний договір містить несправидливі умови, які суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема встановлено обов`язок позивачки сплачувати проценти та пеню, що в цілому перевищує 50 % вартості кредитних послуг. Пославшись на рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, закон України «Про захист прав споживачів» просила визнати недійсним пункт договору, укладеного між нею та ТОВ «Алекскредит», щодо нарахування відсотків, пені та штрафних санкій у разі прострочення строку користування кредитом (а.с.1-5). 21 вересня 2020 року представником відповідача суду надано відзив в якому останній зазначив, що 24 липня 2019 року позивач на веб - сайті відповідача оформила заявку про надання їй кредиту в сумі 9 000 грн. Після здійснення перевірки та прийняття Кредитором рішення про надання кредиту, заявнику було направлено паспорт споживача кредиту. Ознайомившись з Правилами, паспортом споживача та Офертою, погодившись з якими, позивач підписала паспорт споживчого кредиту № 2531144 від 24 липня 2019 року шляхом використання електроного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного договору 24 липня 2019 року на картковий рахунок позивача були перераховані кошти у розмірі 9 000 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 23 серпня 2019 року. На підставі погоджених сторонами умов укладеного Договору, Кредитодавцем було нараховано проценти за користування кредитом у загальному розмірі 8 046,грн., проценти та штрафи нараховані не були. Зазначили, що при подачі позовної заяви [PERSON] взагалі не обгрунтовано свої позовні вимоги та не зазаначено який пункт договору просить суд визнати недійсним. Тому в задоволенні позовних вимог просили відмовити в зв`язку з їх необгрунтованістю (а.с. 55-59). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 32). Ухвалою судді від 07 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про визнання договору частково недійсним (а.с. 33-34). 10 серпня 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування у ТОВ «Алекскредит» належним чином засвідчену копію кредитного договору, укладеного між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] з додатками до нього та з інформацією про точну суму видачі грошових коштів по кредитному договору; інформацію стосовно того, на яких правових підставах було укладено такий кредитний договір з [PERSON] ; додаткові угоди до кредитного договору, договори пролонгації, відступлення права вимоги та факторингу; документи, що підтверджують надання кредитних коштів [PERSON] (паспорт споживчого кредиту, заявка та інші); документи, що підтверджують погашення [PERSON] заборгованості (тіла кредиту, відсотків, комісії, пені, штрафів) за кредитним договором (у разі наявності такої заборгованості); детальні розрахунки процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені згідно кредитного договору (а.с. 47-48). На виконання ухвали суду про витребування 21 вересня 2020 року ТОВ «Алекскредит» надано витребуванні докази (а.с.55-126, 133-138). Представник позивач в судове засідання не з`явився просив слухати справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, про що 25 лютого 2021 року надав суду відповідне клопотання. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 24 липня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено договір про надання кредиту № 2531144 в розмірі 9 000 грн. Згідно договору Кредитодавець перерахував 24 липня 2019 року на картковий рахунок Позичальника кредитні кошти у розмірі 9 000 грн., а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до 29 серпня 2019 року (а.с.60-71). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Так, відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України). Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалася на норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і зазначала, що відповідачем встановлено обов`язок сплачувати проценти та неню, що в цілому перевищує 50 % наданих кредитних послуг. При цьому, не вказала у позові ані конкретного пункту договору, окремого положення, які на її думку є несправедливими. Суд зазначає, що наведені позивачкою доводи стосуються виконання договору, а не його укладення. Вивченням змісту договору установлено, що у кредитному договорі вказана загальна сума кредит - 9 000 грн., кінцевий строк його повернення - до 23 серпня 2019 року. Пунктом 1.6 договору обумовлений порядок і строки нарахування процентів за користування кредитом. У п. 1.6. вказані ставки нарахування процентів і розмір пені за цим договором: базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7%; акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом -1,28%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%; пеня за один день користування кредитом поза узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 0,00%. Згідно із п. 1.7. договору у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів (включаючи дострокове погашення) позикодавець сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,40% від визначеної в п. 1.4. договору суми кредиту. У п. 1.8. договору узгоджений строк повернення кредиту і дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), проценти за користування кредитом, реальна процентна ставка за кредитом, абсолютне значення подорожчання кредиту вказані у графіку платежів, що визначається у додатку № 1 до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Графік платежів складається окремо за умови дії Акцій і/або Програми лояльності у випадку повернення Зобов`язань до спливу Узгодженого строку повернення кредиту та. за умови дії Базової і Спеціальної процентної ставки у випадку погашення заборгованості поза межами Узгодженого строку повернення кредиту. До договору додається графік платежів - додаток № 1, який є невід`ємною його частиною (а.с. 71). Згідно із п. 1.1 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на Сайті кредитодавця www.alexcredit.ua (далі - https://alexcredit.ua/umovi). У п. 7.2. договору вказано, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з цим договором та [INFO] , повністю розуміє та погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися своїх обов`язків та виконувати їх. У п. 7.5. договору сторони узгодили, що укладаючи цей договір, позичальник заявляє та гарантує кредитодавцю, що він: 7.5.1. усвідомлює та підтверджує, що умови договору та [INFO] йому зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; 7.5.2. під час укладання цього договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. 7.5.3.надав інформацію, відомості та документи для укладення цього договору, які є достовірними і відповідають дійсності. Із змісту наведених пунктів укладеного між сторонами кредитного договору, видно, що позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Позивач стверджує у договорі, що укладаючи договір, він уже ознайомлений з Правилами надання кредиту ТОВ «Алекскредит». Тобто, до підписання кредитного договору позивачці була надана вся інформація про умови кредитування. Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір, укладений між сторонами, є несправедливим до неї, оскільки при підписанні даного договору [PERSON] ознайомилась та погодилась з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за договором зобов`язань. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави, а витрати позивача на правничу допомогу не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed