Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2015 року [PERSON] підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі - «Генеральна угода»). Позивач вважає, що підписана відповідачем Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умова і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір, що відповідач підтвердив, підписавши Генеральну угоду. Банк зазначає, що за умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 23938,13 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 відсотків на рік (1,5 відсотка щомісяця). Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 09.03.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 47820,99 гривень, з яких: 21953,60 грн. - заборгованість за кредитом, 6464,76 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14928,38 грн. - заборгованість по пені та комісії, 4474,25 - штраф. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Заперечення відповідача. Відповідач вказує, що він підписав лише текст Генеральної угоди, Умови і правила, Тарифи не є складовою договору, оскільки позивач не довів якими саме вони були на день підписання Генеральної угоди. Позивач визнає лише заборгованість за «тілом кредиту» в розмірі 21953,60 грн., в решті вимог просить відмовити. Мотивувальна частина рішення. Позивач подав суду підписану відповідачем Генеральну угоду. Угода підписана 26.06.2015 року. Позивач вважає, що підписана відповідачем Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умова і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір, що відповідач підтвердив, підписавши Генеральну угоду. Якщо так, то Банк мав би надати суду редакцію Умов і правил, Тарифів, чинну на день підписання Генеральної угоди, та докази того, що ця редакція була саме такою, а не іншою. Банк надав суду витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, однак, не надав доказів, що ці фрагменти є складовою редакції Умов і правил, якою вона була на день підписання Генеральної угоди і тієї редакції, з якою був ознайомлений відповідач у день підписання Генеральної угоди. Інтернет-сторінка Банку перебуває у повному його розпорядженні, в будь-який час Банк має можливість вносити до неї зміни, в тому числі у опубліковані Умови і правила надання банківських послуг, зокрема, у різні його редакції на різні дати, затверджуючи ці зміни своїм внутрішнім наказом, який може видаватися довільно, змінюватися, скасовуватися, без погодження будь з ким. Існування такої можливості зумовлює необхідність для Банку доводити, що в Умови і правила надання банківських послуг, до яких, підписавши Генеральну угоду приєднався відповідач, не були внесені зміни і що відповідач у день підписання Заяви ознайомилася саме з тією редакцією Умов і правил надання банківських послуг, яка подана позивачем до суду. Таке доведення можливе, якщо Умови і правила надання банківських послуг є сталими і незмінними, чого немає у цій ситуації, коли можливе внесення в Умови і правила змін на підставі одностороннього наказу, які позивачем не узгоджується ні з ким, як це відбулося, наприклад 30.09.2014 року, що видно з поданої відповідачем відповіді на відзив. Або ж Банк мав подати суду підписану відповідачем редакцію Умов і правил надання банківських послуг, яка діяла у день підписання Генеральної угоди, або ж підписані найбільш істотні фрагменти цієї редакції, де, наприклад, йдеться про відповідальність за невиконання договірних умов. Ще одним варіантом є включення істотних умов договору, щодо яких можуть виникнути спори, безпосередньо у сам текст Генеральної угоди. Нічого з наведеного, чи чогось переконливого іншого, Банк суду не надав. За таких обставин суд не бере до уваги умови, викладені в Умовах і правила надання банківських послуг, і бере до уваги лише ті умови, які викладені у Генеральній угоді. Ця Генеральна угода, на відміну від Умов і правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, а отже, умови, викладені у ній, прийняті відповідачем до виконання. У п.2.1 Генеральної угоди йдеться про надання відповідачу кредиту в сумі 23938,13 грн. на строк 24 місяці з 26.06.2015 по 30.06.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за «тілом кредиту» в сумі 21953,60 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. У цьому ж пункті визначені проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 відсотка в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто 18 відсотків річних (1,5 х 12). Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 6464,76 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. Стосовно включеної Банком у його вимоги заборгованості по пені та комісії в сумі 14928,38 грн., то ці складові заборгованості до стягнення не підлягають. У текст підписаної відповідачем Генеральної угоди умови, розмір і спосіб нарахування цих складових не включені, вони включені в Умови і правила надання банківських послуг. А ці Умови суд, з підстав наведених вище, до уваги не бере, тому і не стягує з відповідача вказані суми. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується як прострочена. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 4474,25 грн. Отже, вимога Банку стягнути з відповідача штраф в розмірі 4474,25 грн. ґрунтується на підписаній відповідачем Генеральній угоді і її слід задовольнити. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Всього з відповідача підлягає до стягнення 32892,61 (21953,60 грн. + 6464,76 + 4474,25) грн. Вимоги задоволені на суму 32892,61 грн., що складає 68,78 відсотків заявлених вимог. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1100,48 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 1600 грн. х 68,78 % = 1100,48 грн.

Outcome: partial