Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки: АТ комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 року [PERSON] звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору б/н від 09.02.2012 року в сумі 67 683,36 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] 09 лютого 2012 року отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, про що свідчить його підпис у заяві. У відповідності до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміна встановлюється за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до договору, відповідач повинен був надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, пені та інших витратах згідно умов договору. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у встановлений договором строк обов`язкові платежі не вносив і станом на 15.07.2019 року його борг по кредитному договору б/н від 09.02.2012 року становить 67 683,36 грн., з них: 29 748,77 - заборгованість за тілом кредиту, 12 518,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21 716,46 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина та 3 199,21 грн. - процентна складова. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Відповідач відзиву на позов не подавав. Заяви та клопотання учасників справи: В судове засідання представник позивача за довіреністю № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 року [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності та в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. При цьому також просив врахувати, що в анкеті-заяві від 09.02.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, не вказана процентна ставка по кредиту, не визначено умови щодо сплати пені, комісії та штрафів, а з Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку його не ознайомлювали, він їх ніколи не читав та не підписував, жодних умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами позивач з ним не погоджував. Вважає, що роздруківка з сайту позивача не може бути доказом у справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення позивача, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що також вказано у висновку Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року. Просив в позові вдмовити. Процесуальні дії: Ухвалою суду 21.08.2019 року відкрито провадження в даній справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 09 лютого 2012 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується анкетою-заявою [PERSON] про приєдання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПраватБанку від 09.02.2012 року (а.с. 12). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 09.02.2012 року (а.с. 7-11), станом на 15.07.2019 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 67 683,36 грн., з них: 29 748,77 - заборгованість за тілом кредиту, 12 518,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21 716,46 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи - 3 699,21 грн. Цей же розрахунок підтверджує, що [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 09.02.2012 року, останній строковий платіж вніс 11.07.2019 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернув. Оцінка суду: Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 даного Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 цього ж Кодексу передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 даного кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляло АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 цього ж Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві [PERSON] про приєдання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПраватБанку від 09.02.2012 року процентна ставка не зазначена, не визначено умови щодо сплати комісії. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, крім тіла кредиту, стягнути нараховану пеню та штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/70/, як невід`ємні частини спірного договору. Вказаними витягами визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати пені та штрафів, у тому розмірі і порядку, зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви. Крім того, роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й висновком Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору. Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача [PERSON] , то суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.02.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені й штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача 21 716,46 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 3 199,21 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягає. При цьому суд також враховує, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в сумі 29 748,77 грн. (тіло кредиту) та 12 518,92 грн. (прострочене тіло кредиту) останнім в добровільному порядку позивачу не повернуті, а згідно вимог ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору у відповідності до Анкети-заяви про приєдання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПраватБанку від 09.02.2012 року, своєчасно отримапний кредит не погасив та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу та простроченому тілу кредиту в загальному розмірі 42 267,69 грн. (29 748,77 грн. + 12 518,92 грн.), відмовивши в решті позову за безпідставністю вимог. Одночасно суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності, оскільки з наданого останнім розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 09.02.2012 року (а.с. 7-11), вбачається, що останній строковий платіж в сумі 200,00 грн. [PERSON] вніс 11.07.2019 року, тобто він вчинив дію, що свідчить про визнання свого боргу, що у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України перервало перебіг позовної давності. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526,536,625,638,639,651,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved