Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 52232, вчинений 26 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем. 27 вересня 2021 року, засобами поштового зв`язку, представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. В мотивування поданої заяви зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4800 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином. В заяві зазначили, що розгляд справи просять проводити без їх участі. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися судом належним чином. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явилися, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, подану заяву дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року задоволено позов [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 52232, вчинений 26 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» суми боргу за кредитним договором 30800 грн. Під час судових дебатів представником позивача заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі до 5000 грн., зазначено, що докази будуть надані впродовж п`яти днів з дати ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 року у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 11-07/21 від 09.07.2021 року, довідку про оплату від 24 вересня 2021 року № 1-11/21 на суму 4800 грн., ордер на надання правничої допомоги № 1081790 згідно якого [PERSON] уповноважив Романко В.В. представляти його інтереси в Оболонському районному суду м. Києва, Акт № 1 приймання передачі наданої правової допомоги від 24 вересня 2021 року, згідно якого Романко В.В. виконав ознайомлення з матеріалами справи, преставляв інтереси позивача в суді, на що витратив 2 год. за загальною вартістю 4800,00 грн. Судом при визначені розміру компенсації витрат, які позивач поніс за надання правової допомоги враховує тривалість розгляду справи, вважає визначений розмір компенсації витрат на правову допомогу є розумним та співмірним із заявленими вимогами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, представник відповідача ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заперечення щодо розміру витрат на оплату правничої допомоги не подавало. Враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, відсутності заперечення відповідача щодо визначеного позивачем розіру, суд приходить до переконання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4800,00 грн., які документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved