Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого державою прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня подання заяви і до червня 2020 року. Вказала, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано. Відповідач є батьком їхньої спільної дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В даний час син є повнолітнім, є учнем другого класу середньої школи при Приватному Комплексі шкіл в м. Чарнкув та навчається на денній формі навчання. Оскільки син в даний час навчається, не працює, тому фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, так як він в даний час досяг повноліття. Син матеріально не забезпечений та потребує матеріальної допомоги, і згідно ст. 199 СК України відповідач зобов'язаний утримувати повнолітнього сина, який навчається, до досягнення ним 23 років. Позивач в своїй заяві до суду змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина, який навчається, справу просила розглянути в її відсутність. Відповідач визнав змінені позовні вимоги, не заперечував щоб з нього стягували аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина, просив справу розглянути в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, як такий що доведений свідоцтвом про народження, довідкою навчального закладу, довідкою сільської ради, свідоцтвом про шлюб, обґрунтований вимогами ст.ст. 180-184, 191, 198, 199, 200 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Повнолітній [PERSON] є учнем другого курсу середньої школи при Приватному Комплексі шкіл в м. Чарнкув, що підтверджується довідкою від 22.06.2018 (а.с. 9-10).В зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно повноцінно утримувати сина, батько після досягнення сином повноліття добровільно матеріальну допомогу не надає. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved