Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 1891,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не вчасно надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 23037,82 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 5544,00 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 16 158,69гривень; а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 гривень (фіксована частина) та в сумі 1085,13 грн. (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2007 року в розмірі 23037,82 грн. та судові витрати. Під час розгляду справи відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому виклав клопотання про застосування позовної давності. Суд вислухавши сторони, дослідивши докази по справі приходить до наступного. 13 грудня 2013 року відповідач уклав договір № б/н з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» за яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 1891,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не вчасно надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 23037,82 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 5544,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16 158,69грн.; а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 гривень (фіксована частина) та в сумі 1085,13 гривень (процентна складова), що дало право банку вимагати стягнення цієї заборгованості. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором видно, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашенням кредиту 16 листопада 2008 року, зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом - з 13 грудня 2007 року. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України зазначено, що термін позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 252 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що право банку на отримання суми боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підставі ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed