Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.04.2015 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що між сторонами впродовж тривалого часу виникали суперечки та скандали, що призводили до неможливості спільного проживання. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Сторони припинили спільне проживання, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказану дитину, а також залишити їй прізвище набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, 27.04.2021 року вона та її представник, адвокат Гринів Я.В. подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують, просять розгляд справи проводити в їхній відсутності (а.с. 23, 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, 27.04.2021 року електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розгляд справи проводити у його відсутності (а. с. 22). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 28.04.2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 149 (а. с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved