Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацию заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.05.2015 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 39874,08 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом у строки та в порядку, встановленими договором. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 19.04.2016 року виникла заборгованість в розмірі 40327,07 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 31264,81 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2256,25 грн.; заборгованість з пені - 3743,77 грн. відповідно до п. 2.8. Генеральної угоди; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 3062,24 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у судовому засіданні 25.10.2016 року підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені у позові та додатково пояснила, що заборгованість по кредиту погашалася відповідачем не в повному обсязі, кошти на погашення кредиту вносилися відповідачем як самостійно, так шляхом списання банком коштів, розміщених на платіжній картці №4731217110262084 згідно п. 2.11 Генеральної угоди. За рахунок коштів, розміщених на вказаній платіжній картці, здійснювалося погашення заборгованості по кредиту у відповідно до умов Генеральної угоди за умови наявності коштів на картці. Додаткових заяв на списання коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідач не складала. Після кожної транзакції на телефон відповідача приходили смс-повідомлення щодо суми списаних з відповідної платіжної картки коштів, сума щомісячного платежу в розмірі 1995,30 грн. для погашення кредитної заборгованості відповідачу була відома, розуміючи списання коштів з платіжної картки в розмірі недостатньому для погашення регулярного платежу по кредиту, відповідач не вживала заходів до повного погашення щомісячного платежу, не цікавилася станом кредитного рахунку. Згідно виписок з картрахунків, крім списаних банком коштів з рахунку відповідача, останньою особисто вносилися кошти для погашення кредитної заборгованості 30.06.2015 року в сумі 1494,45 грн., 27.08.2015 року в сумі 1995,29 грн., 28.09.2015 року в сумі 666,98 грн., 28.10.2015 року в сумі 2050,00 грн., 29.10.2015 року в сумі 106,06 грн., 26.11.2015 року в сумі 11,02 грн. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у судове засідання 09.11.2016 року не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 25.10.2016 року позов не визнала, заперечувала щодо заявлених позовних вимог та пояснила, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацию заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.05.2015 року вона отримала кредит в розмірі 39874,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік, дата остаточного погашення кредиту - травень 2017 року. Сума щомісячного платежу складає 1995,30 грн. Підписуючи Генеральну угоду надала згоду списувати грошові кошти з її пенсійної та зарплатної картки для погашення заборгованості у розмірі встановлено тарифу банку, платежі знімалися не у повному обсязі, тому звернення позивача до суду є передчасним. На час розгляду справи в суді вона закрила платіжну картку,з якої банк списував кошти на погашення кредиту, заборгованість по кредиту самостійно не погашає. На розмір щомісячного списання банком з її платіжної картки в рахунок кредитної заборгованості не звертала увагу, на її телефон приходили смс-повідомлення по сумі списання з картки, сумою прострочки по кредиту не цікавилася. Відповідач в судове засідання 09.11.2016 року не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на своїх запереченнях проти позову наполягала. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання 09.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та позичальником [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацию заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 20.05.2015 року (надалі «Генеральна угода»). п. 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 39874,08 грн. на строк 24 місяці з 20.05.2015 року по 31.05.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 39874,08 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1995,30 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.05.2017 року. п.2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов'язаннях, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5945,20 грн. п.2.8. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки. п.2.11 Генеральної угоди передбачено, що позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку відповідно до Умов та правил. Крім цього, в Генеральній угоду позичальник вказала, що вона ознайомилася і згодна з Умовами і правилами, своїм підписом підтвердилав факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Також позичальник вказала, що згодна, що ця Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Умови Генеральної угоди банком виконано. Відповідач в порушення умов Генеральної угоди свої зобов'язання належним чином не виконувала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в розмірі щомісячного платежу, в зв'язку з цим має заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом. Станом на 19.04.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем по Генеральній угоді в розмірі 40327,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 31264,81 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2256,25 грн.; заборгованості з пені - 3743,77 грн. відповідно до п. 2.8. Генеральної угоди; штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 3062,24 грн. Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідають умовам кредиту, відображають прийняті платежі, періоди несплати за кредитом, нарахування процентів, пені, штрафу за договором і не дають підстав ставити їх під сумнів. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного списання банком з її платіжної картки 4731217110262084 частини суми кредитної заборгованості за наявності на рахунку коштів з наступних підстав. Відповідно до п. 1.1.2.3.Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведенні операції по картрахункам. Відповідно до п. 1.1.2.4.Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний при незгоді зі списанням коштів з картрахунку інформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Відповідно до п. 1.1.2.5.Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перерахунку платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п. 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по даному договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договором клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання) в межах платіжного ліміту картрахунку, банк здійснює списання коштів в грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в розмірі, еквівалентної суми заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України по договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб по кредитам, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Згідно із ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року №22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Як вбачається з виписок по картках №5168755392141970, №4731217110262084, банком здійснювалося списання коштів відповідача в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до умов Генеральної угоди у разі наявності коштів на рахунку, що є правом банку. В свою чергу відповідач, яка була обізнана щодо прострочки кредитної заборгованості, не погашала належним чином заборгованість по кредиту в порядку та строки передбачені Генеральною угодою, що відповідачем не оспорювалося в судовому засіданні. Згідно виписок з картрахунків, крім списаних банком коштів з рахунку, відповідачем також особисто вносилися кошти для погашення кредитної заборгованості. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). У випадку виникнення простроченої заборгованості на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (начисляється за кожний день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.(п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг) Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки, зазначена Генеральна угода чи окремі її положення відповідачем не оскаржувалися та недійсними в судовому порядку не визнавалися, вони є діючими для сторін, а виконання договору є обов'язковим. Відповідач в ході розгляду справи фактично визнала наявність у неї боргу перед банком, із зустрічним позовом про визнання договору недійсним не зверталася. При цьому, відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повернення кредиту та сплати процентів й відповідно належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобовязань, відповідач не подала альтернативного розрахунку заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи те, що позивачем надано належні та допустимі докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а останньою жодних доказів на протилежне не представлено, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 40327,07 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» належить стягнути судовий збір в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved