Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд з позовом до [PERSON] василівни про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 року №014/0002/81/86361 в сумі 98519.21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 909913.57 грн., а саме на домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку площею 0.0956 га за цією ж адресою, та повернення понесених судових витрат по справі. У позовній заяві зазначено, що 07.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0002/81/86361 (зі змінами та доповненнями) за умовами якого надано кредит у розмірі 60000 доларів США до 07.03.2036 року зі сплатою 13% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав кредитного договору07.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку банку домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку площею 0.0956 га за цією ж адресою. Станом на 11.03.2014 року позичальник заборгував кредитору 98519.21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 909913.57 грн. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач в силу приписів ст..33 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки іпотекодержатель ставить вимогу дострокового погашення боргу та в рахунок цього провести звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізацію його шляхом продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на підставі оцінки проведеної СОД/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, в подальшому подав заяву від 25.11.2014р. про розгляд справи без участі представника, зазначивши що на час подання заяви відповідач заборгованість не погашала. Відповідач в судове засідання 03.09.2014 року з'явилася, просила відкласти розгляд справи для можливого добровільного погашення боргу, в подальшому в судові засідання 06.11.2014р., 25.11.2014 року не зявилася, належним чином повідомлена про засідання (а.с.66, 72). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0002/81/86361 (зі змінами та доповненнями від 01.03.2011р.) за умовами якого надано кредит у розмірі 60000 доларів США з погашенням до 07.03.2036 року зі сплатою 13% річних (а.с.16-35). Пунктом 5.1, 5.5 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісячно до 15 числа сплачує платежі, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту відсотків та інших платежів, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, кошти повертаються в такому разі протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором позичальнику листа-повідомлення. Згідно ст..14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Станом на 11.03.2014 року позичальник заборгував кредитору 98519.21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 909913.57 грн., з яких заборгованість за кредитом 83289.65 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 769254.88грн, % за користування кредитом - 5111.5 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 47209.3 грн., пеня - 93449.39 грн. (а.с.8), дана обставина нічим не спростована, щодо перегляду правильності нарахування заборгованості відповідач не подавала жодних заяв до суду. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав кредитного договору, 07.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за №757 (а.с.36-45), за яким передано в іпотеку банку домоволодіння [ADDRESS],, яке належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2006 року, зареєстроване ОБТІ 04.03.2008р. за №17970495, яке складається з житлового будинку загальною площею 74.1 м.кв., житловою 58.7 м.кв., літньої кухні, сараю, сараю, вбиральні, колонки металевої, воріт, огорожі, вартістю домоволодіння в сумі 297771 грн. та земельну ділянку площею 0.0956 га за цією ж адресою, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту від 04.10.2007 року серії ЯД №824902 , вартістю 156198.62 грн., заставною вартістю на обидва предмети іпотеки в сумі 433794 грн. Розділом 5 договору іпотеки передбачено порядок звернення на предмет іпотеки, в т.ч. право вимагати дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та у разі недотримання вимоги, звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами ст..1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслав відповідачу 13.01.2014 року повідомлення-вимогу про повернення достроково суми кредиту та всіх платежів в 30-денний термін з дня отримання вимоги, і в разі невиконання вимоги іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.46), яке залишено останньою без задоволення та без відповіді. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання своїх зобов'язань позичальником [PERSON] щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст..39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст.38 цього Закону. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на підставі оцінки проведеної СОД/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, такий порядок звернення стягнення нерухомого майна закону не суперечить, а тому суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача також підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, позивачем не надано суду. З метою дослідження обставин щодо наявності підстав, які б могли бути враховані судом, при застосуванні законодавства про мораторій, відповідач не надала. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 14, 15, 16, 526, 530, 589-592, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст..33-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved