Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі - ПАТ КБ Приватбанк) 30.09.2015 р. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 20.07.2012 року було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування кредитом, станом на 31.07. 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 7268,55 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 2000гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 2886,74 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1559,50 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 322,31грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 7268,55 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення . Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 20.07.2012 року було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, [PERSON] не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконує зобовязання належним чином і згідно розрахунку позивача станом на 31.07. 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 7268,55 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 2000гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 2886,74 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1559,50 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 322,31грн. штраф (процентна складова). Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість в сумі 7268,55 грн. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 7268,55 гривень. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат по справі.

Outcome: approved