Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] 25.03.2021 року звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 12.01.2017 року виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Для них з відповідачко. Це другий шлюб. Вказує на те, що під час шлюбу, який зареєстрований вперше, у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в жовтні 2016 року, відповідачка захворіла та їй встановлено ІІ групу інвалідності. Після чого він вирішив зареєструвати шлюб знову, допомагаючи їй з лікуванням. Однак, сімейне життя, після реєстрації шлюбу не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейні відносини. Між ними часто виникають суперечки з будь-яких причин, свідками, яких нерідко стають діти. 10.03.2021 року відповідачка переїхала проживати до своїх батьків у м. Чернівці, а він разом з дітьми проживають у будинку його матері де і фактично проживали та проживатимуть після розірвання шлюбу. Крім того, він має намір створити іншу сім`ю. Таким чином просить розірвати шлюб, який носить формальний характер, оскільки за його переконанням подальшого сенсу підтримувати відносини немає. Неодноразові намагання створити умови для зміни поведінки один до одного, позитивного результату не дали. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.03.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.04.2021 року (а.с.10). У підготовче судове засідання 19.04.2021 сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвоката Якобишена Т.Д. 19.04.2021 року скерувала на адресу суду письмову заяву про підтримання заявлених вимог [PERSON] та розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання теж не з`явилася, однак надала до суду 29.03.2021 року заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] до неї визнала повністю, не заперечує щодо його задоволення. Просила справу розглянути за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , повторно укладено шлюб 12.01.2017 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.01.2017 року (а.с.9). У сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2012 та дочка [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18.01.2014 року (а.с. 10,11). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №648292, [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності загального захворювання, безтерміново. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, позивач просить розірвати шлюб, а відповідач позов визнав, погодившись на розірвання шлюбу, за таких обставин шлюб слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Питання щодо визначення місця проживання дітей не ставлять на розгляд суду. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, з врахуванням визнання позову відповідачем, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved