Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Стислий виклад заявленої до суду вимоги У червні 2019 року позивач ТОВ «СК-АГРО» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 14 грудня 2006 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 2,74 га (1,98 га - рілля, 0,76 га - сінокіс), що розташовані на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області з кадастровими номерами №5923285200:01:002:0025, №5923285200:02:001:0827, який зареєстровано у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 березня 2007 року за №04.07.631.01541. 13 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» укладено додаткову угоду про зміну і доповнення договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, на підставі якої внесені зміни до договору оренди від 14 грудня 2006 року, зокрема, сторони погодили продовжити строк дії договору на 10 років, яка зареєстрована у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 07 листопада 2008 року за №040863101499. 21 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» укладено додаткову угоду до договору оренди від 14 грудня 2006 року, на підставі якої внесені зміни до договору оренди від 14 грудня 2006 року, зокрема, сторони погодили продовжити строк дії договору до 15 років. Разом з тим, позивачу у квітні 2019 року стало відомо, що [PERSON] до закінчення строку дії вказаного вище договору, 01 квітня 2019 року уклала два нових договори оренди землі з ФГ «Стогнієнко Б.П.», згідно з якими відповідачка передала у користування ФГ «Стогнієнко Б.П.» земельні ділянки, які є об`єктом оренди за договором з відповідачем. Зазначав, що договір оренди між ним та відповідачкою укладено та зареєстровано у встановленому законом порядку, на час звернення його до суду договір є чиним та відповідно є обов`язковим для виконання сторонами, а тому уважає, що укладення відповідачкою двох договорів оренди землі одних і тих самих земельних ділянок з різними орендарями порушує права позивача за первинним договором, створює перешкоди у подальшому його користуванні об`єктами оренди та фактично призвело до виникнення конфлікту інтересів між двома суб`єктами господарювання, тобто між позивачем та ФГ «Стогнієнко Б.П.». Позивач просив суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами №5923285200:01:002:0025 та №5923285200:02:001 : 0827, укладені 01 квітня 2019 року між [PERSON] та ФГ «Стогнієнко Б.П.». Пояснення сторін та третьої сторони по даній справі Представник позивача у судове засідання 11 вересня 2019 року, будучи завчасно повідомленим про час та місце розгляду даної справи, без повідомлення будь-яких причин, не з`явився. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, під присягою свідка суду пояснила про те, що вона 14 грудня 2006 році підписала з ТОВ «СК-АГРО» договір оренди двох земельних ділянок загальною площею 2,74 га (1,98 га - рілля, 0,76 га - сінокоси) на строк п`ять років. 13 березня 2008 році між нею та позивачем укладена додаткова угода про зміни і доповнення договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, якою продовжено строк дії договору на 10 років, з урахуванням часу проведеної державної реєстрації зазначеного договору. 01 квітня 2019 року вона уклала два окремі договори оренди двох вищевказаних земельних ділянок із ФГ «Стогнієнком Борисом Павловичем», а 27 травня 2019 року зазначений фермер надіслав повідомлення про укладення зазначених нових правочинів позивачу по справі, проте лише 02 липня 2019 року вона від позивача отримала позовні матеріали про порушення прав позивача укладеним договором. Підтвердила те, що у квітні 2015 року вона особисто не підписувала додаткової угоди до договору оренди землі 60132 від 14 грудня 2006 року зареєстрованого у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 березня 2007 року за №040763101541, про зміну строку дії договору до 23 квітня 2022 року, у графі орендодавець « [PERSON] » вищевказаної додаткової угоди підпис проставлений не нею особисто, у квітні-березні 2017 року жодних повідомлень-листів від позивача щодо продовження строку дії договору оренди землі від 14 грудня 2006 року вона не отримувала і окремих листів позивачу вона також не писала, у неї відсутній другий екземпляр додаткової угоди від 21 квітня 2015 року до договору оренди землі від 14 грудня 2006 року. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги також не визнала повністю, підтримала раніше поданий відзив на позовну заяву та суду пояснила про те, що додаткова угода до договору оренди землі від 21 квітня 2015 року особисто відповідачка не підписувала та право оренди за цією додатковою угодою не зареєстровано протягом квітня 2015 року і по даний час відповідно до діючого протягом цього періоду норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наявність укладених до 01 січня 2019 року додаткових угод чинних договорів оренди землі, підписаних між сторонами спору, державний реєстратор Липоводолинської селищної ради Яковенко Аліна Сергіївна перевіряла особисто за даними Державного земельного кадастру, а оновлена технічна документація на ці земельні ділянки у 2015 році не розроблялася, натомість зазначені дії разом із уточненими даними щодо нормативно грошової оцінки земельних ділянок проводилася лише напочатку квітня 2019 року та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Геотехнологія» виготовлена в 2019 році, та зареєстрована в земельному кадастрі у квітні 2019 року до укладення нових договорів між відповідачем та третьою особою по справі. Уважала, що строк укладеного між сторонами спору договору оренди землі закінчився у листопаді 2018 року. Представник третьої особи ФГ «Стогнієнко Б.П.» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заперечував проти заявлених позовних вимог. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 червня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 02 липня 2019 року о 11 год. 20 хв. 02 липня 2019 року у зв`язку з неявкою представника позивача протокольною ухвалою судді підготовче судове засідання відкладено на 15 липня 2019 року. 15 липня 2019 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 15 липня 2019 року у зв`язку з неявкою сторін протокольною ухвалою судді підготовче судове засідання відкладено на 09 серпня 2019 року. 09 серпня 2019 року ухвалою судді залучено до участі у справі у якості третьої особи ФГ ««Стогнієнко Б.П.» та відкладено підготовче судове засідання до 21 серпня 2019 року. 21 серпня 2019 року закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті на 11 вересня 2019 року на 13 год. 10 хв. з викликом сторін у даній справі. У зв`язку з неявкою без поважних причин та без повідомлення про будь-які причини представника позивача у даній справі, суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність зазначеного учасника справи та ухвалив судове рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини справи З копій Державного акту на право приватної власності на землю серії II-СМ №037148, вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року №127 передана у приватну власність земельна ділянка 2,90 га, яка розташована на території Русанівської сільської ради та призначена для ведення сільськогосподарського товарного виробництва. Зазначена земельна ділянка складається із трьох окремих частин відповідними площами (0,75 га, 1,98 га, 0,17 га) (а.с.70). 14 грудня 2006 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди землі №60132, розташованої на території Русанівської сільської ради строком на 5 років. Відповідно до п. 2, п.8, Розділу «Об`єкт оренди», «Строк дії договору» в оренду передана земельна ділянка загальною площею 2,74 га, у тому числі: рілля - 1,98 га, сінокосів-0,76 га; договір укладено строком на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк повідомивши письмово орендодавця про це не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору. Згідно з п.43 «Прикінцеві положення» зазначений договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір зареєстровано у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 березня 2007 року за №04.07.631.01541 (а.с. 8-11). 13 березня 2008 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено додаткову угоду про зміну і доповнення договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, на підставі якої внесені зміни до договору оренди від 14 грудня 2006 року, зокрема змінено п.8 договору, а саме договір укладего на 10 років, зазначена угода зареєстрована у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 07 листопада 2008 року за №040863101499 (а.с. 12-13). 21 квітня 2015 року ТОВ «СК-АГРО» складено додаткову угоду до договору оренди землі від 14 грудня 2006 року зареєстрованого у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 березня 2007 року за №040763101541 між сторонами данного спору, строком на 15 років до 23 квітня 2022 року. Державна реєстрація права оренди зазначених двох земельних ділянок станом на 21 квітня 2015 року у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» сторонами спору (чи окремо однією з них) не проведено (а.с 13). Відповідач, будучи допитаний у судовому засіданні 11 вересні 2019 року під присягою свідка, заперечував факт особистого підписання зазначеної додаткової угоди в графі «Орендодавець». 01 квітня 2019 року укладено два договори оренди вищезазначених земельних ділянок, між [PERSON] та ФГ «Стогнієнко Б.П.», права оренди зареєстровано 08 квітня 2019 року державним реєстратором Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області за реєстраційними номерами 1808098559232, 1808126359232. Відповідно до п. 2, п.8 Розділу «Об`єкт оренди», «Строк дії договору» в оренду передані дві земельні ділянки з кадастровим номером:№5923285200:01:002:0025 загальною площею 1,9772 га, у тому числі: ріллі-1,9772 га, 5923285200:02:001:0827 загальною площею 0,7578 га, у тому числі: сіножатей - 0,7578 га, договори укладені строком на 10 років до 01 квітня 2029 року, після закінчення строку їх дії орендар має переважне право поновити їх на новий строк повідомивши письмово орендодавця про це не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку їх дії. Згідно з п.41 «Прикінцеві положення» зазначених договорів останні набирають чинності з моменту їх підписання сторонами (а.с. 15-16,17-18,39-41,42,43-45,46,71-73,74-76,77,78). 05 квітня 2019 року земельна ділянка площею 0,7578 га, що розташована на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5923285200:02:001:0827, зареєстрована відділом у Липоводолинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області за [PERSON] , як її власником (а.с.82,84-86). Відповідно до листа-повідомлення надісланого ФГ «Стогнієнко Б.П.» на адресу ТОВ «СК-АГРО» вбачається те, що 27 травня 2019 року [PERSON] проінформував позивача про укладення між [PERSON] та ним, як ФГ «Стогнієнко Б.П.», договорів оренди земельних ділянок площею 1,9772 га, 0,7578 га з кадастровими номерами 5923285200:01:002:0025 та 5923285200:02:001:0827, які розташовані на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, які до цього перебували в обробітку ТОВ «СК-АГРО» (а.с.79,80,81). У досліджених судом матеріалах відсутні документальні відомості про повідомлення орендарем відповідача до закінчення строку дії договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, але не пізніше ніж за тридцять календарних днів до закінчення строку його дії (до 23 березня 2017 року), про намір позивача скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк; а також про надсилання ТОВ «СК-АГРО» разом з листом-повідомленням від орендаря орендодавця проекту додаткової угоди і відповідно листування між сторонами спору щодо вирішення питання поновлення чи непоновлення договору оренди від 14 грудня 2006 року на раніше укладених умовах; також у матеріалах справи відсутні відомості про підписання додаткової угоди, з приводу поновлення договору оренди земельних ділянок з подальшою реєстрацією цих прав. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України «Про оренду землі»(далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації. Стаття 13 Закону передбачає те, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, як це визначено ст. 35 Закону України «Про оренду землі». Статтями 14,18,20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 10 зазначеного Закону зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно бути відмовлено у разі,якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Крім того,у відповідності до вимог п. 2 ч.1 ст. 23вищевказаного Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у випадку неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Згідно зі ч.1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (станом на день підписання первинного договору оренди землі) орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі); орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Згідно з ч.1-3, 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (станом на день закінчення строку дії договору) орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі); орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі; у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Висновки суду по суті заявленої вимоги Ураховуючи положення ст.18,19,33 Закону України «Про оренду землі» (в редакціях чинних станом на день укладення та закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок), ст. 210,638,640 ЦК України, приймаючи до уваги зміст пунктів 2, 8, Розділу «Об`єкт оренди», «Строк дії договору» п. 43 Розділу «Прикінцеві положення» договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, укладеного між ТОВ «СК-Агро» та [PERSON] , й вчинену на цьому правочині реєстраційну відмітку у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 березня 2007 року, зазначений договір від 14 грудня 2006 року з урахуванням додаткової угоди про зміну і доповнення договору оренди землі від 13 березня 2008 року діяв до 07 листопада 2018 року включно і відповідно з 08 листопада 2018 року правовідносини з приводу строкового користування двома вищенаведеними земельними ділянками між сторонами спору припинилися. На думку суду, переважне право позивача на поновлення строку дії вищевказаного договору оренди землі від 14 грудня 2006 року не виникло і відповідно не підлягає судовому захисту з урахуванням нижченаведеного. Для поновлення договору оренди землі від 14 грудня 2006 року на новий строк для позивача з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», та п.8 зазначеного правочину, необхідним є сукупна наявність таких юридичних фактів: 1. Орендар (позивач по справі) належно виконував свої обов`язки за договором оренди; 2. До та після закінчення строку дії договору відповідач по справі не повідомив орендаря протягом одного місяця про згоду на поновлення договору оренди на новий строк або про заперечення у його поновленні; 3. Позивач по справі продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі. Аналіз досліджених доказів у даній справі свідчить про невиконання вищевказаної сукупності умов та послідовності дій позивача та відповідача по поновленню вищезазначеного договору на новий строк, а саме: до та після закінчення строку дії вищевказаного договору оренди землі, але не пізніше ніж за 30 календарних днів до цього, позивач письмово не повідомив орендодавця про свій намір продовжити дію договору на новий строк, відповідач не повідомив позивача про заперечення по поновленню договору на новий строк протягом 1 місяця після закінчення дії договору оренди землі. До цього, у матеріалах справи відсутні докази належного і повного виконання позивачем умов укладеного договору до закінчення строку його дії, а також продовження користування ним орендованими землями після закінчення строку дії первинного правочину, а тому ці обставини слід уважати недоведеними позивачем. За таких установлених обставин справи, суд уважає, що позивачем не дотримано вищенаведених процедурних аспектів для поновлення договору оренди землі від 14 грудня 2006 року, які є юридичними передумовами для виникнення і подальшої реалізації права позивача поновити договірні орендні відносини на новий строк, строк дії первинного договору оренди землі з урахуванням укладеної додаткової угоди про зміну і доповнення договору оренди землі від 13 березня 2008 року закінчився у листопаді 2018 року. З огляду на це, доводи позивача про неприпинення дії договору оренди землі від 14 грудня 2006 року та його чинність станом на день укладення двох оспорюваних договорів оренди, а також про недобросовісність дій відповідача є непереконливими і спростовуються вищесформульованими висновками суду і дослідженими доказами. Також у даній справі позивачем є недоведеними належними та допустимими доказами підстави для визнання двох оспорюваних правочинів недійсними, зокрема, ні з підстав, передбачених ч.1,4 ст. 203 ЦК України, ні з мотивів подвійної одночасної реєстрації прав оренди на спірні земельні ділянки за двома орендарями. Вищенаведені висновки суду за своєю суттю узгоджуються з правовими позиціями, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року (провадження № 6-219цс14 та № 6-10цс15) та від 18 березня 2015 року (провадження № 6-3цс15 і № 6-4цс15). З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні заявленого позову, судовий збір покладається на позивача і стягненню з відповідача не підлягає. Сторонами не надано суду детального розрахунку понесених ними судових витрат у даній справі, а тому відсутній предмет розподілу судових витрат на цій стадії процесу.

Outcome: dismissed