Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач, 27 лютого 2020 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на користь опікуна. В обґрунтування своїх вимог зазначила те що, рішенням Шевченківського районного суду Харківської області відповідачі: [PERSON] , [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області дітям надано статус, як діти позбавлені батьківського піклування та [PERSON] призначено їх опікуном. Факт, позбавлення батьківських прав відповідачів не звільняє їх від обов`язку щодо утримання дітей, але всупереч цьому, відповідачі жодного разу не надали грошових коштів на утримання дітей, їх взагалі не цікавить: фізичний та духовний розвиток дітей, не бентежить відсутність можливості отримання дітьми збалансованого повноцінного харчування, якісного та вчасного лікування, хоча відповідачам достовірно відоме їх місце проживання. Відповідачі офіційно ніде не працюють. Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації від 25 лютого 2020 року за №46, позивача призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене звернулась до суду за захистом прав малолітніх дітей, і просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь як опікуна на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1109.00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з 27 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення. Відповідачі у судові засідання не з`являлися, про місце, час та день розгляду справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації (а.с.21,22). Відзиви проти позову не надали. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що відповідачі за зазначеними адресами не проживають. З довідки №250 виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області від 04 березня 2020 року [PERSON] зареєстрований в с. [ADDRESS] , а також довідкою №02-20/51 Петропільскої сільської ради Шевченківського району Харківської області від10 березня 2020 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Відповідно до п.11 ч.9 ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України відповідач місце якого невідомо викликається до суду через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 16 квітня 2020 року). За таких обставин відповідачі вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 01 квітня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 квітня 2020 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву (заперечення) на позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення. Відповідачі у судові засідання не з`являлася, про місце, час та день розгляду справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації. Відзиви проти позову не надала. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що відповідачі за зазначеними адрессами не проживають. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження ( серія[NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області від 30 березня 2006 року), [INFO] народився - [PERSON] . З копії свідоцтва (серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області від 21 грудня 2010 року) вбачається, що [INFO] народився [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження (серія [NUMBER] , виданого (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29 травня 2019 року) вбачається, що [INFO] , народився - [PERSON] , батьками дітей в їх свідоцтвах відповідно вказані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.11-13). Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року, відповідачів: [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Розпорядженням Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 25 лютого 2020 року за №46 [PERSON] призначено опікуном над: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та видане свідоцтво опікуна встановленого зразка. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з відповідними змінами, передбачено ,що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 67 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, що є підставою звернення до суду. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку: для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2218.00 грн, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж - 1109.00 грн. За положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що діти проживають разом з позивачем, яка є опікуном, відповідачі є особами, які позбавлені батьківських прав, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має. Отже, суд приходить до висновку про обов`язок відповідачів надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1109.00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з 27 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 27 лютого 2020 року. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 Цивільно-процесуального кодексу України він підлягає стягненню пропорційно з кожного відповідача в дохід держави у розмірі 420.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved