Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 26.12.2011 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу у них немає. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вона та відповідач мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства, вони втратили взаєморозуміння та повагу. Відповідач не поважає її як дружину, обзиває та принижує її. Він схильний до насильства в сім'ї, надміру зловживає спиртним, а перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, безпричинно вчиняє конфлікти. Траплялись випадки, що відповідач наносив їй тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Позивачка зазначає, що вже зверталась з позовом про розірвання шлюбу, однак, відповідач пообіцяв змінити своє ставлення до позивачки. Проте, своєї поведінки він так і не виправив, продовжував зловживати спиртним та наносити їй побої. Протягом останніх трьох років спільного життя позивачка систематично потерпає від сімейного насилля та морального приниження, відповідач переклав на неї всі обов'язки по веденню домашнього господарства, не допомагає їй та не підтримує її. Сторони не підтримують жодних відносин як сімейна пара, їх шлюб носить формальний характер, на примирення з відповідачем позивачка категорично не погоджується. Зявитися в органи ДРАЦС для розірвання шлюбу відповідач не бажає. Тому вона просить розірвати даний шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище «Марценюк». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених підстав, просить її позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 26.12.2011 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №10 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved