Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі АБ «Райффайзен Банк Аваль» або Банк) звернувся із позовом до [PERSON] (далі - боржник, відповідач) та просив звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], на праві власності. В обґрунтування вимог посилався на те, що між Банком та [PERSON], 09.10.2007р., було укладено кредитний договір № 014/80054/82/83882, відповідно до якого відповідач отримав суму кредиту в розмірі 103 020,00 гривень, строком до 09.10.2017р., із сплатою 13,5 відсотків за користування кредитом. Банк умови договору виконав в повному обсязі. Боржник з травня 2014р., припинив виконання грошового зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 95 477,13 грн. В забезпечення виконання грошового зобов'язання між Банком та Відповідачем 09.10.2007р., було укладено договір іпотеки, згідно до якого, Відповідач передав в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, представник позивача, посилаючись на порушення відповідачем умов договору кредиту, просить вимоги задовольнити та в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 63), причини неявки не повідомляв та від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Заяву представника відповідача [PERSON], про відкладення розгляду справи (а.с. 67-69), суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Причину неявки представника суд не може визнати поважною, оскільки відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження, копію позову та доданих до нього документів ще 26.12.2014р., (а.с. 63) тобто за місяць до судового засідання, а отже мав достатньо часу для завчасного укладення договору про надання правової допомоги. Необхідність представнику ознайомитися з матеріалами справи не є підставою для визнання неявки представника в судове засідання такою, що відбулася з поважних причин. Крім того, відповідач сам не з'явився до суду і не заявив клопотання про відкладення розгляду справи через відсутність представника (друге речення ч. 2 ст. 169 ЦПК). Також, суд звертає увагу представника відповідача на те, що отримання правової допомоги в цивільних справах є правом особи, яка приймає участь у справі, а не обов'язком суду чекати коли особа скористується своїми правами, в тому числі і правом на правову допомогу. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача (а.с. 64-65). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між Банком та [PERSON], 09.10.2007р., було укладено кредитний договір № 014/80054/82/83882, відповідно до якого відповідач отримав суму кредиту в розмірі 103 020,00 гривень, строком до 09.10.2017р., із сплатою 13,5 відсотків за користування кредитом. Банк умови договору виконав в повному обсязі. Боржник, з травня 2014р., в односторонньому порядку, припинив виконання грошового зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 95 477,13 грн., в тому числі борг: за кредитом - 79 597,37 грн., за відсотками - 6 074,00 грн., за пенею по кредиту та відсоткам - 9 805,76 грн., (а.с. 44-47). З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором [PERSON], передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 16.03.2007р., що підтверджується договором іпотеки (а.с. 21). Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Пунктом 9 Постанови Пленуму визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 14 ЦК України, визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів. Частиною першою ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п.п.1 п. 42 Постанови Пленуму суд, визначаючи початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи те, що [PERSON], порушив умови Кредитного договору та до теперішнього часу не сплатив Банку суму заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим зі сторони останнього триває прострочення виконання зобов'язання, що згідно зі ст. ЗЗ Закону України «Про іпотеку» є підставою для звернення стягнення на Предмет іпотеки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, у встановленому законом порядку, задовольнить вимоги Банку за Кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 954,77 грн., (а.с. 1). На підставі ст. ст. 3, 20, 589-591, 610, 611, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 9, 23, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved