Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області звернулася до суду із вказаним позовом, на обґрунтування позову зазначили, що До служби надійшло звернення [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей - [PERSON], 2000 року народження та [PERSON], 2002 року народження. [PERSON] перебуває під опікою діда [PERSON], відповідно до рішення суду від 27 листопада 2013 року, з травня 2016 року [PERSON] залишила йому і свого сина [PERSON]. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням, розвитком, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, проживає окремо від дітей. Діти проживають з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою [ADDRESS], забезпечені необхідними умови проживання, навчання та розвитку. Просили позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON], 2000 року народження та [PERSON], 2002 року народження . В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій вказано, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей, а також просив справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітніх малолітньої дітей. Заслухавши пояснення сторін і дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд вбачає, що згідно копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] їх батьками є [PERSON] та [PERSON](а.с.5,6). [PERSON] перебуває під опікою діда [PERSON], відповідно до рішення суду від 27 листопада 2013 року, з травня 2016 року [PERSON] залишила йому і свого сина [PERSON], з того часу дитиною не цікавиться, не виховує, матеріально не утримує (а.с.7-10). Діти проживають у сім'ї діда [PERSON] за адресою : [ADDRESS], який забезпечує їм необхідні умови проживання, навчання та виховання, піклується про них, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06 вересня 2016 року (а.с.16-21). Рішенням № 60 від 16 вересня 2016 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Вовчанської райдержадміністрації Харківської області було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 22). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 ч. 2 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не піклувався про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не бере участі у їх вихованні, підготовці до самостійного життя та виконувати обов'язки по їх вихованню надалі не має наміру, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved