Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07 квітня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» вартість спожитої неврахованої електричної енергії у розмірі 4412,66 гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. З вказаним рішенням суду не погодився відповідач [PERSON] та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції помилково застосував вимоги статей 182,334 ЦК України та визнав за ним право власності на садибу за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що за відсутності державної реєстрації на вказане нерухоме майно він не має ніяких прав та обов'язків стосовно вищезазначеного майна та не може взагалі бути відповідачем по справі. В апеляційному суді представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Чмірьова Л.С. заперечувала проти скарги, просила рішення суду залишити без змін. Відповідач [PERSON] до апеляційного суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з таких підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції. Судом першої інстанції визнано встановленим, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] придбаний відповідачем [PERSON] в 1990 році по розписці. Будь-яких правовстановлюючих документів на будинок не надано. Відповідач [PERSON] з 18.12.1969 року зареєстрований за адресою: 86150, [ADDRESS], про що свідчить довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України в Донецької області /а.с.12/ та паспорт відповідача, копія якого долучена до матеріалів цивільної справи /а.с. 21/. Відповідач не заперечує факту періодичного проживання в будинку, який використовує з 1990 року як садибу. Використання в побуті електричної енергії саме за вказаною адресою відповідач також не заперечував в судовому засіданні. 14.02.2013 року у відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було проведено технічний огляд оселі, та складено акт технічної перевірки пломб та засобів обліку електричної енергії побутовим споживачем № 229779 від 14.02.2013 року/а.с.9/. Згідно акту про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 1818772 від 14.02.2013 року при перевірці споживання електричної енергії виявлено підключення електроустановок до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника: особистий рахунок не оформлено, договір на користування електричною енергією не укладений, електрична енергія споживається, електролічильником не рахується і не оплачується. Представниками енергопостачальної організації в складі Лелюк А.А., Труш О.М., Андрєєвої Н.В., Думан А.С. було складено акт про порушення, який відповідач [PERSON] підписав без будь-яких зауважень. В будинку представниками енергопостачальника були виявлені побутові електроприлади, електроосвітлення. Споживача було відключено від електромережі. Копія акту була вручена відповідачу в день складення акту та повідомлено, що комісія енергопостачальної організації з розгляду акта про порушення правил користування електричною енергією відбудеться 06.03.2013 року /а.с.7-8/. Відповідач [PERSON] звернувся до комісії Макіївського об'єднаного району електричних мереж (надалі МОРЕМ) 20.02.2013 року. В результаті розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 1818772 від 14.02.2013 року, комісія дійшла висновку про те, що акт складений у відповідності до Методики, нарахування по акту складає 4412,66 гривень. [PERSON] був присутній на засіданні комісії, про що свідчить підпис та пояснення останнього в протоколі засідання комісії № 048 від 20.02.2013 року. В поясненнях [PERSON] зазначив, що придбав спірну оселю за розпискою в 1990 році користується електричною енергією (а.с.9). В підтвердження пояснень про купівлю будинку відповідачем комісії МОРЕМ була надана розписка від 07.07.1990 року про сплату грошів за будинок (а.с.9). Задовольняючи позов суд першої інстанції вірно виходив з того, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією ( далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електричною енергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики. Згідно п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі - Правила), у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися правовідносини по наданню послуг з електропостачання, оскільки [PERSON] фактично є споживачем даних послуг з 1990 року. Акт від 20.02.2013 року складений відповідно до п.53 Правил, оскільки підписаний чотирма представниками позивача та без зауважень безпосередньо споживачем [PERSON] Згідно п.3.2 Методики вартість не облікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про виявлення порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури. Пунктом 3.3 Методики передбачено, що розрахунок вартості не облікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості не облікованої електричної енергії; за кількістю днів. Відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією від 20.02.2013 року, розрахунок суми недорахованої електричної енергії проведено відповідно до п.3.3 Методики за один рік, у сумі 4412,66 грн. ( а.с.9). Виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про електроенергетику» та ст. 11 ЦК України, у разі відсутності письмового договору між енергопостачальником та споживачем необхідна наявність відкритого особового рахунку споживача та постачання електричної енергії, що є фактичним укладенням договору з умовами, передбаченими Законом. В матеріалах справи міститься інформація про відкриття особового рахунку на ім'я відповідача за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6), який не заперечує факт фактичного користування електричною енергією за цією адресою з 1990 року. З огляду на наведене не приймається до уваги довід скарги про те, що апелянт не може бути відповідачем по даній справі, оскільки він фактично є споживачем електричної енергії за вказаною адресою продовж тривалого часу. Проте апеляційний суд вважає, що довід скарги про безпідставне посилання в рішенні суду на статті ЦК України, які регулюють питання набуття права власності та державну реєстрацію прав на нерухомість є обґрунтованим, оскільки згідно діючого законодавства право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідач у встановленому законом порядку право власності на буд [ADDRESS] не набув, тому суд помилково зробив висновки в мотивувальній частині рішення про доведеність факту належності на праві власності відповідачеві вказаного нерухомого майна. З огляду на наведене рішення суду підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на доведеність належності садиби за адресою: [ADDRESS] на праві власності [PERSON]. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, надав їм належну оцінку.

Outcome: partial