Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за реєстровим № 432 про стягнення з [PERSON] (ІН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ 14282829) заборгованості за кредитним договором № 26254028962044 від 28.05.2014 року у розмірі 21 125,27 грн. та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ 14282829) на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. 22.12.2018 року представником позивача [PERSON] - адвокатом [PERSON] до суду подано заяву, відповідно до якої заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі в частині вирішення питання про розподіл понесених ним судових витрат на правничу допомогу на загальну суму 2 795,80 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що було постановлено ухвалою суду від 21 листопада 2018 року, розгляд заяви адвоката [PERSON] від 22 грудня 2018 року щодо вирішення судових витрат підлягає розгляду в тому самому порядку, що й ухвалено судове рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України) Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як убачається із додатково наданих адвокатом документів, позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 11.12.2018 року було підписано Акт прийому-передачі послуг за договором про надання адвокатських послуг № 96 від 03.09.2018 року, за яким загальна вартість послуг з надання правничої допомоги з 17.09.2018 року по 11.12.2018 року становить 2 955,00 грн. При цьому, з даного Акту від 11.12.2018 року убачається надання адвокатом послуги з написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вартістю 2 310,00 грн., а також послуг з правничої допомоги, наданих щодо справи, яка перебувала у провадженні Полтавського окружного суду. При цьому в матеріалах справи наявні меморіальні ордери щодо сплати позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 2 200,00 грн. та 2 154,20 грн., досліджені судом при ухваленні рішення суду (а.с. 32). Таким чином, з огляду на задоволення основної вимоги позивача [PERSON] останньому підлягає до відшкодування з боку відповідача сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 2 310,00 грн., що є послугою адвоката щодо написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, оплату якої документально підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, надавши оцінку наданим представником позивача доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання адвокатських послуг № 96 від 03.09.2018 року у сумі 2 310,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] про розподіл судових витрат, яка подана в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - підлягає до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial