Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що 28.12.2016 року між ТОВ «Мікрокредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 62256, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 5000 грн.. В подальшому між ТОВ «Мікрокредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20170414, за яким право вимоги по кредитному договору укладеному з [PERSON], відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У звязку з тим, що позичальник не виконує взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом, в розмірі 9099 грн. 03 коп., а також понесені по справі судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2018 року постановлено справу розглядати в заочному порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, мотивована оцінка аргументів сторін, встановлення порушень прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування). Судом встановлено, що 28.12.2016 року між ТОВ «Мікрокредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 62256, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 5000 грн. на строк до 6 вересня 2017 року, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 151,784 % на рік від суми кредиту, у розрахунку 0,416 % на добу. Сукупна вартість кредиту складає 204,793 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 10 239 грн. 66 коп. (у грошовому вирізі) та включає в себе суму кредиту 5 000 грн. (у грошовому вирізі) та 100 % (у процентному виразі) та проценти за користування кредитом 104,793 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 5 239 грн. 66 коп. (у грошовому вирізі). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON]належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Мікрокредит», сплативши лише 1 140 грн. 63 коп., внаслідок чого, у неї перед кредитором виникла заборгованість за кредитом в сумі 4 845 грн. 61 коп. та заборгованоість за відсотками в сумі 4 253 грн. 42 коп.. Судом встановлено, що 14 квітня 2017 р. між ТОВ «Мікрокредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20170414, відповідно до умов якого ТОВ «Мікрокредит», як Клієнт відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як Фактору Права Вимоги, а саме право грошової вимоги ТОВ «Мікрокредит» до [PERSON] щодо заборгованості за кредитом в сумі 4 845 грн. 61 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 4 253 грн. 42 коп., а всього на суму 9 099 грн. 03 коп.. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа ? підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж. Листами від 19 квітня 2017 року № 001720929-1 та від 20 квітня 2017 року № 001720929 [PERSON] було повідомлено про зміну кредитора в зобовязані та повідомлено про порядок погашення заборгованості. Стаття 1082 ЦК України зобов'язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Виходячи з правого аналізу ст. 1082 ЦК України можна зробити висновки, що: - заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов'язку виконати зобов'язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов'язання на рахунок первинного кредитора; - викладені в ній положення щодо обов'язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. Враховуючи наведене, позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитним договором № 62256 від 28 грудня 2016 року, у розмірі 9099 грн. 03 коп.. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved