Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] звернувся до Любашівського районного суду із зазначеним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . В будинку зареєстрований, але жодного дня не проживав його брат [PERSON] , особистих його речей в будинку не має, комунальні платежі він не сплачує, не є членом сім`ї позивача. Позивач вважає, що відповідач не має право на проживання в його будинку, тому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, позов просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до ст..128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням, а також повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав. Третя особа - Любашівська селищна рада Любашівського району Одеської області надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень по справі не має. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 07 липня 2000 року. Із домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON] з 22 серпня 2005 року зареєстрований у вказаному будинку /а.с.4-7/. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за вказаною адресою не проживав, що підтверджується актом обстеження депутата Любашівської ОТГ селищної ради Любашівського району (а.с.8) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Стаття 41 Конституції України, ст.319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку( квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сім`ї власника житла - понад рік). Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 15.08.2018 року у справі № 595/1271/16-ц, від 25.04.2019 року по справі № 761/13293/16-ц, які в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживав, що підтверджується актом обстеження депутата Любашівської ОТГ (а.с.8). Будь-яких відомостей про існування підстав збереження за відповідачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , суду не надано. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що права позивача підлягають захисту, оскільки він, як власник нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, однак реєстрація місця проживання відповідача у належному йому будинку перешкоджає цьому, що призводить до порушення його прав. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, який належить позивачу. Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Розподіл судових витрат між сторонами Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду поніс витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.11), проте не просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися На підставі викладеного,

Outcome: approved