Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення дитиною навчання, до [INFO] року. Вказала, що відповідач є батьком їхньої спільної дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчання в Одеському Державному університеті внутрішніх справ денної форми навчання на контрактній основі. Оскільки син в даний час навчається, не працює, тому фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, так як він в даний час досяг повноліття. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд стягувати з відповідача на користь позивача на утримання її сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не заперечував щоб з відповідача стягували аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, як такий що доведений свідоцтвом про народження (а.с. 5), довідкою та договором навчального закладу (а.с. 6, 7), свідоцтвом про шлюб (а.с. 8), обґрунтований вимогами ст.ст. 180-184, 191, 198, 199, 200 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Повнолітній позивач є студентом Одеського Державного університету внутрішніх справ, що підтверджується довідкою № 1556 від 11.11.2016 року (а.с. 7).В зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно та повноцінно утримувати сина, батько після досягнення сином повноліття матеріальну допомогу надає нерегулярно. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial