Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , звернулась в суд із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідачів Вижницької міської ради, Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] , де третьою особою є Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яке складається із земельної ділянки площею 0,44 га., цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №009400, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 22 січня 2002 року. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області відкрилася спадщина, яка за договором про поділ спадкового майна від 18 квітня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М., за реєстровим номером 1-252, була поділена між усіма спадкоємцями за законом першої черги. Їй, згідно поділу було передано у спадок: земельну ділянку площею 0,2202 га., кадастровим номером 7320586000:01:002:0364, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області. В зв`язку з наявність у батька правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, їй було видано нотаріусом 18 квітня 2014 року на цю земельну ділянку Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером 1-262. Також їй було передано у спадок за вище вказаним договором про поділ спадкового майна, земельну ділянку площею 0,44 га., цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с.Чорногузи, Вижницького району і належала її батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №009400, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 22 січня 2002 року. Оскільки на вказану земельну ділянку батьком за життя не було виготовлено технічної документації з присвоєння їй кадастрового номеру і не внесено її до Державного земельного кадастру, їй, як спадкоємцю, згідно постанови Вижницької державної нотаріальної контори за №331/02-31 від 8 квітня 2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Зареєструвати в даний час право власності на вказану земельну ділянку на ім`я померлого [PERSON] з оформленням відповідних правовстановлюючих документів на його ім`я не є можливим, оскільки у відповідності до п.4 ст.25 ЦК України, - цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки її батькові належало право на вище вказану земельну ділянку, то вона є предметом спадкування. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивачки [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вижницької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Вижницької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об`ємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник третьої особи скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №02; копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 19 квітня 1966 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 14 травня 1988 року Чорногузівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №6. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,44 га., цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧВ №009400, виданого 22.01.2002 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання від 19.09.2001 року Чорногузівської сільської Ради народних депутатів Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 та яку згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого 18.04.2014 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. успадкувала позивачка [PERSON] , що підтверджується копією державного акту та копією договору. Судом також встановлено, що позивачці [PERSON] 18.04.2014 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на земельну ділянку площею 0,2202 гектарів у межах згідно з планом, що розташована в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер 7320586000:01:002:0364, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №357924, виданого Чорногузівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області 16 лютого 2009 року на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Чорногузівської сільської ради від 05 червня 2008 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010981000020, що підтверджується копією свідоцтва. З довідки Чорногузівської сільської ради вбачається, що [PERSON] постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] , з 1984 року по день його смерті - [INFO] . [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - онук. Спадкоємці за законом: [PERSON] , 1942 р.н. - дружина; [PERSON] , 1974 р.н. - дочка; [PERSON] , 1966 р.н. - дочка; [PERSON] , 1964 - син. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №331/02-31 від 18.04.2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,44 га, що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] , на дане майно та витягу з Державного земельного кадастру, що підтверджується її копією. Згідно Витягу з документації про вартість сільськогосподарських угідь №02/378 від 23.05.2013 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4400 кв.м., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області та належала [PERSON] на підставі державного акту №ІІ -ЧВ № 009400 становить 6675,61 грн. Крім позивачки [PERSON] , спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого 18.04.2014 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. успадкували належне їй спадкове майно. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, (в редакції чинній станом на час видачі державного акту), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на час видачі державного акту), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Померлий [INFO] [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,44 га., цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧВ №009400, виданого 22.01.2002 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання від 19.09.2001 року Чорногузівської сільської Ради народних депутатів Вижницького району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29, однак в зв`язку з втратою вказаного правовстановлюючого документу та відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки [PERSON] , як спадкоємець за законом не може зареєструвати право власності на спадкове майно. Враховуючи вимоги ч.1 ст.1225 ЦК України, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved