Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі відділу представників банку у м. Тернополі відділення «Львівське РУ» АТ «Родовід Банк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 62 952,87 грн., з яких: 3572,12 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 720,76 грн. - заборгованість за процентами по кредиту; 58 659,99 грн. - пеня нарахована за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. В обґрунтування вимог вказує, що 17 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №PP.EVROCAR.232/402/09-2007, згідно умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок та відкрив кредитну лінію з лімітом кредитування не більше 10 000,00 грн. з пільговим строком кредитування зі сплатою 0,01 % річних протягом дії пільгового строку та 36,5 % річних після закінчення дії пільгового строку. У свою чергу відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом в строк встановлений договором та сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. У судове засідання представник позивача Братівник І.В. не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на підставі статуту) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №PP.EVROCAR.232/402/09-2007, згідно умов якого банк зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок, емітувати та надати йому платіжну картку, а також відкрити кредитну лінію з лімітом кредитування не більше 10 000,00 грн. з пільговим строком кредитування зі сплатою 0,01 % річних протягом дії пільгового строку та 36,5 % річних після закінчення дії пільгового строку. Згідно п.4.1.9 кредитного договору, відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за споживчим в строк встановлений договором, щомісячно сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитними коштами (п. 4.1.11. Кредитного договору). Окрім цього пунктом 10.3. Кредитного договору встановлено, що банк вправі за кожен день прострочки платежу стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної процентної ставки, що діє після закінчення пільгового строку кредитування і яка встановлена в п. 1.1.5 Кредитного договору , від суми простроченого платежу. У відповідності до п. 9.1 кредитного договору передбачено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором, якщо інше не передбачено цим Договором. Зобов'язання Позивача, щодо видачі кредиту, було виконано шляхом видачі передачі платіжної картки та зарахуванням коштів на картковий рахунок позичальника. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання згідно кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка складає 62 952,87 грн., з яких: 3572,12 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 720,76 грн. - заборгованість за процентами по кредиту; 58 659,99 грн. - пеня нарахована за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 62 952,87 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пенею є сума неустойки, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу. (ч.3 ст. 549 ЦК України). Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на зазначені обставини та той факт, що заявлена до стягнення сума пені значно перевищує суму самого кредиту та відсотків, судом слід застосувати ч.3 ст.551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, а тому суд вважає, що [PERSON] слід зменшити суму нарахованої пені до 3600 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованість по кредитному договору на загальну суму 7892,88 грн., з яких: 3572,12 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 720,76 грн. - заборгованість за процентами по кредиту; 3600,00 грн. - пеня нарахована за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 78 грн. 93 коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial