Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на праві приватної спільної часткової власності йому належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім нього, зареєстрована, але не проживає більше двох років колишня невістка [PERSON] . Шлюб між його сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2018 року. Після розірвання шлюбу, відповідач у квартирі не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає. У зв`язку з цим він не може в повній мірі реалізувати свої права, пов`язані з володінням та розпорядженням власністю. Наразі відповідач спільним побутом з ним та іншими співвласниками квартири, не пов`язана. Просить суд усунути перешкоди, в користуванні житлом, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом Заперечуючи проти вимог позивача, представник відповідача вказував про те, що відповідач правомірно заселена у квартиру, частка якої належала її бувшому чоловікові, [PERSON] , як член сім`ї одного із співвласників квартири набула правового статусу наймача житла. У вказаній квартирі зареєстровані також малолітні діти [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , вважає, що заявлений позов є протиправним намаганням позбавити малолітніх дітей права на користування житловим приміщенням. Крім того, позивачем не підтверджено будь якими доказами наявність вчинення перешкод у користуванні його 1/5 частиною квартири, матеріали справи не містять відомостей самого факту звернення позивача за оформленням житлової субсидії та відмови у її призначенні, матеріали справи не містять відомостей про наявність іншого житла у [PERSON] . Позбавлення відповідача житла може спричинити для неї тяжкі наслідки. Позивач та представник позивача, адвокат Захарчука М.І в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими та доведеними, просили суд їх задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах справи. Додатково пояснили, що така формальна реєстрація відповідача створює йому та іншим власникам квартири певні перешкоди та обмежує їх можливості у повноцінному користуванні зазначеним нерухомим майном. Крім того, він змушений сплачувати значні суми за комунальні послуги, оскільки останні платежі нараховуються з розрахунку на кількість зареєстрованих, позбавлений можливості отримати субсидію. Представник відповідача, адвокат Щур О.В. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказував, що до позовної заяви не додано жодного належного доказу, що підтверджує фактів викладених в позовній заяві. Вважає що право його клієнта користування спірною квартирою виникло на законних підставах. Позбавлення відповідача житла може спричинити для неї тяжкі наслідки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім неї, зареєстрована, але не проживає більше двох років [PERSON] . Така формальна реєстрація відповідача створює їй та іншим власникам квартири певні перешкоди та обмежує їх можливості у повноцінному користуванні зазначеним нерухомим майном. Вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими та доведеними, просила позов задоволити. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судові засідання не з`явилися, про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких просили позов задоволити в повному обсязі, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Березнівського районного суду від 08.02.2021р. провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання на 25.02.2021 року. До суду 02.03.2021 року надійшов відзив від відповідача, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 12 березня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 22.03.2021р. було залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з реєстрацією відповідача в квартирі [ADDRESS] . На праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Березнівською селищною радою 21 березня 1994 року. Син позивача [PERSON] перебував у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2018 року. У квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , однак на протязі тривалого часу, а саме двох років, в ній не проживає. Факт непроживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі більше двох років підтверджується актом обстеження помешкання від 20 січня 2021 року, яке було проведене комісією Березнівської міської ради. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством, спірні правовідносини між сторонами виникли щодо квартири, який належить позивачу та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачем позовні вимоги не визнаються. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Положеннями ст. 72 ЖК України, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться судом. Мотиви суду. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (стаття 317 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина першастатті 321 ЦК України). Частиною першою статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] а праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Березнівською селищною радою 21 березня 1994 року. Право власності на спірний об`єкт нерухомого майна є чинним. Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі, позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов`язані із реєстрацією у ній відповідача. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. У спірних правовідносинах права позивача, як власника квартири, захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Конвенція в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не заперечуються, син позивача [PERSON] перебував у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Право користування спірною квартирою у відповідача виникло з підстав, передбачених ст. 395, 403 ЦК України (на підставі сервітуту). Відповідно до ч. 5 ст. 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. За приписами п. 4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Згідно із ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Шлюб між сином позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2018 року розірвано. Одже, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення відповідачу сервітуту - перебування у шлюбі із сином позивача припинилися. У вказаній квартирі [PERSON] , є зареєстрована, однак на протязі тривалого періоду у ній не проживає, вказаній факт непроживання відповідачки у спірній квартирі більше двох років, підтверджується актом обстеження помешкання від 20 січня 2021 року, яке було проведене комісією Березнівської міської ради. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік, а тому вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинна бути визнаною такою, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки. До пояснень представника відповідача наданих в судовому засіданні та викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях, суд ставиться критично, оскільки вказані обставини жодним чином не підтверджується, та спростовані в ході розгляду справи. Відповідач має право побудувати собі житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Позицію представника відповідача суд розцінює, як намагання уникнути визнання судом [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved