Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (надалі-Банк) звернулося в суд із позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 31 січня 2017 року між Банком та [PERSON] (надалі - Клієнт, Позичальник) укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 4515786. Як зазначено у позові, у відповідності до п. 1.1 Договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки Банк встановлює по рахунку № 2625202349177 ліміт кредитування в сумі, на строк та на умовах визначених цим Договором та Тарифами Банку для Тарифного пакету «START», на умовах якого обчислюється Рахунок. Пунктом 1.3. Договору встановлено максимальну суму ліміту кредитування у розмірі 20000 грн., при забезпеченні Клієнтом поступлень коштів на Рахунок з джерел зазначених у п. 1.2 цього договору за один календарний місяць, в сумі, що становить або перевищує 1000 грн. На виконання умов Договору Позивач встановив ліміт кредитування та надав Відповідачу грошові кошти у користування у межах заздалегідь обумовленої суми 20000 грн. Таким чином, Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, що підтверджується Випискою про рух коштів по рахунку Відповідача з 1 лютого 2017 року до 8 серпня 2018 року. Пункт 1.5 Договору, зокрема визначає, що ліміт кредитування по Рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, але не довше події, яка настане раніше: припинення обслуговування Рахунку на умовах Тарифного пакету; припинення надходжень/інших регулярних надходжень на Рахунок в обсязі визначеному цим Договором; припинення перебування Клієнта у трудових (цивільно-правових) відносинах з (надалі - Організація); припинення дії Договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб, укладеного Організацією з Банком. Згідно з п. 1.16 Договору, за користування кредитом, Клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 30 % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Пунктом 1.17 Договору передбачено, що Клієнт виконує свої зобов'язання по повернення кредиту, сплаті відсотків, неустойки, шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на Рахунок. Відповідно до п. 1.18 Договору, Клієнт зобов'язався повернути кредитну заборгованість у повному обсязі, в терміни, передбачені Договором та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з Організацією та/або в інших випадках визначених Правилами та цим Договором. Однак, протягом дії Договору відповідач порушив свої зобов'язання по сплаті заборгованості з жовтня 2017 року у зв'язку з чим в останнього виникла прострочена заборгованість по Договору. Так, станом на 8 серпня 2018 року заборгованість по Договору становить: 10000 грн. - неповернута сума кредиту; 2052 грн. 73 коп. - прострочені відсотки, що підтверджується відповідним Розрахунком суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048. ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Як передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У свою чергу, ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 1.30 Договору закріплено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами Клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.16 Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Унаслідок невиконання зобов'язань за Договором Відповідачу нараховано пеню за період з 9 серпня 2017 року по 8 серпня 2018 року, у розмірі 3141 грн. 59 коп., що підтверджується відповідним Розрахунком пені по простроченій заборгованості. Як убачається із вищенаведеного, у результаті порушення взятих на себе зобов'язань за Договором про встановлення ліміту кредитування № 4515786 заборгованість [PERSON] перед Банком складає 15194 грн. 32 коп. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. [PERSON] подав до суду квитанцію про часткове погашення боргу у сумі 5000 грн. та заяву, в якій повністю визнає позов, не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому необхідно стягнути із [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» 10194 грн. 32 коп., з урахуванням часткового повернення суми кредиту у розмірі 5000 грн., та 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial