Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 02.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000,00 грн з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до 30.06.2021 року включно, тобто до закінчення навчання. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 квітня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON] [INFO] . Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 24.05.2012 року було стягнуто аліменти з [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із досяганням сином [PERSON] 18 років, стягнення аліментів було припинено, однак на даний час він навчається на денній формі в Шосткинському фаховому медичному коледжі за спеціальністю сестринська справа, термін навчання до 30.06.2021 року. Син [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Ямпільському районі де отримує державну соціальну допомогу для малозабезпеченої сім`ї. Крім цього у неї на утриманні ще є два малолітніх сина [PERSON] 2008 року та [PERSON] 2017 року народження. На даний час позивач не в змозі самостійно утримувати їх сина [PERSON] , який потребує матеріальної допомоги, на придбання харчів, одягу, проїзд, тощо. Обставини, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину відсутні. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача просила суд ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювались виклики відповідача шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштове відправлення «судова повістка» на 10.03.2021 було повернуто до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Поштові відправлення «судова повістка» на 07.04.2021 та 11.05.2021 були повернуті до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався і відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 09 лютого 2021 року (а.с.22). Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Позивач [PERSON] 10.03.2021 року, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Судом установлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 квітня 2012 року, що підтверджується рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 30 березня 2012 року (а.с.4). Відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2002 року (а.с.3). [PERSON] на теперішній час є повнолітнім, паспорт громадянина України у виді картки (ID) № [NUMBER] , виданий 21.07.2017, орган видачі 5929 (а.с.11). Повнолітній син відповідача, є студентом 4 курсу денного відділення спеціальності «Сестринська справа» Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж», за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2017 року до 30.06.2021 року, відповідно до наказу № 78у від 28.07.2017 року. Зазначена обставина підтверджуються довідкою про навчання № 215 від 18.09.2020 (а.с.9). Заочним рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 23.04.2012 року було стягнуто аліменти з [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно з копії виконавчого листа виданого Ямпільським районним судом Сумської області від 25.04.2012 року, з [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Аліменти стягувати на користь [PERSON] з 02.04.2012 до повноліття дітей (а.с.15). Із ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно, слідує, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] зареєстрований разом зі своєю матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з довідки №359 від 02.02.2021 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації та їй призначено з 01.09.2020 року до 01.03.2021 року державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.16). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст.199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст.199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь у утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021рік» для працездатних осіб, який станом на 11 травня 2021 року становить 2270,00 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, а саме сина: [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання якої з нього стягуються на підставі рішення суду від 23.04.2012 року. Проте відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітнього сина на період його навчання. Також при вирішенні спору суд виходить із того, що відповідач є фізично здоровою працездатною людиною. Позивачка надала докази, що іншого забезпечення, окрім державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям не має, на її утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак позивач не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, які б доводили, що розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, але продовжує навчання, які мають бути стягнуті з відповідача [PERSON] повинен становити 3 000,00 грн на місяць та що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Не висував позивач і вимог про витребування судом вказаних даних. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з наведеного, з урахуванням всіх обставин, встановлених судом під час розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання в Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж» у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 02.02.2021 року до 30.06.2021 року включно, тобто до закінчення навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 1500 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 гривень. На підставі статей 182, 184, 191, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: partial