Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору районна адміністрація Запорізької міської Ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, просила суд: позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 28.07.2014 року було розірвано в судовому порядку. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/4762/14-ц, присуджено стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10.08.2015 року і до повноліття. За її ствердженням, на сьогоднішній день виконавчий лист перебуває на виконанні у ВДВС Шевченківського району Запорізького міського управління юстиції, проте аліменти відповідач на дитину не платить, внаслідок чого виникла заборгованість . Вказує, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні та матеріальному підтриманні дитини, грошових коштів на утримання сина не надає, офіційно ніде не працює, місце знаходження його невідомо. Дитина в свою чергу, приймає участь у різних заходах щодо фізичного та духовного розвитку, проте відсутність даних про місцезнаходження та підтримання жодних зв`язків із ним перешкоджає йому у виїзді за кордон задля приймання участі у спортивних змаганнях. З врахуванням викладеного, вона вважає, що існують усі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до їх спільного сина, тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача - службу у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування. Крім того, 09.04.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Білгород-Дністровська міська рада, про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 25.09.2019 року справу прийнято в провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю., про що винесено відповідну ухвалу. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2020 року, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - районна адміністрація Запорізької міської Ради, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - службу у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, службу у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. 03 червня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. 10 червня 2021 року від представника позивача надійшла заява про залучення до матеріалів справи пояснень неповнолітньої дитини щодо висловлення думку щодо батька [PERSON] . Відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 01 липня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно з 04.06.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 28.07.2014 року у справі № 336/4762/14-ц. /л.с.10,12/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с.109/. Наразі позивач повторно вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] /л.с.11/ Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.08.2015 року і до повноліття дитини. /л.с.13/ Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] , складеного старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, станом на 01.10.2019 року за ним рахується сума заборгованості у розмірі 89 263,19 грн. При цьому за увесь період відсутні відомості про будь-яку сплату аліментів на утримання сина. Вказане також підтверджується листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 03.07.2018 року. /л.с.118/ Як вбачається з довідки-характеристики на [PERSON] , [INFO], він відвідував дитячий консультативний центр «Розумник» з 01.09.2017 року по 05.04.2018 рік, 2 рази на тиждень та закінчив курс підготовки до школи. Володіє необхідними знаннями, навичками для успішного навчання в школі. На питання про те, чи приймав участь у вихованні та духовному чи фізичному розвитку дитини його батько, відповісти не надалось за можливе, адже батько не приводив і не забирав дитину, не цікавився навчанням дитини ані особисто, ані по телефону. Педагоги та адміністрація центру ані особисто, ані заочно з [PERSON] не знайомі. Згідно характеристики на учня 2-Б класу ЗНВК 63 м. Запоріжжя [PERSON] , [PERSON] , [INFO] навчається з 01.09.2018 року в Запорізькому навчально-виховному комплексі № 63 Запорізької міської ради Запорізької області. Батько за період навчання в школу не приходив, не відвідує батьківські збори, не цікавиться досягненням сина, не приймає участі у заходах виховного характеру. /л.с.162/. У відповідності до листа з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 44/01-09 від 02.07.2018 року, дитина [PERSON] , знаходиться під наглядом педіатричної служби Центру, з квітня 2012 року по теперішній час. На профілактичні огляди та у випадках захворіння до лікаря-педіатра з дитиною зверталась мати - [PERSON] . Відомостей про батька у медпрацівників не має, до лікарів Центру з дитиною він не звертався, здоров`ям сина не цікавився. /л.с.40/. Оскільки згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] не надалось можливим його проведення, адже [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на момент перевірки не мешкав за місцем реєстрації, суд, на підставі заяви представника позивача, ухвалою від 30.07.2020 року, витребував з Державної прикордонної служби України, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирівська, 16, інформацію про перетин кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , з 01.01.2014 року по 30.07.2020 року. Зобов`язав Державну прикордонну службу України, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирівська, 16, інформацію про перетин кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , з 01.01.2014 року по 30.07.2020 року. Згідно даних, що надійшли у відповідь на запит суду, викладені у листі Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 04.08.2020, [PERSON] , 01.12.2017 року виїхав з держави Україна через пункт пропуску КПВВ Каланчак. Наразі дані про його повернення в базі Держприкордонслужби відсутні. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду. У відповідності до ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було винесено ухвалу про витребування доказів від 13.03.2020 року, згідно якої витребувано зі служби у справах дітей Шабівської об`єднаної територіальної громади, адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Центральна, 63, висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано службу у справах дітей Шабівської об`єднаної територіальної громади, адреса: Одеська області, м. Білгород-Дністровський, вул. Центральна, 63, надати на адресу суду висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /л.с.167-169/ З Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району надійшло рішення № 02.210/2030 від 03.06.2021 року комісії з питань захисту прав дитини Шабівської сільської ради, згідно якого комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В рішенні звернуто увагу, що малолітня дитина знаходиться на повному утриманні матері, батько з 2014 року матеріально не допомагає, долею сина, його життям, навчанням, станом здоров`я не цікавиться та не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. Окремо зауважено, що [PERSON] займається спортом, відсутність батька та його згоди на відповідні дії унеможливлює разом з командою виїхати за межі України. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому суд враховує позицію ВСУ, викладену у постанові від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, згідно якої тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позивач у своєму позові вказала, що нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дитини, наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті хлопчина, як з моральної, так і правової точки зору. Підтвердженням відсутності повного спілкування з боку батька є його виїзд /з 01.12.2017/ з території України, та ряд довідок вказують на ухиленні батька від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти тощо. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток доньок, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, жодним чином не цікавиться життям сина, не опікується ним, та не утримує його матеріально, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам, до того ж, приймаючи до уваги що ухилення батьком від виконання ним своїх батьківських обов`язків зумовлює перешкоди у спортивному розвитку дитини, тому суд, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Районна адміністрація Запорізької міської Ради, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved