Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Калинівка в особі Ходорівської міської ради Львівської області (відповідач), в якій просить: встановити факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] , а саме: те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] в м. Стрий Львівської області; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради загальною площею 1,3845 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №025275 від 27.09.2000 року, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів №193 від 16.06.2000 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №275. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради загальною площею 1,3845 га. Оскільки мати позивачки перед смертю хворіла, то позивачка забрала її проживати до себе додому в м. Стрий. Після смерті матері позивачка займалася її похороном, не заявляла про відмову від спадщини. У визначений законом строк звернулася в нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у зв`язки з тим, що пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви для прийняття спадщини. Крім цього у свідоцтві про народження позивачки її матір записана як « [PERSON] », що не співпадає з записом у свідоцтві про смерть, де вона записана як « [PERSON] ». Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.26), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної заяви в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, однак у поданому відзив просить справу розглядати за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи за відсутності його та позивачки та заяву про виклик свідків (а.с.27, 28, 31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.22-23). Ухвалою підготовчого засідання від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.29-30). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.07.1966 (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.03.1984 у Дев`ятниківській сільській раді. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 10.03.1984 (а.с.12). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №025275 від 27.09.2000, [PERSON] на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го дем. скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 року №193, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,3845 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №275 (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2016 та серії [NUMBER] від 24.12.2020, [PERSON] помер [INFO] в с. Калинівка Жидачівського району Львівської області, а [PERSON] померла [INFO] в м. Стрий Львівської області (а.с.13, 14). Довідкою, виданою ВК Ходорівської міської ради від 23.07.2019, встановлено, що [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в с. Калинівка Жидачівського району Львівської області до дня смерті [INFO] . Заповіт від [PERSON] не посвідчувався (а.с. 15). Постановою від 21.01.2021 нотаріус Жидачівської ДНК відмовив у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті мами [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном.(а.с.20). Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є сином позивачки. Його баба [PERSON] жила в с. Калинівка сама. Згодом мати забрала її до себе в м. Стрий, де вона і померла [INFO] . У селі бабу кликали « [PERSON] », а її власне ім`я було « [PERSON] ». Його мати [PERSON] є донькою [PERSON] . Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є сином позивачки. Баба [PERSON] два-три роки перед смертю проживала з його матір`ю в м. Стрий. Її звали [PERSON] . Баба працювала в колгоспі і мала земельну ділянку. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із матір`ю на час відкриття спадщини, та у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем, що ставить під сумнів родинні зв`язки позивачки з матір`ю та є перешкодою для позивачки у оформленні в нотаріуса спадщини після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Стрий Львівської області, є матір`ю позивачки, і вона постійно проживала з нею на час відкриття спадщини у [ADDRESS] . Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, які узгоджуються між собою, та відповідають критеріям належності і допустимості, а у своїй сукупності є достатніми і сумнівів у достовірності не викликають. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку, окрім встановлення родинних відносин, можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: що [PERSON] є дочкою [PERSON] та факту постійного спільного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Суд зазначає, що встановлення цих фактів породжує для\~позивачки юридичні наслідки,\~оскільки усуває\~перешкоди у\~вирішенні питання\~спадкування неюправ та обов`язків, що належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час смерті належало право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 1,3845 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради, що підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №025275, і це право не припинилося внаслідок смерті [PERSON] . За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входять належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на зазначену земельну ділянку). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом (дочкою спадкодавиці) і вважався такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки як встановлено судом вище вона постійно проживала з спадкодавицею на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право власності на спадкування як спадкоємиця першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса, через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved