Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Рішенням Ізяславського районного суду від 30.10.2020 року в цивільній справі №675/22/20 відмовлено в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку на пред`явлення вимоги до спадкоємця про накладення стягнення на майно, яке отримано у спадок, та звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу. У відзиві на позовну заяву представник позивача просив стягнути судові витрати, пов`язані із наданням відповідачу правничої допомоги, з позивача. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, відповідач зробила заяву про надання суду доказів, що підтверджують понесення нею витрат на правничу допомогу в зв`язку із розглядом справи, протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. 02.11.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] , подана в інтересах відповідача [PERSON] , про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у справі №675/22/20, в загальній сумі 12189, 50 грн. В судовому засіданні вказану заяву представник відповідача підтримав. Представником позивача подано письмове заперечення, яким він просить відмовити повністю в задоволенні заяви про стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач та її представник заперечили проти задоволення вказаної заяви. Водночас, представник позивача вказав, що послуги, надані представником відповідача, пов`язані із консультуванням клієнта, узгодженням правової позиції, вивченням судової практики, формуванням судової стратегії по справі №675/22/20, а також по підготовці та поданню до суду та позивачу відзиву на позовну заяву по даній справі, є тотожними, що вказує на їх завищення, а тому підлягають зменшенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон №5076-VI) представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI). За змістом ст.9 Закону №5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат. Визначення розміру витрат та порядок їх розподілу між сторонами здійснюється на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України. На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з матеріалами справи професійну правничу допомогу відповідачу [PERSON] у справі від імені Адвокатського об`єднання «Віталій Ткач і Партнери» надавав адвокат Ткач В.В. відповідно до договору №24/02-20 про надання правничої допомоги від 24.02.2020 року та додатку до нього №1 від 24.02.2020 року, ордера серії ВК №1004452 від 24.02.2020 року. Відповідно до п.1.1. вказаного договору його предметом, крім іншого, є представництво інтересів [PERSON] в Ізяславському районному суді Хмельницької області під час здійснення цивільного судочинства у справі №675/22/20. Згідно положень п.п.4.1., 4.2. Адвокатське об`єднання за здійснення представництва інтересів відповідача отримує гонорар, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в додатку №1 до договору. Пунктом 4.6. договору про надання правничої допомоги встановлено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є додатком №2 до договору. Відповідно до додатку №1 сторони договору прийшли до згоди, що вартість однієї години роботи адвоката складає 50% прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Один судодень (тобто одне судове засідання) - 1500 грн. 02.11.2020 року представником відповідача в підтвердження понесених останньою витрат на правничу допомогу надано акт №02/11-20 від 02.11.2020 року приймання-передачі наданих послуг до договору №24/02-20 від 24.02.2020 року, в якому наведено опис виконаних адвокатом робіт та розрахунок їх вартості: -зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі №675/22/20 1098, 50 грн. (1 година); -вивчення судової практики, формування судової стратегії по справі №675/22/20 2197, 00 грн. (2 години); -підготовка та подання до суду та позивачу відзиву на позовну заяву по справі №675/22/20 4394,00 грн. (4 години); -забезпечення представництва інтересів клієнта у судових засіданнях по справі №675/22/20 4500, 00 грн. (3 судових засідання судодня). Загальна вартість наданих послуг складає 12189,50 грн. Квитанцію до прибуткового касового ордеру №02/11-20 від 02.11.2020 року підтверджується проведення оплати відповідачем наданих послуг адвокатом в сумі 12189,50 грн. Водночас, відповідно до положень ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 року встановлено в розмірі 2102 грн. Тобто 50% від його розміру складає 1051 грн. З 01.07.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був збільшений до 2197 грн., 50% якого складає 1098,50 грн. Договір №24/02-20 про надання правничої допомоги укладено між сторонами 24.02.2020 року. Відзив був складений представником відповідача 27.02.2020 року. Таким чином, послуги, які полягають у консультуванні відповідача адвокатом, узгодженні правової позиції, вивчення судової практики, підготовці відзиву, були надані представником відповідача до 01.07.2020 року, тобто їх вартість має обраховуватись, виходячи із 1051 грн. за одну годину роботи адвоката. При цьому, посилання представника позивача на неспівмірність вартості 1 години роботи адвоката із складністю справи суд не приймає. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Таким чином, з врахуванням наведених норм права, аргументів, наведених представником позивача в судовому засіданні, суд констатує, що послуги з консультації клієнта, узгодження правової позиції, вивчення судової практики, формування судової стратегії фактично є складовими частинами послуги щодо складання та подання відзиву на позовну заяву. З врахуванням складності справи та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, співмірними витратами на ці послуги є 4204,00 грн., тобто за 4 години роботи адвоката із розрахунку 1051 грн. за 1 годину такої роботи. Згідно з протоколами судових засідань у справі №675/22/20, представник відповідача взяв участь у 4 з них (02.03.2020 року протягом 1 години, 01.07.2020 року протягом 30 хвилин, 15.09.2020 року протягом 1 години 30 хвилин, 07.10.2020 року протягом 40 хвилин), тобто їх кількість не є меншою, ніж зазначено в акті №02/11-20 від 02.11.2020 року. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу при розгляді справи судом підлягають відшкодуванню частково у розмірі 8704 грн. (4204 + 4500). На підставі викладеного,

Outcome: partial