Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), у якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] , у с. Любша Жидачівського району Львівської області; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Любшанської сільської ради, площею 2,11 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №077332 від 17.03.2000 року, виданого на підставі рішення Любшанської сільської ради №44 від 18.02.2000 року та зареєстрованого в книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Любшанської сільської ради за №244. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що після смерті матері позивач успадкував житловий будинок в [ADDRESS] , де і проживає по даний час. Знаючи що його батько хворіє і потребує опіки, він забрав його проживати до себе в с. Любша Жидачівського району, де він прожив до своєї смерті. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка на території Любшанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,11 га. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався, а тому спадкування відбулося за законом. Позивач проживав з [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від неї. Інших спадкоємців не було. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , йому було відмовлено через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що належала померлому і є спадковим майном. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] потрібне позивачу, щоб отримати змогу належним чином оформити спадщину після його смерті. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про заміну відповідача його правонаступником (а.с.32), заяву про виклик та допит свідків (а.с.39), заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.41). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення стосовно предмету даного позову (а.с.40). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26). Ухвалою підготовчого засідання від 25.03.2021 відкладено підготовче засідання та залучено до участі у справі правонаступника відповідача (а.с.35-36). Ухвалою підготовчого засідання від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.42-43). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.1965, [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.01.1992, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.01.1992. Після розірвання шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] у с. Любша Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.04.2019 серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2020, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.13). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2019, [PERSON] помер [INFO] у селі Мазурівка Жидачівського району Львівської області (а.с.14). Відповідно до довідки Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 26.10.2020 №387, [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] , але проживав до дня своєї смерті і на день смерті, що наступила [INFO] у с. Любша Жидачівського району Львівської області. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.15). Довідкою Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 26.10.2020 №386 встановлено, що [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у будинку [ADDRESS] були зареєстровані такі особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Постановою завідувача Жидачівською нотаріальною конторою від 27.10.2020, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Любшанської сільської ради, що належать померлому і є спадковим майном (а.с. 17). Як вбачається з витягів зі Спадкового реєстру №62278993, №62278973, від 30.10.2020, від імені [PERSON] заповіти не посвідчувалися та після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.18, 19). Довідкою Держгеокадастру від 04.11.2020 встановлено, що за [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ 077332, реєстраційний номер 244 від 17.04.2000. Площа земельної ділянки 2,1100 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава для передачі землі у приватну власність - рішення сесії Любшанської сільської ради від 18.02.2000 №44 (а.с.21). Згідно з Державним актом на право власності на землю ІІ-ЛВ №077332 від 17.03.2000, [PERSON] на підставі рішення №44 Любшанської сільської ради народних депутатів від 18.02.2000 передана у приватну власність земельні ділянки загальною площею 2,11 гектарів (з них: ріллі 1,06 та 1,05 кормових угідь) в межах згідно з планом. Земельні ділянки розташовані на території Любшанської сільської ради і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №244 (а.с.22). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких позивач є її швагром. Позивач у травні 2019 року забрав свого батька проживати до себе в с. Любша, де вони разом проживали до батькової смерті. Вона часто приїжджала до нього в гості, допомагала йому. Коли батьки позивача розлучилися, батько проживав окремо, з іншою жінкою. Однак та в силу свого незадовільного стану здоров`я не могла ним опікуватися, тому позивач забрав батька до себе. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких позивач є її чоловіком. Після смерті матері в 2019 році він забрав батька в с. Любша, де вони всі проживали разом до дня смерті батька. Чоловік доглядав батька. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що є перешкодою для позивача у оформленні в нотаріуса спадщини після його смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення факту, яке має юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] постійно проживав без реєстрації із своїм батьком [PERSON] у с. Любша Жидачівського району Львівської області до дня його смерті, яка наступила [INFO] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні показаннями свідків та письмовими доказами, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право власності на земельні ділянки, загальною площею 2,11 га, які розташовані на території Любшанської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №077332 від 17.03.2000. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на зазначені земельні ділянки). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. З огляду на встановлений судом факт постійного проживання позивача [PERSON] з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а також на відсутність фактичних даних, які б свідчили про заявлення [PERSON] про відмову від спадщини, суд зазначає, що [PERSON] вважається таким, що прийняв зазначену спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved