Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2021року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розписками: від 17.11.2005 - в розмірі 2000,00 доларів США; від 16.11.2010 - в розмірі 10000,00 доларів США та 7000 Євро; від 04.05.2011 - в розмірі 6000 Євро та судовий збір у розмірі 6850,90 грн. До суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] - адвокат Кузьмін Є.О. про ухвалення додаткового рішення по справі №761/8377/20, в якому просить ухвалити додаткове рішення, щодо стягнення з відповідачів на користь позивач витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судовому засідання позивач та представник позивача підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення та просили задовольнити її повністю. В судому засідання відповідач заперечувала проти задоволення заяви та просила відмовити в її задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали вищезазначеної справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставини викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем були надано до суду: додаткова угода від 05.02.2020 року до Договору №05/02-20 від 05.02.2020, Акт виконання робіт до договору про надання правової допомоги від 05.02.2020 року №05/02-20 від 11.02.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 49 дві 05.02.2020 року про прийняття від [PERSON] 25000 грн. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 8 000,0 грн., фактично сплачених позивачем, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, представники позивача надав до суду копії Договору про надання правової допомоги від № 05/02-20 від 05.02.2020 року, укладений між адвокатом АО «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката Кузьміна Є.О. та позивачем [PERSON] . Відповідо до п. 4.1, визначено, що вартість послуг по Договору визначається у додатковій угоді №1Ю яка є невід`ємною частино цього Договору. На підтвердження обставини викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем були надано до суду: додаткова угода від 05.02.2020 року до Договору №05/02-20 від 05.02.2020, Акт виконання робіт до договору про надання правової допомоги від 05.02.2020 року №05/02-20 від 11.02.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 49 дві 05.02.2020 року про прийняття від [PERSON] 25000 грн. Стороною позивача було надано попередній (орієнтовний) розрахунок робіт (наданих послуг) щодо надання правової допомоги та зазначив кількість годин, які витрачені адвокатом. Отже, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та підготовки клопотань, а також враховуючи, що стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання таких адвокатських послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, при цьому, зменшивши суму витрат до 10 000 грн., у відповідності до положень ч. 5 ст. 136 ЦПК України, так як, в даному випадку не вбачається співмірності розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Outcome: approved