Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року позов [PERSON] задоволений у повному обсязі, поновлено [PERSON] на посаді директора ТОВ «Красень»; стягнуто з ТОВ «Красень» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 жовтня 2013 року, у сумі 49500 гривень; рішення у частині поновлення на займаній посаді допущено до негайного виконання; стягнуто з ТОВ «Красень» на користь Держави судовий збір у сумі 738 гривень 60 копійок. 17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із письмовою заявою, в якій прохає суд ухвалити додаткове рішення про негайне виконання рішення в частині стягнення з ТОВ «Красень» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В судовому засіданні позивач заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала, прохала її задовольнити. Пояснила, що 10 вересня 2014 року вона звернулась до суду із письмовою заявою, в якій прохала, що у випадку задоволення її позовних вимог, допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та стягнення з ТОВ «Красень» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Рішенням суду від 06 жовтня 2014 року її позовні вимоги задоволені в повному обсязі, рішення в частині поновлення її на займаній посаді допущено до негайного виконання, однак, суд, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не допустив до негайного виконання рішення у частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за один місяць. Представник позивача у судовому засіданні заяву підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні поясненням позивача та тексту. Представник відповідача належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Вислухавши пояснення позивача та її представника, переглянувши текст рішення, суд вважає за можливе задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення. Так, у червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 10 вересня 2014 року позивач надала суду письмове клопотання, в якому прохала, у випадку задоволення її позовних вимог, допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року позов [PERSON] задоволено у повному обсязі - її поновлено на посаді директора ТОВ «Красень»; стягнуто з ТОВ «Красень» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 жовтня 2013 року, у сумі 49500 гривень; рішення в частині поновлення на займаній посаді допущено до негайного виконання. Однак, при ухваленні зазначеного рішення, судом не допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, як прохала позивач. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу. Пунктом 2 частини 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З наведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи, випливає, що рішення суду про стягнення з ТОВ «Красень» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 жовтня 2013 року, у сумі 49500 гривень, підлягає негайному виконанню за один місяць - у сумі 4500 гривень, про що необхідно було зазначити в ухваленому рішенні. З тих підстав, що в ухваленому рішенні цього не зазначено, слід ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved