Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 20 березня 2020 року позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до кредитного договору б/н від 01 лютого 2012 року [PERSON] надано кредит у розмірі 2400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] , помер. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2012 року становить 6617.91 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 808.10 грн., заборгованість за відсотками - 5809.81 грн. 17 січня 2019 року позивач направив претензію кредитора до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області. 08 квітня 2019 року позивач отримав відповідь від Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, в якій зазначено, що спадкоємця померлого [PERSON] , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] . Тому позивач вважає, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входить кредитні зобов`язання померлого [PERSON] (позичальника), оскільки АТ КБ «Приватбанк» вважає спадкоємицею в порядку ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, який було укладено з [PERSON] , в розмірі 6617.91 грн. та судові витрати в сумі 2102.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явилася. Надала до суду клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивача заперечує, заявивши що хоча на час відкриття спадщини вона була зареєстрована разом з спадкодавцем але в відведений для отримання спадщини час подала нотаріусу заяву про відмови від прийняття спадщини. Також , зауважила що батько помер в 2014 році , позовні вимоги пред`явлені в 2020 році поза межами строку позовної давності, вважає що позовні вимоги до неї є безпідставними та такими ,що не підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 27березня 2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом в підготовче судове засідання сторін. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, надали суду відповідні заяви про розгляд справи у своєї відсутності. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 27 березня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 квітня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням представника позивача по справі зроблено запит та витребувана копія спадкової справи з державної нотаріальної контори Шевченківського району Харківської області. Дана справа перебувала на розгляді судді Стеганцова С.М., в зв`язку з його відставкою, справу було перерозподілено повторно та передано на розгляд судді Тордія Е.Н. 24 квітня 2020 року судом постановлена ухвала про прийняття справи до свого провадження, та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала до суду заяву в якої просить справу розглядати за своєї відсутності. Позовні вимоги не визнає, враховуючи відсутність доказів щодо отримання неї спадщини , а також звернення поза межами строку позовної давності, просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов наступного. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 01 лютого 2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - анкета- заява), згідно якої виявив бажання отримати кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» у сумі 3000.00 грн. (а.с. 7). На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі-Витяг з Умов), які не підписані Позичальником (а.с. 8-31). Крім того, на підтвердження своїх вимог позивач надав суду розрахунок, згідно з яким вбачається, що станом на дату смерті, тобто [INFO] року у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 6617.91 грн. (а.с. 4-6). Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області від 16 грудня 2014 року) вбачається, що [INFO] , [PERSON] помер. (а.с. 61). На звернення АТ КБ «ПриватБанк» за № SAMDN50000057410019 від 17 січня 2019 року Шевченківською державною нотаріальною конторою 20 лютого 2019 року повідомлено ,про прийняття претензії до спадкоємців боржника [PERSON] , померлого [INFO] . Також зазначено , що на час звернення свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Та повідомлено ,що донька померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття від спадщини. 07 квітня 2020 року до суду надійшла відповідь Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області №178/01-16, згідно до якої після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , було заведено спадкову справу №187/2014. Донька померлого [PERSON] [INFO] , подала заяв у про відмову від прийняття спадщини. Дана відмова зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ №400. 1 жовтня 2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» направляло лист - претензію на адресу: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] щодо повернення заборгованості після смерті боржника. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 Цивільного кодексу України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 Цивільного кодексу України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є пересічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 Цивільного кодексу України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Суд також враховує положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно з відповіддю Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 07 квітня 2020 року спадкова справа стосовно померлого [PERSON] заведена Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області №187/2014 на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] від 19 грудня 2014 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів в суді не скористався, просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, тобто за наданими письмовими доказами. Частиною 1 статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини 1 та 5 статті 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Матеріали справи містять заяву [PERSON] зареєстровану Шевченківською нотаріальною конторою від 19 грудня 2014 року за № 400 про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , тобто відповідач скористалась своїм правом та відмивалась від прийняття спадщини в передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк , тому на неї неможливо покласти обов`язок з відшкодування заборгованості, який виник у спадкодавця [PERSON] . Одже, доводи позивача про те, що відповідач є спадкоємцем позичальника ґрунтуються лише на констатації факту наявності у паспортах громадянина України відповідачів відомостей про реєстрацію їх місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті проживав позичальник. Однак, позивачем не подано жодних доказів, про те, що відповідач успадкувала будь-яке майно позичальника і про вартість такого майна, як того вимагає положення статі 1282 Цивільного Кодексу України. Окрім, того суд констатує факт того, що згідно наданих позивачем доказів претензію до Шевченківської нотаріальної контори позивачем надіслана 17 січня 2019 року. Матеріали справи містять ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в зв`язку зі смертю боржника. Ухвала набула законної сили. Дані факти свідчать про порушення позивачем строків звернення за вимогою передбачених статтею 1281 Цивільного кодексу України. Крім того, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач стверджує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є лише відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів померлого та відповідача, де адресою реєстрації в обох випадках зазначено: [ADDRESS] . Однак, позивачем не надано доказів того, що за вказаною адресою на час смерті спадкодавця не були зареєстровані й інші особи, які можуть бути спадкоємцями після смерті [PERSON] . Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оціну,враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з недоведеністю. Судові витрати. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні позову, тому у відповідності до пункту другого частини другої статті статті 141 Цивільно- процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed