Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Бороняво» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] РДА в якому просить: - визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 184627, виданий [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,526 га у с. Бороняво Хустського району Закарпатської області по вул. Колгоспна, 40; - визнати недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,526 га та нежитлової будівлі, а саме приміщення автогаража площею 607 кв.м. розташованих у с. Бороняво Хустського району Закарпатської області по вул. Колгоспна, 40 від 06 лютого 2004 року, укладений між [PERSON], що мешкає за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Бороняво, вул. Центральна, 31 та [PERSON], що мешкає у м. Хуст, Закарпатської області, вул. І. Франка, 50А. Позовні вимоги вмотивовано тим, що між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 06.02.2004 року укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за яким [PERSON] продав [PERSON] приміщення автогаража, розташованого в с. Бороняво по вул. Колгоспній, 40 площею 607 кв.м та земельну ділянку площею 0,526 га. Вказана нерухомість на час укладення договору належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за № 4, виданого 12 березня 2003 року Боронявською сільською радою на підставі рішення сільської ради від 26.02.2003 року та згідно державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ № 184627, виданого 26 червня 2003 року на підставі розпорядження № 763 голови [PERSON] РДА від 29 грудня 2002 року. До виготовлення державного акту [PERSON] користувався вказаною земельною ділянкою на умовах оренди без зміни цільового призначення, а сама земельна ділянка перебувала у колективній власності СВК «Бороняво». 06 червня 2013 року Хустським районним судом винесено постанову по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України, якою провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків давності, передбачених для притягнення до кримінальної відповідальності. Органом досудового слідства [PERSON] обвинувачений в тому, що він, перебуваючи на посаді заступника начальника [PERSON] районного відділу земельних ресурсів в липні 2003 року неналежно виконуючи свої службові обовязки через несумлінне ставлення до них, не перевіривши в матеріалах технічного звіту угоди із СВК «Бороняво» як власником земельної ділянки щодо набуття [PERSON] права власності, завірив власним підписом та печаткою Державний акт серії РЗ №184627 від 26.06.2003 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 526 га в с. Бороняво вул. Колгоспна, 40 відповідачу [PERSON] для обслуговування автогаража. Крім того, [PERSON] неналежно виконуючи свої службові обовязки, без проведення державної землевпорядної експертизи та без реєстрації державним підприємством «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах» від імені начальника відділу земельних ресурсів завірив власним підписом та печаткою достовірність даних, відображених у технічному звіті виготовлення проекту інвентаризації на земельну ділянку, яка передається безкоштовно у приватну власність для обслуговування будівлі автогаража та Державному акті серії Р3 від 26.06.2003 року на право приватної власності [PERSON], внаслідок чого йому незаконно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,526 га, вартість якої складає 47813 грн., яка вибула з колективної власності СВК «Бороняво», чим заподіяно інтересам підприємства шкоди на зазначену суму, що потягло тяжкі наслідки. Під час досудового слідства було проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої розпорядження № 763 за підписом голови [PERSON] РДА від 29.12.2002 року визнано підробленим, тобто фіктивним. На підставі вищевказаного державний акт серія Р3 №184627 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,526 га, що розташована у с. Бороняво Хустського району по вул. Колгоспній,40 виготовлений з порушенням вимог закону, а тому є незаконним і відповідно таким, що не може породжувати на цій підставі законні угоди. Відповідно договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акту серії РЗ №184627 на право приватної власності, що виданий з порушенням закону та розташованого на ній приміщення автогаража у с. Бороняво по вул. Колгоспна, 40 площею 607 кв.м. є незаконним. У судовому засіданні представники позивача СВК «Бороняво» - [PERSON] та [PERSON] позовну заяву підтримали з наведених у заяві підстав, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги СВК «Бороняво» визнав, не заперечив проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги заперечив, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суду пояснив, що підстав для визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - автогаража немає, оскільки відповідач був власником автогараж на законних підставах, згідно свідоцтва про право власності, а питання про скасування свідоцтва позивачем не ставиться. Представник відповідача - [PERSON] РДА в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява від [PERSON] представника за довіреністю [PERSON] РДА про розгляд справи у його відсутності, просив повідомити райдержадміністрацію про результати розгляду справи. Відповідно до ст. 221, 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності представника відповідача [PERSON] РДА. З метою забезпечення виконання судового рішення по даній справі ухвалою суду від 27 червня 2017 року заяву представника позивача СВК «Бороняво» [PERSON] задоволено та накладено арешт на нежитлову будівлю приміщення автогаража площею 607 кв.м та земельну ділянку площею 0,526 га, що розташовані по вул. Колгоспна (нині Садова), 40 в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області. Ухвалою суду від 13 липня 2017 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] районну державну адміністрацію. Інших процесуальних дій у справі не проводилось. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2004 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, згідно якого відповідач [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купив приміщення автогаража, розташованого в с. Бороняво по вул. Колгоспній, 40 площею 607 кв.м та земельну ділянку площею 0,526 га. У договорі зазначено, що приміщення автогаража згідно свідоцтва про право власності за № 4, виданого 12 березня 2003 року Боронявською сільською радою на підставі рішення вказаної сільської ради від 26.02.2003 року та земельна ділянка згідно державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №184627, виданого 26 червня 2003 року на підставі розпорядження № 763 голови [PERSON] РДА від 29 грудня 2002 року на час укладення договору належали відповідачу [PERSON] Предметом позовних вимог СВК «Бороняво» є правовідносини з приводу видання відповідачу [PERSON] вищевказаного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ №184627 від 26.06.2003 року та укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (автогаража) і земельної ділянки від 06.02.2004 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] До отримання державного акту на земельну ділянку [PERSON] користувався земельною ділянкою на умовах оренди без зміни цільового призначення, а сама земельна ділянка перебувала у колективній власності позивача СВК «Бороняво». Дозвіл на відчуження земельної ділянки позивачем не надавався. У ході судового розгляду досліджено постанову суду від 06 червня 2013 року у кримінальній справі № 713/20/12, провадження № 1/309/12/13 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України. За постановою [PERSON] обвинувачувався в тому, що він перебуваючи на посаді заступника начальника [PERSON] районного відділу земельних ресурсів, будучи державним службовцем 12 рангу, в обовязки якого входило підготовка проектів документів відділу та райдержадміністрації з профільних питань, здійснення заходів по реформуванню земельних відносин, а також виконання обовязків начальника відділу в період його відсутності, в тому числі перевірка і посвідчення достовірності відомостей технічної документації та бланку Державного акту, в липні 2003 року, неналежно виконуючи свої службові обовязки через несумлінне ставлення до них, не перевіривши в матеріалах технічного звіту угоди із сільськогосподарським виробничим кооперативом «Бороняво» як власником земельної ділянки щодо набуття останнім права власності завірив власним підписом та печаткою Державний акт серії РЗ №184627 від 26.06.2003 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 526 га в с. Бороняво вул. Колгоспна, 40 відповідача [PERSON] для обслуговування автогаражу. Крім того, в порушення п.п.2.3,2.4 «Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», затвердженого Наказом № 174 від 02.07.2003 року, яким визначено новий порядок оформлення технічної документації для виготовлення Державного акту, а також п.1.10 наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №135 від 23.05.2003 року, згідно з яким реєстрація земельних ділянок з 01.07.2003 року здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» [PERSON] неналежно виконуючи свої службові обовязки, без проведення державної землевпорядної експертизи та без реєстрації державним підприємством «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах» від імені начальника відділу земельних ресурсів завірив власним підписом та печаткою достовірність даних, відображених у технічному звіті виготовлення проекту інвентаризації на земельну ділянку, яка передається безкоштовно у приватну власність для обслуговування будівлі автогаража та Державному акті серії Р3 від 26.06.2003 року на право приватної власності відповідача [PERSON]., внаслідок чого йому незаконно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,526 га, вартість якої складає 47813 грн., яка вибула з колективної власності СВК «Бороняво», чим заподіяно інтересам підприємства шкоди на зазначену суму, що потягло тяжкі наслідки. Підсудний [PERSON], як зазначено у постанові, погодився з обвинуваченням, висунутим йому органом досудового слідства та визнав вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України. Провадження у кримінальній справі було закрито у звязку із закінченням строків давності, передбачених для притягнення до кримінальної відповідальності. Отже, внаслідок незаконних дій заступника начальника [PERSON] районного відділу земельних ресурсів [PERSON] відповідачу [PERSON] незаконно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,526 га у с. Бороняво Хустського району по вул. Колгоспна, 40, і яка таким чином незаконно вибула із колективної власності СВК «Бороняво». Згідно ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, в ході судового розгляду цивільної справи доведено та доказуванню не підлягає той факт, що відповідачу [PERSON] незаконно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,526 га у с. Бороняво Хустського району по вул. Колгоспна, 40, яка незаконно вибула із колективної власності СВК «Бороняво». У свою чергу державний акт серія Р3 №184627 на право приватної власності на вказану земельну ділянку виготовлений з порушенням вимог закону, тому є незаконним і відповідно таким, що не може породжувати на цій підставі законні угоди. За таких обставин і договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає визнанню недійсним. Відповідно до вимог ст. 393 Цивільного кодексу, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З огляду на вище наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача щодо його порушених прав, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 184627, виданого відповідачу [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,526 га у с. Бороняво Хустського району по вул. Колгоспна, 40 та визнання недійним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,526 га, яка знаходиться у с. Бороняво, вул. Колгоспна, 40 Хустського району від 06 лютого 2004 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] Одночасно вимога СВК «Бороняво» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а саме приміщення автогаража площею 607 кв.м. розташованого у с. Бороняво, вул. Колгоспна, 40 Хустського району Закарпатської області від 06 лютого 2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не ставиться питання про незаконність набуття відповідачем [PERSON] права власності на нежитлову будівлю (автогараж), не оспорюється законність видачі [PERSON] свідоцтва про право власності № 4 від 12 березня 2003 року, яким посвідчується право власності останнього на нежитлову будівлю (атогараж), а також не ставиться під сумнів рішення Боронявської сільської ради від 26.02.2003 року на підставі якого було видане дане свідоцтво. Виходячи з наведених обставин суд вважає, що доказів щодо незаконності договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, а саме приміщення автогаража площею 607 кв.м. розташованого у с. Бороняво, вул. Колгоспна № 40 Хустського району від 06.02.2004 року позивачем не наведено і яких-небудь підстав для задоволення позову в цій частині судом не встановлено.

Outcome: partial