Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 06 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Шевченківської селищної ради Харківської області про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 1994 році він самостійно збудував капітальний гараж за адресою [ADDRESS] . Дана побудова була узаконена та отримано реєстраційне посвідчення на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на гараж в КП «Шевченківське БТІ». Звернувшись до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на гараж, рішенням державного реєстратора йому відмовлено у державній реєстрації прав власності на гараж так як реєстраційне посвідчення на будівлю (гараж) видане селищною радою не є підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Вважає, що порушено його право власності на гараж, оскільки він не може зареєструвати його в діючому на теперішній час порядку, та вільно ним розпоряджатися, зокрема здійснити його відчуження. Тому, звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник, яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, просила позов позивача задовольнити. В судове засідання представник відповідача Шевченківська селищна рада Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 11 серпня 2020 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 26 серпня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Позивач та його представник, яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, надали додаткові пояснення, та просила позов позивача задовольнити. В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачем на території Шевченківської селищної ради Харківської області за адресою: [ADDRESS] , був побудований гараж ,який на підставі рішення № 217 виконавчого комітету даної селищної ради від 11 жовтня 1994 року був узаконений самовільно побудований гараж громадянином [PERSON] на підставі поданої заяви та висновку архітектора (а.с.9-10). Рішенням №310 Шевченківської селищної ради Харківської області від 22 грудня 1994 року наданий дозвіл на оформлення права власності на гараж розміщений в [ADDRESS] за [PERSON] та Шевченківське БТІ видати реєстраційне посвідчення на вищезазначений гараж. З довідки №63 наданої директором КП «Шевченківське БТІ» від 14 липня 2020 року вбачається, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31 грудня 2012 року на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] майно зареєстроване в цілому за [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення яке видане Шевченківською селищною радою 23 грудня 1994 року, на підставі рішення №310 від 22 грудня 1994 року. На підставі рішення №46 виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області від 9 червня 2020 року «Про впорядкування поштової адреси будівлі гаражу по [ADDRESS] » стару адресу (згідно рішень виконавчого комітету даної селищної ради №217 від 11 жовтня 1994 року та №310 від 22 грудня 1994 року) стару адресу гаражу: [ADDRESS] , замінено на нову адресу гаражу: [ADDRESS] . Станом на 03 червня 2020 року КП «Шевченківським БТІ» с.м.т. Шевченкове Харківської області позивачу було виготовлено технічний паспорт на гараж (а.с.11-12). 13 липня 2020 року позивачу було надано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно ,через надання документів які не є підставою для державної реєстрації прав власності. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Згідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України передбачено ,що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 316, 317, 318 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 331 Цивільного кодексу України право властности на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Такий висновок викладено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Відповідно до ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до п. 10 Додатку 1 « Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 4 лютого 2002 року № 7/5 підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що представник відповідача заперечень проти задоволення позову не надав, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved