Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 21.02.2020 у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачу було відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки - адвокат Конорєв В.О. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат на правничу допомогу надавши відповідний розрахунок та докази понесення таких витрат відповідачкою. У судове засідання представник відповідачки не з`явився, але повідомив суд, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити розглянувши заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу без його участі. Представник позивача у судове засідання також не з`явився, але надав клопотання у якому просить зменшити суму витрат на правничу допомогу, розраховану представником відповідачки, мотивуючи тим, що розмір таких витрат не є обґрунтованим зважаючи на таке: відзив на позовну заяву від 24.09.2019 та заява про пояснення щодо позову фактично зводяться до повторювання одних і тих же тез; друк та копіювання документів, завірення копій документів, витрати адвоката на придбання канцелярських матеріалів і поштових послуг не відносяться до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; договором не передбачено механізм оплати витрат на транспортування та виїзд адвоката; акт виконаних робіт не містить розміру оплати за кожну надану послугу; сума витрат значно перевищує встановлений чинним законодавством граничний розмір компенсації витрат на правничу допомогу; сума витрат є неспівмірною із складністю справи та не є пропорційною, щодо витраченого часу; сума витрат не є доведеною, що була фактичною та неминучою. Неприбуття у судове засідання учасників справи та їхніх представників, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заявипро розподіл судових витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу задоволити частково враховуючи таке. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові, покладаються на позивача.При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник відповідачки надав суду договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, акт приймання-передання звіту адвоката щодо надання професійної правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Суд враховує розрахунок наданий представником відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу у якому зазначено: вартість однієї години роботи адвоката, що становить 250 грн.; детальний опис виконаних робіт та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, суд вважає, що визначений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зокрема, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що відзив на позовну заяву від 24.09.2019 за своїм змістом подібний до заяви про пояснення щодо позову (а.с. 78-79, 117-119). Також суд вважає, що тривалість виконання представником відповідачки робіт і відповідно вартість таких робіт, які полягали у прийнятті доручення із укладенням договору, планування заходів по виконанню доручення та коригування планів в ході розгляду справи судом, складання документів правового характеру, підготовка до представництва у суді, здійснення представництва у суді, надання правових консультацій, звітів, роз`яснень, отримання транспортних послуг під час прямування адвоката від робочого місця до суду та у зворотному напрямку, друк та копіювання документів, завірення копій документів, на що було затрачено 39,5 годин, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Отже суд вважає за необхідне при вирішенні питання про розподіл судових витрат врахувати такі витрати часу представника відповідачки: прийняття доручення із укладенням договору, планування заходів по виконанню доручення та коригування планів в ході розгляду справи судом - 3 години; складання документів правового характеру - 10 годин; підготовка до представництва у суді - 2 години; здійснення представництва у суді - 1 година; надання правових консультацій, звітів, роз`яснень - 2 години; час затрачений адвокатом на прибуття до суду та повернення до місця роботи - 2 години; друк та копіювання документів, завірення копій документів - 0,5 години, а всього разом 20.5 годин. Також суд враховує і те, що представник відповідачки не надав доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат на друк та копіювання документів, завірення копій документів, придбання канцелярських матеріалів і поштових послуг, а також витрат на транспортування та виїзд адвоката, отже такі витрати не підтверджені, тому не підлягають розподілу між сторонами в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, а також обумовлену між відповідачкою та її представником вартість роботи однієї години, суд вважає, що сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру складає 5 125 грн. Тому вимоги представника відповідачки - адвоката Конорєва Володимира Олексійовича про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved