Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 2 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час вона разом із їх сином, її матір`ю та двома братами проживають та зареєстровані в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області. З 2013 року їх шлюбні відносини носять формальний характер, вони не проживають разом як подружжя, з цього часу відповідач участі у вихованні їх сина практично не бере. [PERSON] не надає достатніх коштів на утримання дитини, приховує свій дійсний заробіток, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Незважаючи на те, що вона працює та отримую дохід, цих коштів не вистачає для нормального утримання дитини. Її дохід не дає їй можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток сина, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей, уподобань. На даний час їй невідомо де працює та чим займається відповідач, чи має він постійний та стабільний дохід. В усякому разі їх сину повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні, який необхідний для гармонійного розвитку їх дитини. При сплаті аліментів відповідачем буде забезпечена їх рівність при несенні обов`язків по утриманню та вихованню їх спільного сина. Інших дітей, окрім їхнього з ним сина, а також непрацездатних батьків відповідач немає. Аліменти він нікому не платить. Заходи досудового врегулювання проводились, однак бажаних результатів вони не дали, такими заходами були переговори з відповідачем щодо досудового врегулювання спору. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак у своїй письмовій заяві позовні вимоги підтримала, просила справу вирішувати без її участі, позов задовольнити. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення у встановленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань не подавав. Відзиву від нього до суду не надходило. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 4 серпня 2020 року позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки, в тому числі відзиву на позов, не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судове засідання, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 04.08.2020 постановлено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 2 жовтня 2010 року, який зареєстрований виконкомом Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.10.2010 виконкомом Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області (а.с.6). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.09.2011 виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №22 (а.с.7), який зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою у справі, що підтверджується довідкою №569 від 11.06.2020 про склад сім`ї та проживання, виданою в.о. старости Сащином Р.Я . Старомізунського старостинського округу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.8). Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітнього сина. Оцінка суду: дослідивши письмові заяви позивачки та докази, які надані нею на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні сина бере в недостатній мірі, нерегулярно, тому вона просить стягувати з останнього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, з часу подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 430 Сімейного кодексу України, ст. 141, 206 ЦПК України, та

Outcome: approved