Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 19.06.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «ПівдГЗК», яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 146 055 грн., у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності та 3900 грн. судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Вказує, що він пропрацював протягом 1 року 8 місяців на ПАТ за спеціальністю: машиніст скрепера, що характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У серпні 2018 року йому були встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної та локальної вібрації з церебрально-переферичним ангісодистонічним синдромом в поєднанні з попереково-крижовою радикулонейропатією (L5, S1), з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями хребта, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого ступеню), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ступеню). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниження слуху). Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 25.09.2018, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, аерозолю переважено фібро генної дії та шуму. За висновком МСЕК від 20.11.2018 позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності первинно безстроково. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПАТ 146 055 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 02.08.2019 представник відповідача ПАТ «ПівдГЗК» Лосєв Д.В. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача 1 рік 8 місяців та 11 днів, тоді як в позові зазначає та у акті розслідування причин виникнення професійного захворювання від 25.09.2018, що загальний стаж роботи з урахуванням роботи на інших підприємствах зі шкідливими умовами складає 14 роки 03 місяці. Також, в акті від 25.09.2018 вбачається, що шкідливі фактори виробничого процесу вказані відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, та є факторами виробничого середовища ПрАТ «ПівнГЗК». Крім того, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 19.02.2019 у справі № 215/434/19, яке набрало законної сили, стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь позивача моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 60\~000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. За таких обставин вважає вимоги позивача, щодо сплати йому моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не відповідає засадам розумності та справедливості, тому просить відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Лосєв Д.В [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-30 год. 09.08.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 14.05.2004 по 24.01.2006 працював за спеціальністю: машиніст скрепера на ПАТ «ПівдГЗК», загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача складає понад 1 рік 8 місяців, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 19-21). 22.08.2018 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної та локальної вібрації з церебрально-переферичним ангісодистонічним синдромом в поєднанні з попереково-крижовою радикулонейропатією (L5, S1), з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями хребта, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого ступеню), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ступеню). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниження слуху), що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.09.2018, виписками із медичної карти та епікризів (а.с. 4-7,10-18). Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року, причиною професійного захворювання позивача є робота понад 30 років на підприємстві відповідача, з них протягом 14 років 3 місяців в умовах впливу на організм шкідливого фактору, показники якого перевищували гранично допустимий рівень, а саме: пил з вмістом кремію діоксину від 10 до 70 % в концентрації 5,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативи на 5дБ (106 дБ при ГДР 101 дБ згідно ДНС 3.3.6.039-99), шум, еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий на 3 дбА (83 дбА при ГДР 80 дбА згідно ДСН 3.3.6.037-99), які виникли в результаті порушення керівництвом ПрАТ «ПівнГЗК» приписів ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Також згідно медичного висновку лікарського-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 22.08.2018 № 1189, підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: машиніст скрепера ВАТ «ПівдГЗК» 29.04.2004-24.01.2006 (а.с. 4-7). Висновком МСЕК від 20.11.2018 позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності з 05.11.2018 безстроково з них 50 % вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ, 5% туг., за висновком якого він потребує санаторно-курортного лікування, (а.с. 8-9). Згідно рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.02.2019, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів (а.с. 68-71). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі 1 року в умовах важкості праці внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничі факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПАТ «ПівдГЗК» Також санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці встановлено, що 1 рік позивач працював на ПАТ «ПівдГЗК» (а.с.25-32). Виробничими факторами, що спричинили захворювання стали шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», а саме умови праці монтера колії на відвалах, помічника машиніста екскаватора на відвалах, машиніста екскаватора на відвалах на ПрАТ «ПівнГЗК», відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за параметрами вібрації, до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за концентрацією пилу, до 3 класу 1 ступеню шкідливості за параметрами шуму. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Крім того, актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року також встановлено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: машиніст скрепера ВАТ «ПівдГЗК» 29.04.2004-24.01.2006 (а.с. 4-7). Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача на ПАТ «ПівдГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 1 рік, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третя група інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 15 000 грн. з ПАТ «ПівдГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Крім того, суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача ПАТ «ПівдГЗК» на те, що 1 рік роботи це не тривалий час, що в цей проміжок часу позивачу не завдана шкода здоров`ю, а тому може бути підставою для відмови в позові, оскільки судом оцінюються докази надані сторонами в їх сукупності. Так, суд оцінює не лише акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року, а й санітарно-гігієнічну характеристику умов праці, згідно якої спостерігається професійний маршрут позивача, який має шкідливі умови праці на підприємстві відповідача, та робота на якому призвела до виникнення професійного захворювання у позивача. Згідно із довором про надання правової допомоги №20/19, укладеного між адвокатом Карнаух Т.В. та [PERSON] адвокат зобов`язався надати наступні види правової допомоги клієнту: надання усної консультації, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви, копіювання документів для складання позовної заяви, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, вивчення судової практики суду, складання процесуальних документів (а.с.33). У акті передання-прийому наданих юридичних послуг від 16 квітня 2019 року наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с. 37). Згідно касового ордеру № 20 від 12 квітня 2019 року позивачем було сплачено 3900 грн. за договором про надання правничої допомоги (а.с. 35). Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат, тому з відповідача слід стягнути 3900 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. При визначенні розміру стягнення судового збору з відповідача суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 212/8313/18 від 21.03.2019. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial