Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача В березні 2021 року позивач акціонерне товариство «Універсал Банк»\~ звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних, мотивуючи тим, що 11.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» (далі «Позивач», «Банк», «Кредитор»), та [PERSON] (надалі - Відповідач-1, Боржник, Позичальник) було укладено кредитний договір №008-2008-2033, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 000,00 дол. США, а відповідач зобов`язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі, не пізніше 10 червня 2018 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,95 % річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк, встановлюється процентна ставка на рівні 44,85 % річних. 28 травня 2016 року між позивачем та позичальником було підписано додаткову угоду до кредитного договору № б/н, відповідно до якої, сторони погодили встановити відсоткову ставку, в період з 28.05.2015 року по 09.05.2016 року на рівні 9,16 % річних, у період з 10.05.2016 року 14,95 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому кредитним договором, видав позичальнику кредитні кошти. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитор зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти у сумі 25000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов договору. Для забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем-1 за Кредитним договором 28 травня 2015 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Поручитель, Відповідач-2) було укладено Договір поруки № б/н, згідно п.1.1 Поручитель зобов`язується перед Кредитором боржника відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року позовні вимоги були задоволені, зокрема, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 008-2008-2033 від 11.06.2008 року в сумі 13345 доларів США 55 центів. Отже, факт укладання між Позивачем та Відповідачем-1 Кредитного договору №008-2008-2033 від 11.06.2008 року; факт отримання кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору встановлено судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року по справі №357/11785/16, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. В подальшому, Банком було отримано виконавчі документи за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено їх до виконання. На теперішній час, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017р. по справі №357/11785/16 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 008-2008-2033 від 11.06.2008 року в сумі 13 345 доларів США 55 центів не виконано. Згідно умов п.9.1 Кредитного договору №008-2008-2033 від 11.06.2008 року цей договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору поруки від 28.05.2015р. - порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань Боржника за Основним договором, що забезпечується такою порукою. Відповідно до розрахунку від 02.02.2021р. (розрахунок додається) три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2017р. по 02.02.2021р. становлять 1 587 (одну тисячу п`ятсот вісімдесят сім) дол. США 69 центів. Просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» суму боргу у вигляді3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі - 1 587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) дол. США 69 центів та стягнути з Відповідачів на користь Позивача сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 гривень ( а. с. 1-6 ). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.03.2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Орєхова О.І. (а.с.48). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а. с. 52, 53). До суду 17 травня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с. 54, 55). Ухвалою судді від 19 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою\~ акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 56-57 ). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надаладо суду клопотання, яке отримано судом 27.07.2021 року за вх. № 35182 про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі та не заперечували проти винесення заочного рішення. [PERSON] та [PERSON] судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомленні належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Так, судом неодноразово на адресу реєстрації відповідачів були направлені судові повістки, однак на адресу суду поверталися поштові конверти із зазначенням за закінченням терміну зберігання. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 березня 2021 року у справі №\~\~ 911/3142/19 виклав наступну правову позицію. Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі\~\~\~ № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~\~ № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі\~\~\~ № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були сповіщені про дату час та місце слухання справи засобами оголошення ( а. с. 72, 73 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повісткаповідомлення завчасно. Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Оголошення було здійснено судом після повернення на адресу суду поштових конвертів ( неодноразово ) з судовою повісткою, на якому працівниками пошти причина повернення зазначено, як закінчення терміну зберігання. З наявного в матеріалах справи оголошення вбачається, що воно вчинено 15.07.2021 року про виклик [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на 10 годину 00 хвилин 15.09.2021 року. Тобто, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України судом було все зроблено для належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце слухання справи, а тому суд приходить до висновку, що відповідачібули належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Однак, відповідачі в судове засідання в призначений час судом не з`явилися, заяв та клопотань з боку останніх на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлені відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзиву і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 15.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягаютьзадоволеннюз наступних підстав. Фактичні обставини в становленні судом Встановлено, що 11.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» ( а. с. 42-46 ) (далі «Позивач», «Банк», «Кредитор»), та [PERSON] (надалі - Відповідач-1, Боржник, Позичальник) було укладено кредитний договір №008-2008-2033, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 000,00 дол. США, а відповідач зобов`язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі, не пізніше 10 червня 2018 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,95 % річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк, встановлюється процентна ставка на рівні 44,85 % річних ( а. с. 14-19 ). 28 травня 2016 року між позивачем та позичальником було підписано додаткову угоду до кредитного договору № б/н, відповідно до якої, сторони погодили встановити відсоткову ставку, в період з 28.05.2015 року по 09.05.2016 року на рівні 9,16 % річних, у період з 10.05.2016 року 14,95 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому кредитним договором, видав позичальнику кредитні кошти. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитор зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти у сумі 25000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов договору. Для забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем-1 за Кредитним договором 28 травня 2015 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Поручитель, Відповідач-2) було укладено Договір поруки № б/н, згідно п.1.1 Поручитель зобов`язується перед Кредитором боржника відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником ( а. с. 24-33 ). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» були задоволені, зокрема, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 008-2008-2033 від 11.06.2008 року в сумі 13345 доларів США 55 центів та судові витрати в розмірі 5172,83 грн. ( а. с. 9-13 ). Отже, факт укладання між Позивачем та Відповідачем-1 Кредитного договору №008-2008-2033 від 11.06.2008 року; факт отримання кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору встановлено судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року по справі №357/11785/16. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що Банком було отримано виконавчі документи за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено їх до виконання, однак, на теперішній час, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017р. по справі №357/11785/16 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 008-2008-2033 від 11.06.2008 року в сумі 13 345 доларів США 55 центів не виконано. Згідно умов п.9.1 Кредитного договору №008-2008-2033 від 11.06.2008 року цей договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору поруки від 28.05.2015 р. - порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань Боржника за Основним договором, що забезпечується такою порукою. Відповідно до доданого позивачем до позовної заяви розрахунку від 02.02.2021 р. три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2017р. по 02.02.2021 р. становлять 1 587 доларів США 69 центів ( а. с. 8 ). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 р. по справі № 758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де вказано, що:«Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, вякому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.» Аналогічна правова позиція наявна і у постанові ВСУ від 01.12.2018 року №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим ( яке набрало законної сили ), рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року, яким було стягнуто на користь\~ ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором\~ № 008-2008-2033 від 11.06.2008 року солідарно з [PERSON] та [PERSON] в сумі 13345 доларів США 55 центів, однак зазначене рішення відповідачами не виконано та вказана сума не сплачена, тобто, порушено грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. За правилом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 р. по справі №686/21962/15-ц, постановах Верховного Суду у справах №310/5419/15-ц від 11.07.2018 р., №463/4711/15 від 04.07.2018 р., №703/4704715-ц від 28.02.2018 р., №361/7939/2015ц від 06.08.2018 р. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 р. по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Отже, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів (постанови ВСУ у справах №6-1047цс16 від 06.07.2016 р., № 6-157цс16 від 25.05.2016 р., № 6-1206цс15 від 23.09.2015 р., № 6-2739цс15 від 21.09.2016 р., № 6-2631цс15 від 21.09.2016 р., постанови ВС у справах № 199/1029/15-ц від 14.03.2018 р., № 161/12888/15-ц від 01.02.2018 р., № 309/4208/13-ц від 18.01.2018 р.). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, суд погоджується з наданим з боку позивача розрахунком 3% річних за час прострочення з боку відповідачів виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2017р. по 02.02.2021р., що становлять 1 587, 69 доларів США. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних- підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що є всі наявні правові підстави для задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржників в солідарному порядку 3% річних за невиконання зобов`язань в розмірі 1 587,69 доларів США. Розподіл судових витрат Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів\~ [PERSON] , [PERSON] користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 7). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved