Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» 20.01.2017 звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 18 березня 2015 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON], був укладений кредитний договір №44519-ФО/2015/28, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в сумі 51 308,56 грн. на погашення заборгованості за кредитом(-ами), що отриманий(-і) позичальником в банку за кредитним договором №28#00017798617 від 12.11.2013. Позивач посилався на те, що пунктом 8.1. договору, передбачено, що позичальник зобов'язується щомісячно 18 числа, яке є розрахунковою датою, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтичними платежами у сумі не менше 1 914, 74 грн. відповідно до графіку з кінцевим терміном погашення до 17.03.2020. Позивачем зазначено, що відповідачка не здійснювала платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання. Відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу від 04 січня 2016 року щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором, яка залишена без задоволення. Отже, загальна заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, нарахованих процентах, комісій та штрафних санкцій за кредитним договором станом на 04 січня 2017 року, згідно з розрахунком становить 129 292, 24 грн., з яких: заборгованість за кредитом 51 308,56 грн. (з них прострочено 51 308,56 грн.); процентів за користування кредитом 33 615,65 грн. (з них прострочено 23 540,66 грн.); пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 33 391, 75 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 10 676,28 грн., штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 300, 00 грн. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 129 292, 24 грн, а також судовий збір. Ухвалою судді від 01 березня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 березня 2015 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК», та [PERSON], третя особа: <Третя особа&ga; укладено кредитний договір №44519-ФО/2015/28, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 51 308,56 грн. на погашення заборгованості за кредитом(-ами), що отриманий(-і) позичальником в банку за кредитним договором №28#00017798617 від 12.11.2013, зі сплатою відсотків у розмірі 35% річних, зі строком повернення кредиту 17.03.2020, а останній у свою чергу зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит банку, а також сплатити банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором, та виконати всі інші умови цього договору. Детальний розпис загальної вартості платежів за цим договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення кредиту визначається у цьому договорі в додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що на підставі кредитної заяви [PERSON] про надання кредитних коштів відповідач отримав кредит в розмірі 51 308, 56 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 04 січня 2017 року допустила заборгованість за кредитним договором №44519-ФО/2015/28 від 18 березня 2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом заборгованість за кредитом 51 308,56 грн. (з них прострочено 51 308,56 грн.); процентів за користування кредитом 33 615,65 грн. (з них прострочено 23 540,66 грн.); пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 33 391, 75 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 10 676,28 грн., штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 300, 00 грн., наданий позивачем розрахунок заборгованості перевірений судом і є вірним. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 51 308,56 грн. на цілі, зазначені в пункті 1.3. цього договору, а Позичальник свою чергу зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит Банку, а також сплатити Банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим Договором платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором, та виконати всі інші умови цього Договору. Згідно пунктів 1.2. та 8.1 договору тип процентної ставки, що застосовується за цим Договором: фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування Кредитом складає 35% відсотків річних. Позичальник зобов'язується щомісячно «18» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, який слідує за періодом 6 (шести) місячної за тілом кредиту та відсоткам згідно договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти щомісячними платежами укладення цього договору визначені в графіку в додатку № 1 цього договору, відповідно до графіку, з кінцевим терміном повернення кредиту «17» березня 2020 року. Повернення кредиту до зазначених в такому графіку термінів вважається достроковим. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК Українивизначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 10.1. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, позичальник зобовязаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України Банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим Договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Згідно ч. 1ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. П. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України слід виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбаченост. 1050 ЦК України. Аналогічні положення містяться у п. 8.3. кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом та в інших випадках. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved