Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 04.10.2014 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 21.05.2015 року у них народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що з часу проживання її та відповідача в господарстві її батьків в с. Бабянка Коломийського району відповідач припинив приділяти належну увагу сімї та в серпні 2015 року залишив позивача з малолітнім сином. У вказаний населений пункт сторони переїхали із квартири в м.Коломиї для забезпечення умов розвитку їхнього малолітнього сина. Однак, проживаючи в [INFO], відповідач тривалий час перебував в господарстві його родичів, що також проживають в цьому населеному пункті. Крім того, в серпні 2015 року відповідач із квартири в м. Коломиї без відома і згоди позивача забрав всі свої речі, майно, придбане ними в шлюбі, і навіть особисті речі позивача. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить розірвати даний шлюб, залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін, а також залишити їй прізвище «Марковська». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 15.07.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки - виклику та особиста розписка його представника [PERSON] (а.с.20, 21). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. 22.06.2016 року його представником [PERSON] подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких відповідач намагається спростувати зазначені позивачем причини розірвання шлюбу та при цьому визнає, що шлюб неможливо зберегти. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 04.10.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №485 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з серпня 2015 року проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «Марковська», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Вищевказану малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачем, оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved