Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 20 вересня 1995 року він отримав у власність металевий гараж № [NUMBER] , що знаходиться в гаражному колективі « [INFO] » по [ADDRESS] , відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Стрийському МБТІ № 226 від 25.09.1995. Оскільки металевий гараж стояв на бетонному фундаменті, позивач вирішив його утеплити і провести реконструкцію. Зі згоди співвласників гаражів він обмурував гараж бетонними піно блоками. На даний час позивач вирішив приватизувати земельну ділянку на якій розташований гараж, щоб в подальшому зареєструвати право власності в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно, та звернувся з відповідною заявою до міського голови м.Стрий. Рішенням XXІV сесії, VII демократичного скликання Стрийської міської ради № 969 від 26 лютого 2020 [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність земельної ділянки площею 24 кв.м. по [ADDRESS] під існуючим гаражем. Під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме при узгодженні меж, суміжні землекористувачі жодних претензій до позивача не мали, окрім голови гаражного колективу «Автомобіліст-1» [PERSON] , який відмовився під підпису та безпідставно не погоджував межу земельної ділянки. Дане питання земельного спору виносилося на засідання узгоджувальної комісії Стрийської міської ради, яка рекомендувала позивачу звернутися до суду і в судовому порядку визнати за собою право власності на самочинно збудовану будівлю (гараж). Дане будівництво гаражу проведено з дотриманням діючих будівельних норм і правил. Крім цього, дане будівництво гаражу не порушує права інших осіб та не суперечить суспільним інтересам. Оскільки, в інший спосіб позивач не може зареєструвати та отримати право власності на самочинно збудований гараж, тому звертається до суду з даним позовом. Позивач, уточнивши позовні вимоги просить визнати за ним право власності на реконструйований ним гараж № [NUMBER] загальною площею 20,5 кв.м., розташований в гаражному колективі «Автомобіліст-1» по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Представник відповідача не скористалася правом на подання відзиву. Представник третьої особи подав до суду пояснення (а.с.46-48), в обгрунтування якого покликається на те, що позовна заява не підлягає до задоволення в зв`язку із наступним: позивачем до матеріалів справи не долучено жодного документу на підтвердження факту, що йому виділено земельну ділянку під уже збудоване нерухоме майно; жодного письмового звернення або письмової відповіді на підтвердження того факту, що позиває звертався до Державної архітектурно - будівельної інспекції України для отримання декларації про введення об`єкта в експлуатацію, та звернень до державного реєстратора (або відмови реєстратора) щодо неможливості реєстрації даного нерухомого майна в електронному реєстрі речових прав на нерухоме майно; не долучено звіту про проведення технічного обстеження даного гаража згідно якого буде встановлено його відповідність вимогам ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та їх готовність до експлуатації; не долучено звіту експерта про визначення ринкової вартості нерухомого майна відповідно до якої позивач зобов`язаний провести оплату судового збору. Також зазначає, що гараж є самочинно реконструйований, а не самочинно збудований, а відтак позивач обрав не той спосіб захисту та позовних вимог. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені в позові обставини та просять суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.100-101). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40-41). Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до договору від 20.09.1995, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Стрийському МБТІ за № 226 від 25.09.1995 гр. [PERSON] подарував гр. [PERSON] металевий гараж [ADDRESS] (а.с.8). Згідно технічного паспорта на гараж № [NUMBER] від 11.10.2019 виготовленого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] вбачається, що гараж № [NUMBER] знаходиться в гаражному колективі «Автомобіліст-1» по [ADDRESS] складається з гаража «А-1» загальною площею - 20,5 кв.м., висотою - 3,53м, фундамент бетонний, стіни з піноблоків, «а» оглядової ями висотою 1,39м (а.с.9-13). Відповідно до виписки з рішення Стрийської міської ради XXІV сесії, VII демократичного скликання № 969 від 26 лютого 2020 [PERSON] надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність, оренду в межах м.Стрий земельної ділянки площею 24 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до виписки з Протоколу №3 засідання узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 23.06.2020 комісія рекомендувала [PERSON] визнати в судовому порядку право власності на самочинно збудовану будівлю, оскільки між головою ГК «Автомобіліст-1» та ним виник конфлікт щодо гаража (а.с.15). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] №39 від 11.10.2019 інвентаризаційна вартість гаражу [ADDRESS] станом 11.10.2019 становить 104\~451 грн.(а.с.16). Відповідно до довідки голови ГК «Автомобіліст-1» №25 від 26.09.2019 виданій [PERSON] про те, що він являється членом гаражного колективу « [INFO] » з 1995 року за адресою [ADDRESS] та йому належить цегляний гараж за №237 побудований самовільно, заборгованості по оплаті немає (а.с.17). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження виготовленого ФОП [PERSON] 23.07.2020 гараж № [NUMBER] у гаражному колективі « [INFO] » по [ADDRESS] , встановлено, що збудований гараж відповідає вимогам надійності й безпечної експлуатації та можливість його безпечної експлуатації (а.с.18-38). Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] надано для будівництва індивідуального гаражу земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер зем.ділянки №4611200000:03:001:0 (а.с.57-80). Відповідно до технічного паспорта на гараж виготовленого 02.09.1995 та за реєстр. за №226 Стрийським бюро технічної інвентаризації вбачається, що гараж [ADDRESS] , загальною площею 16,1 кв.м, фундамент бетонний, оглядова яма бетонна належить [PERSON] (а.с.87-89). Відповідно до відповіді ВК Стрийської міської ради Львівської області №3.8/1321 від 26.04.2021 на адвокатський запит вбачається, що земельна ділянка на якій розташований гаражний колектив « [INFO] » за адресою [ADDRESS] передана у власність гаражному колективу на підставі рішення ІІІ сесії VІІ демократичного скликання від 17.02.2016 року за №75 Стрийської міської ради, площею 1,1283 га, кадастровий номер 4611200000:03:001:0031 (а.с.102). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, кадастровий номер 4611200000:03:001:0031 призначена для будівництва індивідуальних гаражів, власником якої є гаражний колектив «Автомобіліст -1» (а.с.108). Зміст правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неможливістю позивачем оформити право власності на реконструйований ним гараж. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Такими даними можуть бути показання свідків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч.5 ст. 376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено пунктах 9 та 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону, у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. З правової позиції Верховного Суду України (у справі № 6-130 цс 13) вбачається, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що позивачу відповідно до договору дарування від 20.09.1995 року посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Стрийському МБТІ за № 226 від 25.09.1995 належить гараж [ADDRESS] . Позивач [PERSON] самочинно здійснив реконструкцію гаражу № [NUMBER] загальною площею 20,5 кв.м., який розташований в гаражному колективі « [INFO] » по [ADDRESS] , шляхом перебудови стін гаражу з металевих на бетонні на діючому фундаменті без виходу за межі проекту землеустрою. Даний гараж знаходиться на земельній ділянці, яка надана гаражному колективу Автомобіліст 1» для будівництва індивідуальних гаражів. За результатами технічного обстеження гаража встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Прав та інтересів інших осіб самочинно реконструйований гараж не порушує. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, тому позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 16, 328, 376 ЦК України та

Outcome: approved