Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Представник позивача Ганжа К.В. звернулася із позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату послуг з постачання природного газу в розмірі 18 492 грн 36 коп, 488 грн 00 коп. - 3 % річних, 465 грн 15 коп. - інфляційних втрат та 1637 грн 43 коп. пені. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , як споживач природного газу, вчасно не сплачувала кошти за використаний природний газ, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті за спожитий природний газ в розмірі 18492,36 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою від 11.01.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. Ухвалою від 08.02.2021 розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 18.02.2021. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 02.03.2021. Представник позивача Ганжа К.В. в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до приписів статтей 128, 130, 131 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила та не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явилась, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини: Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Київоблгаз Збут» є постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої 01.07.2015 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1588 від 21.05.2015. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2915, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов Типового договору постачання природного газу є споживання природного газу в період з 01.07.2015 по 23.01.2020 (дата відключення), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, актами про відключення об`єкту (газових приладів). Відповідно до п. 4.5 Типового договору розрахунки споживача здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем в заяві-приєднані. Відповідно до п. 4.6 Типового договору, при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідно до п. 4.9 Типового договору, якщо споживач не здійснив оплату протягом десяти днів після встановленого строку, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу. 10.05.2019 в зв`язку із заборгованістю відповідача за спожитий природній газ за період з 01.11.2018 по 10.05.2019 було припинено постачання природного газу до будинку відповідача. 30.11.2019 між сторонами було укладено договір № 259 про погашення заборгованості побутового споживача за послуги постачання природного газу, яка станом на 30.11.2019 становила 2372,05 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу. 23.01.2020 в зв`язку із заборгованістю відповідача в розмірі 21 077,15 грн. відповідачу повторно було припинено постачання природного газу до будинку. Відповідач у встановлений договором строк не сплачувала кошти за послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до довідки розрахунку боргу, загальний розмір заборгованості станом на 01.01.2021 по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , що утворилась за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 становить 18 492,36 грн. Так, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 відповідачу було нараховано до сплати 4210,58 грн, а сплачено 2157,39 грн; з 01.01.2019 по 31.12.2019 відповідачу нараховано до сплати 23273,55 грн, а сплачено 2507,46 грн; з 01.01.2020 по 31.12.2020 відповідачу нараховано до сплати 684,78 грн, а сплачено 9389,35 грн. Із поданого розрахунку вбачається, що відповідач має борг за послуги з постачання природного газу, що утворився за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, на суму 18 492,36 грн, відповідач частково здійснювала оплату за надані послуги з постачання природного газу, останній раз в жовтні 2020 року на суму 634,20 грн (а.с.7). Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, то позивачем відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім основного боргу, нараховано та пред`явлено до стягнення 488 грн 00 коп. - 3 % річних, 465 грн 15 коп. - інфляційних втрат, 1637 грн 43 коп. пені. Таким чином, постачання природного газу відповідачу здійснювалось на підставі договору, має місце заборгованість, вимоги пред`явленні в межах строку позовної давності, тому підлягають задоволенню. Норми права, застосовані судом: Правовідносини з приводу постачання фізичним особам природного газу регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК), Законом України Про ринок природного газу від 09.04.2015 № 329-VIII, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 та іншими актами законодавства. Так, згідно з частиною першою статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Пунктом 27, 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Частиною 2 розділу III Правил постачання природного газу, передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. 30.09.2015 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 був затверджений Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник. Згідно абз. п. 2 розділу III Правил постачання природного газу, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. За змістом частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Таким чином, відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за одержаний природній газ, має місце заборгованість, що виникла з підстав, зазначених позивачем. Отже, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 18492 грн 36 коп, основна сума боргу, 488 грн 00 коп. - 3 % річних, 465 грн 15 коп. - інфляційних втрат, 1637 грн 43 коп. пені, як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102,00 грн судового збору.

Outcome: approved