Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Публічного акціонерного товариства «БрокбізнесБанк» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] 32071,67 грн. - заборгованості за кредитним договором та понесені витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, будь-яких заяв на відкладення засідання з поважним причин до суду не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2013 року між Банком та [PERSON] було укладено договір № 20130516130358 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки та додаткова угода №1 від 07.06.2013 року, згідно якої останній надано грошові кошти в сумі - 11000 грн. на строк з 07.06.2013 року по 06.06.2015 року із сплатою 32 % річних за користування коштами на споживчі цілі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 15 Кредитного договору встановлено за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нарахувати власнику рахунку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 цієї Додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором здійснено відповідачем 20.12.2013 року в сумі 310 грн. Таким чином, відповідач перед позивачем належним чином не виконала зобов'язання, внаслідок чого станом на 13.03.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 32071,67 грн., яка складається з наступного: - прострочена заборгованість за кредитом - 10969,93 грн., - строкова заборгованість за відсотками - 561,82 грн., - прострочена заборгованість за відсотками - 4933,28 грн., - неустойка (пеня) за прострочення сплати кредиту - 900 грн., - неустойка (пеня) за прострочення сплати процентів - 11000 грн., - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 2359,51 грн., - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 1029,73 грн., - 3 % річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 235,33 грн., - 3 % річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 82,07 грн., розрахунок якої додається (а.с. 7-8). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Крім того, стаття 625 ЦК передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз даної норми права вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму заборгованості не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Боржник був попереджений про існуючу заборгованість вимогою про погашення заборгованості за № 446/060 від 01.10.2014 року. Таким чином, суд вважає, вимоги позивача законними та обґрунтованими, останнім не спростовано. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved