Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що 16 листопада 2005 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № HEI0АК00180048 (надалі кредитний договір), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 73412,63 грн. зі сплатою 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 листопада 2012 року. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 17 жовтня 2013 року за ним склалася заборгованість в сумі 30944,91 грн. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна від 16 листопада 2005 року, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ШЕВРОЛЕ АВЕО, рік випуску: 2005, тип ТЗ: СЕДАН, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. [INFO] позичальник [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть від 03 січня 2012 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] під час відкриття спадщини постійно проживали з померлим [PERSON] та вважаються такими, що прийняли спадщину, тому вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Просять: 1. В рахунок погашення заборгованостіві за кредитним договором № HEI0АК00180048 від 16 листопада 2005 року в сумі 30944,91 грн. вилучити у відповідачів [PERSON] та [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товаристу комерційному банку «Приватбанк» предмет застави: - автомобіль ШЕВРОЛЕ АВЕО, рік випуску: 2005, тип ТЗ: СЕДАН, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) даного автомобіля. 2. Звернути стягнення на предмет застави, а саме вищезгаданий автомобіль шляхом його продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та знаття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Також просять стягнути судові витрати з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, просить вимоги задовольнити, пояснивши що дійсно 18 січня 2011 року апеляційним судом винесено рішення, яким вимоги банку до [PERSON] задовольнили, звернули стягнення на предмет застави - спірний автомобіль та передали його банку з повноваженнями на продаж. Після чого [PERSON] було сплачено заборгованість в розмірі 38000 гривень, але це неповне погашення заборгованості, станом на 14 жовтня 2013 року ще не погашено 30944,91 гривень. Чому банк звернувся до виконавчої служби лише в 2013 році пояснити не може, про смерть боржника дізналися лише після звернення до ВДВС в липні 2013 року. На теперішній час автомобіль перебуває у володінні відповідача 2 [PERSON]. Представник відповідачів проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що банк вже звертався до суду з аналогічними позовними вимогами до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2011 року позов задоволено, визначено суму заборгованості станом на 01 липня 2009 року, яка складає 36709,42 гривень, звернуто стягнення на спірний автомобіль шляхом продажу вказаного автомобіля за початковою ціною 53625,00 гривень з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу даного автомобіля іншою особою - покупцем, зі зняттям його з обліку в органах ДАІ, а також надання публічному акціонерному товариству КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, передано даний автомобіль на відповідальне зберігання банку шляхом вилучення його у [PERSON]. Але, після винесення даного рішення між банком та [PERSON] була домовленість про погашення заборгованості та згідно виписки банку від 23 серпня 2013 року № 828827 [PERSON] в період з 28 березня 2011 р. по 08 червня 2011 року (до закінчення строку дії кредитного договору) достроково вніс на р/р банку грошові кошти в сумі 38000 гривень, тому станом на 08 червня 2011 року зобов'язання за кредитним договором виконані в повному обсязі шляхом дострокового погашення заборгованості. За період з 16 листопада 2005 року по 08 червня 2011 року [PERSON] сплачено банку 112718,36 гривень. [INFO] [PERSON] помирає та 25 липня 2012 року його дружина приймає спадщину у вигляді двокімнатної квартири після його смерті, спірний автомобіль в спадкову масу не увійшов, у спадщину вона його не приймала, на теперішній час він досі зареєстрований за померлим. Про те, що померлий має заборгованість перед банком вона не знала, оскільки як вважала, що заборгованість повністю погашена, тим паче банк протягом 2011-2013 року до неї не звертався, про це не повідомляв. Стосовно іншого відповідача сина померлого [PERSON], то він ніколи разом зі спадкодавцем не проживав, зареєстрований та проживає за іншою адресою: [ADDRESS], тому ствердження позивача про те що він є спадкоємцем померлого, оскільки на час смерті разом з ним проживав та фактично прийняв спадщину не відповідає дійсності та він не є належним відповідачем по справі. Крім того, зазначив, що позивачем порушено вимоги ч. 3 ст. 1281 ЦК України з приводу строків звернення до суду з позовом до спадкоємців, оскільки ними пропущений річний строк звернення з дня настання вимоги, він ними пропущений. Враховуючи все вищевикладене, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в судовому засіданні встановлено,16 листопада 2005 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укла ли кредитний договір № HEI0AK00180048 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 73412,63 грн.: в тому числі для купівлі автомобіля у сумі 53625 гривень та сплату страхових платежів у сумі 5870,00 гривень, зі сплатою 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,49 % від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору, період сплати з « 16» по « 23» числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення 16 листопада 2012 року (а.с. 12-15). Крім того, для забезпечення належного виконання умов кредитного договору був укладений договір застави даного автомобіля № HEI0AK00180048 від 16 листопада 2005 року (а.с. 16-19). Згідно п. 15.8 умов договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов'язань на момент розірвання або внесення змін. Крім того, у разі порушення позичальником кредитних зобов'язань, договором застави були передбачені умови переходу предмету застави у заклад протягом семи днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги боржнику з вказівкою суми заборгованості строк сплати якої наступив. Проте, в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань та вимог чинного Циві льного кодексу України, [PERSON] не виконав їх належним чином, банк звернувся до суду та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2011 року (а.с. 63-66) позовні вимоги задоволені, в рахунок погашення заборгованості, яка станом на 01 липня 2009 року складає 36709,42 грн., звернуто стягнення на предмет застави - спірний автомобіль шляхом його продажу банком з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу за початковою ціною предмета застави 53625 гривень, а також наданням банку інших повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, передано на відповідальне зберігання банку шляхом вилучення у [PERSON] належного йому заставного майна. Надалі після, винесення вищезазначеного рішення, [PERSON] в період з 28 березня 2011 року по 08 червня 2011 року сплачено заборгованість по кредитному договору в розмірі 38000 гривень (а.с. 103-106), ніяких дій по зверненню стягнення на предмет застави та виконання рішення апеляційного суду банком не робиться до 2013 року та лише 22 січня 2013 року вони звертаються до ВДВС Генічеського РУЮ, яка 19 липня 2013 року виносить постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника (а.с. 25) та відсутність спадкової справи (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч. 1 ст. 1281 ЦК України, зобов'язує спадкоємця повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а також не з'ясували причини неповідомлення спадкоємцем боржника позивача про відкриття спадщини. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В судовому засіданні встановлено, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] прийнята його дружиною - відповідачем 1 по справі [PERSON], яка складається з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та належала померлому [PERSON], вартість якої складає 76994 гривень, свідоцтво про право на спадщину за законом видане 25 липня 2012 року (а.с. 101). Крім того, відповідачкою 1 також прийнято в спадщину після померлого [PERSON] спадкове майно, яке складається з автобуса пасажирського, який належав померлому, вартість якого складає 30639,83 гривень, свідоцтво про спадщину за законом видане 24 липня 2013 року. Спірний автомобіль до спадкової маси не увійшов, на теперішній час він досі зареєстрований за померлим [PERSON] (а.с. 93). Крім того, судом встановлено, що відповідач 2 - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] не прописаний та не проживає, згідно адресної довідки (а.с. 43) він прописаний та проживає з 06 червня 1997 року за адресою: [ADDRESS], також це в судовому засіданні підтверджено представником відповідача, та нічим не спростовано представником позивача, ствердження про те, що відповідач 2 [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем та фактично прийняв спадщину, а саме спірний автомобіль ніякими належними доказами не доведено. Тому суд вважає, що він не є належним відповідачем по справі. Про те, що у спадкодавця є заборгованість перед банком як пояснив представник відповідачів, відповідачі по справі не знали, банк після смерті [PERSON] до них не звертався, вони дізналися про це лише після отримання даної позовної заяви. Таким чином строк вимоги до спадкодавця - відповідача 1 настав 25 липня 2012 року, а саме в день прийняття спадщини відповідачем 1. Але, банк своєчасно до спадкоємиці свої вимоги не пред'явив, лист-вимога направлений лише 19 вересня 2013 року (а.с. 31, 32). У відповідності до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), їх пропущення припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Ствердження представника позивача банку про те, що вони дізналися про смерть боржника лише у вересні 2013 року спростовується в судовому засіданні дослідженими доказами, а насамперед розрахунком заборгованості доданим до позовної заяви (а.с. 8-11), згідно якого банком з 29 грудня 2012 року припинено нарахування боржнику відсотків, комісії та пені, згідно пояснень представника банку, то ці нарахування припиняються коли до бази вносяться відомості про смерть, тобто суд приходить до висновку, що банку було відомо про смерть боржника та лише коли виконавча служба закінчила виконавче провадження в зв'язку зі смертю боржника, з посиланням на те, що спадщина не прийнята, вони звернулися до суду з вимогами до спадкоємців, які нібито фактично прийняли спадщину. Таким чином, відповідно до положень частини 4 статті 1281 ЦК України позивач позбавлений права вимагати від спадкоємців виконання зобов'язань по кредитному договору № № HEI0AK00180048 від 16 листопада 2005 року, оскільки сплив строків, визначених у ст.1281 ЦК України, припиняє існування права вимоги кредитора - позивача внаслідок нездійснення ним свого права (ч. 2 ст. 12 ЦК України), тому в задоволенні позовних вимог банку слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed