Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 19 березня 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 145702 гривень 89 копійок. В установленому законом порядку він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Великновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області недоотримана пенсія була виплачена в неповному обсязі, а саме перераховано та виплачено 88327 гривень 31 копійку, сума недоотриманої пенсії складає 57375 гривень 58 копійок. У виплаті недоотриманої суми пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що сума пенсії була зменшена в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину. Позивач вважає, що відмова у виплаті всієї суми пенсії не ґрунтується на вимогах закону. У зв`язку з цим, просить стягнути з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь недоотриману пенсію його матері [PERSON] , померлої [INFO] , в розмірі 57375 гривень 58 копійок, компенсацію інфляції з простроченого грошового зобов`язання в сумі 7762 гривень 79 коп., 3% річних з простроченого грошового зобов`язання в сумі 3466 гривень 53 коп. та судові витрати в сумі 923 гривні. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Великоновосілківського ОУ ПФУ Донецької області, який був повідомлений належним чином про дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, 08.04.2021 року надіслав на адресу суду відзив на позов (вх. № 2186/21), в якому зазначив, що управління ПФУ позові вимоги не визнає з огляду на те, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії 11.03.2020 року, тому йому була виплачена частина недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ч.3 ст.46 Закону № 1058 за три роки до дня звернення з відповідною заявою, в сумі 88327,31 грн., тому у задоволенні позову відповідач просить відмовити (арк.41-43). За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Установлено, [INFO] в м. Донецьк Донецької області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2019 року Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С, спадкоємцем майна [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частки від нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2019 року в сумі 145702 грн 89 коп. (а.с.15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С, спадкоємцем майна [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частки від нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2019 року в сумі 145702 грн 89 коп. (а.с.16). З довідки Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.12.2020 року № 640/07-108 вбачається, що виплата недоотриманої пенсії позивачу проведена за період з 10.03.2017 по 30.04.2019 в сумі 88327 гривень 31 коп, у виплаті іншої частини недоотриманої пенсії відмовлено відповідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с. 21). Таким чином, сума недоотриманої пенсії складає 57375,58 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст частини 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України узгоджується із положеннями частини 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім цього Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача компенсації інфляції з простроченого грошового зобов`язання та 3% річних з простроченого грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Положенням ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно з законом. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Із метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1 - 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 , окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17). Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відтак, у випадку припинення відповідних правовідносин з пенсіонером у зв`язку з його смертю спірні відносини вже врегульовуються положеннями ч. 1 ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були одержані ним за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Право на такі виплати мають особистий характер, оскільки покликані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю уповноваженої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати. Однак, наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що основною умовою нарахування компенсації за несвоєчасну виплату пенсії є наявність вини органу, який таку виплату здійснює, тобто відповідача по справі. Окрім того, компенсація втрати грошових доходів, зокрема, пенсії, з огляду на сутність цієї виплати та її мету є такою виплатою, що нерозривно пов`язана з особою, тому може бути успадкована та отримана спадкоємцями лише у випадку її нарахування та не виплати за життя спадкодавця. Отже, оскільки спадкодавець за життя не оскаржив бездіяльність відповідача щодо несплати йому пенсії, вина відповідача у невиплаті пенсії не встановлена, компенсація спадкодавцю не нарахована, а ця виплата за своєю суттю є нерозривно пов`язаною з особою спадкодавця, оскільки має на меті забезпечити наявність засобів існування саме для спадкодавця, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, а саме стягнення з відповідача компенсації. Щодо стягнення з відповідача 3 % річних за період з березня 2020 по березень 2021 року суд зазначає наступне. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Отже, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом та за заповітом. Положенням ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії 01 грудня 2020 року та 17 грудня 2020 року йому було відмовлено у здійсненні виплати (а.с.18-20). Отже, відповідачем із 17 грудня 2020 року було порушено виконання грошового зобов`язання, яке має триваючий характер. Із огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Оскільки порушення права саме позивача (а не спадкодавця) виникло 17 грудня 2020 року, 3 % річних слід стягнути з відповідача за період саме з зазначеної дати. Кінцева дата нарахування визначена позивачем 14 березня 2021 року. Сума 3% річних за період з 17 грудня 2020 року по 14 березня 2021 року становить 414,99 грн. (88 днів х 3% / 365 днів = 0,0072 % (проценти за зазначений період), 57375,58 грн. х 0,0072 % ). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення права позивача, яке підлягає судовому захисту, а позовні вимоги - частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманих пенсійних виплат та трьох відсотків річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги в частині стягнення компенсації задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю підстав. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 923,00 грн. (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 777,44 грн.

Outcome: partial