Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивача У травні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач, Споживач) про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 208,51 гривні за січень-квітень 2021 року. В обґрунтування вимог Позивач зазначив, що між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) шляхом підписання заяви - приєднання №42DP290-166-21 від 01 січня 2021 року. Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до заяви Споживача [PERSON] від 01 січня 2021 року величина річної замовленої потужності по об`єкту Відповідача на 2021 рік визначена на рівні 314 м.куб. Згідно постанови НКРЕКП №2784 від 30 грудня 2020 року з 01 січня 2021 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,992 грн з ПДВ. На виконання умов Договору Позивач надав у січні-квітні 2021 року Відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 208,51 грн, а саме: в січні 2021 року на суму 52,13 грн відповідно до акту наданих послуг №ХМЯ81001613 від 31 січня 2021 року; в лютому 2021 року на суму 52,12 грн відповідно до акту наданих послуг №ХМЯ81003110 від 28 лютого 2021 року; в березні 2021 року на суму 52,13 грн відповідно до акту наданих послуг №ХМЯ81005735 від 31 березня 2021 року та в квітні 2021 року на суму 52,13 грн відповідно до акту наданих послуг №ХМЯ81008847 від 30 квітня 2021 року. Просив врахувати висновок постанови Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №922/1703/20. Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач відзив на позов не подав. В усному порядку заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що у нього знятий лічильник та опломбована газова труба; він газ не споживав, оскільки труба фізично не підключена до мережі; договір постачання газу з відповідною компанією не укладав, а тому і не міг одержати послуги з розподілу газу. Вважає, що Позивач не мав права укладати з ним Договір на розподіл природного газу. Просив врахувати висновок постанови Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №922/1703/20. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» із заявою-приєднанням №42DP290-166-21 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), яку 01 січня 2021 року підписав та скріпив печаткою адвоката Теліцина А.М. (а.с. 3). У Заяві-приєднанні зазначив, що ознайомився з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: https://km.dsoua.com/ua/ та в друкованому виданні, та приєднується до даного договору. У заяві-приєднання вказав персоніфіковані дані Споживача: EIC-код 56XO0005KP5KV00D; назва та опис об`єкта - офісна будівля; адреса - [ADDRESS] ; величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на перший та другий календарний рік з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем; параметри вузла обліку - додаток 4. Також [PERSON] підписано додаток 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №42DP290-166-21 від 01 січня 2021 року, - Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача (а.с. 4). У Таблиці №1 під назвою «Перелік точок комерційного обліку об`єкта споживача (Перелік комерційних вузлів обліку) зазначено лічильник марки ВК-Т №7665787. Крім цього, [PERSON] подано лист від 01 січня 2021 року директору Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз», відповідно до якого надано інформацію щодо величини річної замовленої потужності на 2021 рік, яка складає 314 м.куб. на об`єкт, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до додатку до паспорта на лічильник газу, що надав Відповідач до справи, лічильник із заводським номером 7665787 із показником 01374,78 28 січня 2021 року пройшов повірку із висновком «придатний» (а.с. 32). Фізично лічильник знято, а на вході газу перед лічильником кран перекрито та опломбовано, що підтверджується фотографіями, які надав Відповідач (а.с. 43-45). Заяву про припинення розподілу газу природного газу Відповідач не подавав, договір не розривав. Зміст спірних правовідносин Спір між сторонами полягає у визначенні змісту послуги з розподілу газу, факту надання цієї послуги та наявності обов`язку з її оплати. Іншими словами, спірним є питання щодо наявності чи відсутності підстав для визначення Відповідачу до сплати місячної вартості величини річної замовленої потужності за січень-квітень 2021 року за договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01 січня 2021 року, який є типовим. Оцінка судом аргументів учасників справи Між сторонами спору укладено публічний договір приєднання у порядку статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Згідно з частиною першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Таким чином, 01 січня 2021 року [PERSON] та АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» уклали Типовий договір розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим, умови якого визначенні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498. Серед іншого, істотними умовами укладеного договору є такі: 1.4 … послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача; 2.1. За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. 6.1. Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. 6.2. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. 12.1. Цей Договір укладається на невизначений строк. З`ясовуючи правову природу та дійсний зміст послуги з розподілу газу, суд керується нормативним визначенням цього поняття. Так, відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; Отже, змістом послуги за даним правочином є забезпечення цілодобового доступу для можливості розподілу природного газу. При цьому під доступом слід розуміти право користування потужністю. Виходячи з цього, суд вважає, що обов`язком Позивача за договором є забезпечення права користуватися замовленою потужністю. Позивач свій обов`язок виконав. При цьому суд не вбачає прямого зв`язку між фактичним використанням газу Відповідачем (споживачем) та виконанням або не виконанням свого обов`язку Позивачем. Той факт, що Відповідач не використовував газ (не споживав його) не свідчить про те, що Позивач не виконав свій обов`язок за договором. Споживач має право використовувати газ на власний розсуд (з різною динамікою, наприклад, один місяць використовувати, а інший - ні; тощо); може його не використовувати з технічних причин (несправність приладів обліку, повірка лічильника, несправність котла, аварійні випадки тощо). Однак, ці факті (події) не звільняють Позивача від обов`язку забезпечення цілодобового доступу для можливості розподілу природного газу і не свідчать про невиконання цього обов`язку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З метою вірного застосування норм матеріального права при оцінці спірних фактичних обставин справи суд враховує висновки Верховного Суду. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Обов`язковість судових рішень) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України (Законність і обґрунтованість судового рішення) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На виконання даних норм суд враховує висновок постанови Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №922/1703/20. За змістом висновку « … відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 3 цього розділу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи. Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу. Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ). Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік. Відповідно до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Отже, починаючи з 01.01.2020 розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу ». Даний висновок повторно відображений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі №924/1099/20. Верховний Суд 11 листопада 2021 року повторно зазначив, що «починаючи з 01.01.2020 розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача. Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача» . Крім цього, Верховний Суд виснував - « За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 3 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Отже, у разі відсутності у відповідача постачальника газу він, відповідно до вимог пункту 3 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, мав би подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкти». З цих підстав суд відхиляє доводи [PERSON] про те, що він не уклав договір постачання газу. Кожен споживач може укласти договір постачання газу, може не укласти, може переукласти з іншою газопостачальною компанією. Однак, ця обставина впливає лише на фактичне споживання газу, та безпосередньо не впливає на правовідносини за договором розподілу газу. Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (редакції на квітень 2021 року) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. Припинення споживання відбулось не з вини Позивача, а відтак, відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (редакції на квітень 2021 року) відсутні підстави для звільнення споживача [PERSON] від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу. Суд застосовує вказані норми права матеріального права у точній відповідності до означених висновків Верховного Суду та не вбачає доводів для мотивованого відступу (додатково див.: справи №924/1098/20, 233/5455/20). Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача [PERSON] фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом не подана, суд вважає, що у Відповідача наявний обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу відповідно до чинного договору. При цьому суд відхиляє доводи Відповідача про те, що об`єкт фізично не підключений. Надані Відповідачем фотографії вказане спростовують. З них вбачається, що газова труба підведена до об`єкта споживача, на ній наявний кран, що свідчить про те, що споживання газу може відбуватись в буд-який момент. Однак, кран тимчасово перекритий та опломбований у зв`язку з повіркою лічильника. Лічильник 28 січня 2021 року пройшов повірку, містить показник газу 1374,78 куб.м., що свідчить про те, що він був належним чином до повірки встановлений, здійснював облік газу, який споживався. Механічне від`єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу судом не встановлене, що свідчить про приєднання до мереж. З Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 208,51 грн за січень - квітень 2021 року відповідно до актів наданих послуг №ХМЯ81001613 від 31 січня 2021 року, №ХМЯ81003110 від 28 лютого 2021 року, №ХМЯ81005735 від 31 березня 2021 року та №ХМЯ81008847 від 30 квітня 2021 року. Розподіл судових витрат Судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та друга статті 141 ЦПК України). З Відповідача на користь Позивача суд стягує судовий збір 2270 гивень, що сплатив Позивач. На основі викладеного та

Outcome: approved