Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки на території Дахталійської сільської ради, розміром 3,3304 га, укладений 25.01.2017 року в порядку ст. 81 ЗК України між власником земельної ділянки [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дахталійської сільської ради, розміром 3,3304 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Крижопільської РДА від 05.05.2005 року № 93 на ім'я [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що [PERSON], являючись громадянкою Російської Федерації, на території Дахталійської сільської ради, в порядку спадкування, отримала у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 3,3304 гектара, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 81 ЗК України вказана земельна ділянка протягом року підлягала відчуженню. [PERSON], яка діє по дорученню від 19.12.2016 року в інтересах [PERSON] надала [PERSON] документи, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий 16 серпня 2005 року на ім'я [PERSON]. Право [PERSON] на реалізацію земельної ділянки підтверджувалось довіреністю, виданою [PERSON] 19.12.2016 року, завіреною нотаріусом Находкінського нотаріального округу Приморського краю. Вартість земельної ділянки згідно витягу Держгеокадастру складає 86644,64 гривень. На дану пропозицію він погодився. Вартість земельної ділянки вони узгодили в розмірі 100000 гривень. Дану суму коштів позивач передав [PERSON], що підтверджується складеною нею власноручно розпискою від 25 січня 2017 року. В квітні 2017 року, для укладення договору купівлі-продажу позивач і [PERSON] звернулись до Крижопільської державної нотаріальної контори, де їм було роз'яснено, що нотаріальна контора може посвідчити договір про відчуження землі укладеним з участю громадянина іншої держави, тільки в межах строку визначеного ст. 81 ЗК України, так як після закінчення вказаного строку може бути порушено процедуру примусового відчуження земельної ділянки, про що державним нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 137 від 28.04.2017 року. Позивач до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву в якій позов визнала, не заперечує проти задоволення позову на користь позивача та просила провести слухання справи без її участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши усі докази надані позивачем, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дахталійської сільської ради, розміром 3,3304 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Крижопільської РДА від 05.05.2005 року № 93 на ім'я [PERSON] (а.с. 16). Згідно ст. 81 ч. 4 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. В квітні 2017 року, для укладення договору купівлі-продажу позивач [PERSON] і представник відповідача [PERSON] звернулись до Крижопільської державної нотаріальної контори, де їм було роз'яснено, що нотаріальна контора може посвідчити договір про відчуження землі укладеним з участю громадянина іншої держави, тільки в межах строку визначеного ст. 81 ЗК України, так як після закінчення вказаного строку може бути порушено процедуру примусового відчуження земельної ділянки, про що державним нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 137 від 28.04.2017 року (а.с. 15). Вартість земельної ділянки згідно витягу Держгеокадастру складає 86644,64 гривень (а.с. 8). Гроші в сумі 100000 гривень було передано [PERSON], що підтверджується розпискою від 25.01.2017 року (а.с. 14). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3304 га. Відповідач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 132 ч. 1 ЗК України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який подав заяву про визнання позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 220, 526 ЦК України, ст.ст. 81, 132 ЗК України,

Outcome: approved