Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Рішенням Надвірнянського районного суду від 21 липня 2020 року задоволено позов [PERSON] до Державної казначейської служби України. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] компенсацію за прострочення перерахування коштів за рішенням суду в розмірі 20 273,45 грн, 221 733,36 грн інфляційних втрат, 50 000, 00 грн заподіяної моральної шкоди. Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 28 серпня 2020 року стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції - судовий збір у розмірі 3 260,87 грн. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року частково задоволено апеляційні скарги Державної казначейської служби України. Рішення Надвірнянського районного суду від 21 липня 2020 року в частині задоволення позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] 10 000,00 грн моральної шкоди. Додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 28 серпня 2020 року скасовано. Заяву представника [PERSON] адвоката Васютина Я.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду. Вирішено питання розподілу судових витрат. 14 грудня 2020 року представник [PERSON] адвокат Васютин Я.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. При цьому у відзиві на апеляційну скаргу він просив здійснити розподіл судових витрат. Також в судовому засіданні 07 грудня 2020 року повідомив суд, що докази понесених витрат за надання правничої допомоги буде надано додатково в порядку статті 141 ЦПК України. На підтвердження зазначених витрат до заяви долучено рахунок №02/34/2019 від 07 грудня 2020 року та акт №02/34/2019 про надання послуг професійної правничої допомоги від 08 грудня 2020 року з детальним описом робіт, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №02/34/2019 від 08 грудня 2020 року. З огляду на це просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3 000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції. Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення не містить клопотання про розгляд питання в судовому засіданні, необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи відсутня. Разом з тим копію заяви було направлено відповідачу та роз`яснено йому право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно стягнення на користь позивача судових витрат. Представником Державної Казначейської служби України заперечення щодо ухвалення додаткового рішення не подано. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність»,детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено клопотання про стягнення з апелянта витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. В судовому засіданні 07 грудня 2020 року до закінчення судових дебатів у справі адвокат Васютин Я.В. зробив відповідну заяву про, те що докази понесення позивачем судових витрат будуть надані в порядку статті 141 ЦПК України. Отже клопотання про розподіл цих судових витрат не було вирішено під час перегляду справи апеляційним судом. Протягом п`яти днів після ухвалення постанови представником позивача подано докази, що підтверджують такі витрати. Зокрема, рахунок №02/34/2019 від 07 грудня 2020 року та акт №02/34/2019 про надання послуг професійної правничої допомоги від 08 грудня 2020 року з детальним описом робіт, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №02/34/2019 від 08 грудня 2020 року про перерахунок коштів за надання цієї допомоги в розмірі 3\~000,00 грн (а.с. 232-233,235). В матеріалах справи також міститься ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги №34/2019 від 02 жовтня 2019 року, згідно якого адвокат Васютин Я.В. уповноважений представляти інтереси [PERSON] в апеляційному суді (а.с. 55, 159). Зі змісту цих доказів вбачається, що правнича допомога [PERSON] при розгляді справи в суді апеляційної інстанції полягала у складанні відзиву на апеляційну скаргу на оскаржуване рішення, участь у двох судових засіданнях 30 листопада та 07 грудня 2020 року. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~Європейський суд\~з прав\~людини,\~присуджуючи судові\~витрати на\~підставі статті\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950\~року.Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1\~Закону України\~від 05\~липня 2012\~року №\~5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1\~Закону №\~5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону). Відповідно до статті 19\~Закону №\~5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За положеннями частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки\~щодо підтвердження\~витрат,\~пов`язаних з\~оплатою професійної\~правничої допомоги,\~зроблені у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~27\~червня 2018\~року у\~справі №\~826/1216/16\~(провадження\~№ 11-562ас18),\~додатковій постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19\~лютого 2020\~року у справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших. Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 07 грудня 2020 року в даній справі не було вирішено питання про судові витрати, подана представником позивача заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення. З опису послуг вбачається, що такі надавалися [PERSON] адвокатом Васютиним Я.В. та полягають у складанні відзиву на апеляційну скаргу та участі в судових засіданнях. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви адвоката Васютина Я.В., апеляційний суд враховує відсутність заперечення Державної казначейської служби України та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а відтак неспростованість неспівмірності витрат, які підлягають розподілу між сторонами; загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача. Оскільки позов [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі трьох відсотків річних, суми інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди задоволено частково - на суму 252\~006,81 грн, що становить 86,30% ціни позову, то відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Державної Казначейської служби України на користь [PERSON] становить 2\~589,00 грн (3\~000,00 х 86,30 %). За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Васютина Я.В. та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Outcome: partial