Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про здійснення кредитування №665/071, відповідно до умов якого Банк передав [PERSON] грошові кошти в межах загального ліміту 490000 Євро у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 09.01.2018 року. 10.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №665/071-1/514, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 490000 Євро у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 09.01.2018 року зі сплатою 11,5% річних. 13.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Генерального договору про здійснення кредитування №665/071 від 10.01.2008 року, відповідно до умов якого сума ліміту була збільшена до 760000 Євро. 13.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №665/071-2/514 до Генерального договору про здійснення кредитування №665/071 від 10.01.2008 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику 270000 Євро зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном погашення до 12.12.2017 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором 10.01.2008 року між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Банку було передано нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 200,4кв.м., що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі№1522/27732/12 від 12.12.2012 року [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 200,4кв.м., що розташовані по [ADDRESS], яке 14.03.2014 року було скасоване апеляційним судом Одеської області. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 24941817,93 грн. В рахунок виконання основного зобовязання позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 10.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про здійснення кредитування №665/071, відповідно до умов якого Банк передав [PERSON] грошові кошти в межах загального ліміту 490000 Євро у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 09.01.2018 року. 10.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №665/071-1/514, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 490000 Євро у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 09.01.2018 року зі сплатою 11,5% річних. 13.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Генерального договору про здійснення кредитування №665/071 від 10.01.2008 року, відповідно до умов якого сума ліміту була збільшена до 760000 Євро. 13.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №665/071-2/514 до Генерального договору про здійснення кредитування №665/071 від 10.01.2008 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику 270000 Євро зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном погашення до 12.12.2017 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором 10.01.2008 року між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Банку було передано нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 200,4кв.м., що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі№1522/27732/12 від 12.12.2012 року [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 200,4кв.м., що розташовані по [ADDRESS], яке 14.03.2014 року було скасоване апеляційним судом Одеської області. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 24941817,93 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» є повним правонаступником АКБ «Укрсоцбанк». Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Стосовно позовних вимог про припинення будь-якої господарської діяльності усіх юридичних та фізичних осіб-підприємців за адресою: [ADDRESS], нежитлові приміщення 1 поверху, суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити, оскільки судом вбачається спір, що випливає з господарських правовідносин, а тому має розглядати в порядку господарського судочинства. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial