Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 29 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , ј частину земельної ділянки, площею 8.0560 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті залишилося спадкове майно у вигляді: ј частини житлового будинку та ј частини земельної ділянки, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Заповіту померлий не залишив. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Ним в шестимісячний строк подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, за місцем смерті батька. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно не має можливості, в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів , які втрачені за невизначеними обставинами .Про втрату свідоцтва про право на спадщину на за законом було зроблено повідомлення в газету «Краєвид». Звернувшись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, враховуючи вищевказані обставини, та запропоновано звернутися до суду за визнанням його права. Тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності за законом, на вищезазначені: ј частку житлового будинку та ј частку земельної ділянки, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 31 липня 2020 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 серпня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача Волоськобалаклійська сільська рада Шевченківського району Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] місце реєстрації Консульство СРСР в Магдебурзі від 06 лютого 1961 року) вбачається, що [INFO] в м.Дессау Германської Демократичної республіці народилася [PERSON] , батьком позивача вказаний відповідно - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] яке видане мовою оригіналу : Органом ЗАГС Москвы № 67 Многофункциональный центр предоставления государственних услуг района Обручевский от 18 июля 2016 года) батько позивача - [PERSON] , помер [INFO] , в с.Новий Красногорського району Московської області, Россія. За життя батько позивача - [PERSON] , прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , та ј земельної ділянки, площею 8.0560 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка № [NUMBER] ), яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківскього району Харківської області. Державний акт на земельну ділянку батько позивача не отримував. (а.с.9-16). Свідоцтвами про право на спадщину виданими Російською Федерацією м.Москва засвідчено той факт, що позивач прийняв спадщину після смерті батька. Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , виявлені не були , про що було надано повідомлення в газету «Краєвид» за №№ 55-56 (2087 - 2088) від 17 липня 2020 року. Відповідно до відповіді №492/02-17 наданої Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області від 31 жовтня 2019 року вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку [ADDRESS] та ј частину земельної ділянки площею 8.0560 га, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що належали [PERSON] , померлому [INFO] , в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. Позивач вчасно подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. За правилами ст.70 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкові відносини регулюються правом держави, в якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Як зазначалось вище та підтверджено належними та допустимими доказами [PERSON] на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців не подавав. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved