Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду вона є опікуном недієздатної [PERSON] . Останній належали грошові кошти у розмірі 68 000 грн., які перебували на депозитному рахунку в Коломийському відділенні АТ «Ідея Банк». 11.02.2019 року позивачу стало відомо, що недієздатна [PERSON] отримала всі грошові кошти з вказаного рахунку та передала їх відповідачу без погодження з опікуном, не маючи на це визначеного законом обсягу дієздатності. Отримавши вказані кошти, відповідач вклав їх на депозитний рахунок, відкритий вже на його ім`я у цьому ж банку. За даним фактом позивач звернулася в поліцію, 22.05.2019 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України. Однак, постановою слідчого від 28.08.2019 року вказане кримінальне провадження закрито, так як у вказаних правовідносинах існує цивільно-правовий спір. Оскільки вирішити в добровільному порядку з відповідачем питання щодо повернення грошових коштів, належних недієздатній [PERSON] , не вдалося, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 68 000 грн., отримані по нікчемному договору дарування від 09.11.2018 року, та 3 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати в розмірі 3 000 грн. на правничу допомогу. В обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що відомості про відсутність коштів на рахунку недієздатної спровокували у позивача як опікуна стрес та переживання щодо майнового стану підопічної, яка захворіла та потребувала коштів на лікування. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Волошанська О.І. позовні вимоги із вказаних підстав підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014 року [PERSON] визнано недієздатною, а позивача призначено її опікуном (а.с. 9). У вересні 2015 року [PERSON] після смерті батька успадкувала грошові кошти, які перебували на вкладах спадкодавця у Коломийському відділенні АТ «Ідея Банк». 29.09.2017 року між вказаним банком та [PERSON] за згодою опікуна укладено договір банківського вкладу, за яким відкрито депозитний рахунок, на який внесено грошові кошти в сумі 68 000 грн. (а.с. 10). 09.11.2018 року [PERSON] , будучи недієздатною, не усвідомлюючи значення своїх дій, за сприяння відповідача, який є її племінником, достроково розірвала вказаний договір строкового банківського вкладу та отримала готівкою виплату вкладу, що підтверджується випискою по особових рахунках з 18.12.2017 року по 11.02.2019 року (а.с. 11). Судом встановлено, що недієздатна [PERSON] , отримавши вказані кошти готівкою в касі банку, подарувала їх відповідачу, який вніс їх на банківський рахунок № [NUMBER] , відкритий на його ім`я згідно з договором № D-0111/51842 від 09.11.2018 року (а.с. 53). Як доказ вказаних обставин позивачем надано довіреність від 09.11.2018 року, яка є додатком до вищевказаного договору, якою відповідач доручив [PERSON] отримувати проценти по вкладу з його рахунку (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Як вбачається із норми ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це, а відповідно до ч. 2 ст. 41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 226 ЦК України опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Таким чином, визнана в 2014 році недієздатна [PERSON] не мала права самостійно, без схвалення опікуна, достроково розривати договір строкового банківського вкладу, а також дарувати вказані грошові кошти відповідачу. Тому такий договір дарування відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 ЦК України є нікчемним. Згідно з ч. 3 ст. 226 ЦК України дієздатна сторона зобов`язана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 4 вказаної статті дієздатна сторона зобов`язана відшкодувати опікунові недієздатної фізичної особи або членам її сім`ї моральну шкоду, якщо буде встановлено, що вона знала про психічний розлад або недоумство другої сторони або могла припустити такий її стан. Факт недієздатності та явних ознак психічного розладу [PERSON] підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який як лікар входив до складу відповідної лікарської комісії. Зокрема, із зовнішнього вигляду [PERSON] легко зробити висновок про наявність у неї психічних захворювань. Отже, як племінник [PERSON] відповідач, якому було достовірно відомо її про психічний розлад, в своїх особистих цілях набув права на майно недієздатної особи без належних на те правових підстав. Тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Отже, з відповідача слід стягнути незаконно отримані ним на підставі нікчемного договору дарування грошові кошти. Крім того, суд приходить до висновку, що відомості про відсутність коштів на рахунку недієздатної спровокували у позивача як опікуна стрес та переживання щодо майнового стану підопічної, яка захворіла та потребувала коштів на лікування.Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням засад розумності, справедливості і тривалості моральних страждань та вважає, що цей розмір повинен становити 3 000 грн. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.21). Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, а також присудити з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. На підставі наведеного, ч. 2 ст. 203, ч. 2 ст. 215, ч.3,4 ст. 226, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 717 ЦК України, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України,-

Outcome: approved