Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Дочка [PERSON] проживає з позивачем та навчається у Коломийському медичному фаховому коледжі ім. І.Франка, денна форма навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач сплачував аліменти на утримання вказаної дочки згідно із рішенням вказаного суду від 04.04.2018 року, однак, у зв`язку з досягненням нею повноліття стягнення аліментів припинено. Зазначає, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, тривалий час працює за межами України та має\~можливість сплачувати\~аліменти на\~утримання їхньої\~дочки,\~яка продовжує\~навчатись.\~Інших дітей\~та осіб\~на утриманні\~він не\~має. Тому позивач відповідно до положень ст.ст. 182, 199 СК України просила стягувати з відповідача аліменти на користь їхньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 3 000 грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із 2\~000 грн. на професійну правничу допомогу. Позивач в судовому засіданні, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання вказаної повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання дочки сторін зареєстроване за місцем проживання позивача, а саме за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно із заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.04.2018 року (справа № 346/484/18) змінено розмір стягуваних аліментів, з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання їхньої дочки [PERSON] у розмірі 1 300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 9-11). Відповідно до даних довідки № 25, виданої 08.09.2021 року Коломийським медичним фаховим коледжем ім. І.Франка, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання з 01.09.2018 року, термін навчання 30.06.2022 року (а.с. 7). Згідно з даними довідки № 3-38/125, виданої 29.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Коломийської міської ради, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] », про що 28.12.1998 року зроблено запис акта № 78 (а.с. 12). У відповідності до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно положень ч.3 цієї ж статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи факт навчання дочки у вищевказаному навчальному закладі, її проживання з позивачем, яка в зв`язку з цим в більшій мірі забезпечує дочку всім необхідним для навчання та проживання, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі по 1\~500 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги В постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Окрім цього ВС зазначив, що у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник особи - адвокат надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 2 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 2 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Судом встановлено,\~що\~позивачем\~на\~підтвердження понесених\~витрат\~на\~правничу допомогу\~до\~матеріалів\~позову долучено\~\~квитанцію\~від\~22.10.2021\~року\~на\~2\~000\~грн.,\~однак,\~\~не\~надано договору\~про\~надання правової\~допомоги,\~детального опису\~робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних\~адвокатом,\~та\~здійснених\~ним витрат,\~необхідних\~для\~надання правничої\~допомоги,\~тому\~відсутні\~підстави для\~стягнення\~витрат\~на правничу\~допомогу. Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст.182,\~191,\~199,\~200 СК України\~та,

Outcome: partial