Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Дудій А.І. у лютому 2020 року звернулася до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивує тим, що сторони проживали у шлюбі, який було зареєстровано 20.06.2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №426. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, тому рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.08.2019 року, яке набрало законної сили 20.09.2019 року, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Позивач разом з дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичним місцем проживання позивача з дитиною є квартира її батьків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій є всі умови для проживання дитини, яка має окрему кімнату, що облаштована дитячими меблями, іграшками та книгами для дитини відповідного віку. Позивач забезпечує усі умови для нормального розвитку малолітньої дитини, сприяє гармонійному розвитку особистості дитини в атмосфері любові та матеріальної забезпечення. Мати піклується про здоров`я своєї дитини, яка перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради. Загалом [PERSON] є турботливою матір`ю, яка піклується про добробут дитини, забезпечує їй щасливе дитинство. У зв`язку з розірванням шлюбу, конфліктними відносинами, між сторонами є спір щодо установлення місця проживання дитини. Посилаючись на указані обставини, представник позивача адвокат Дудій А.І. просить судвизначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Під час судового розгляду представник позивача Дудій А.І. посилалась на те, що визначення рішенням суду конкретної адреси проживання дитини суперечить закону та усталеній судовій практиці, обмежуватиме позивача у праві вільного вибору місця проживання. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач не заперечив проти проживання його доньки з позивачем, але наполягав на визначенні судом конкретної адреси проживання дитини за місцем її фактичного місця проживання на цей час: [ADDRESS] . На думку відповідача це буде відповідати в першу чергу інтересам дитини, але у разі якщо він безперешкодно буде мати можливість бачитись з дитиною та буде мати змогу реалізувати це право. Таку позицію [PERSON] мотивував тим, що відсутність у рішенні суду вказаної адреси, за якою буде визначено місце проживання дитини у майбутньому може створити йому перешкоди у побаченні з донькою. Якщо мати дитини вирішить змінити адресу проживання без повідомлення його про це, а він не зможе взагалі бачитися з донькою або не буде знати де вона проживає та знаходиться у відповідний момент. На його думку, для повноцінного розвитку дитини необхідна участь обох батьків у її вихованні та піклуванні, навіть якщо місце проживання дитини визначено з одним з них, перш за все це в інтересах малолітньої дитини. Стислий виклад позиції третьої особи Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, подала висновок про доцільність проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 13.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. За клопотаннями представника позивача від 27.02.2020 року ухвалою суду було призначено судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 04.03.2020 року за клопотанням представника позивача через ненадання органом опіки та піклування висновку щодо розв`язання спору відповідно до вимог статті 19 СК України, підготовче судове засідання було відкладено. Ухвалою суду від 02.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у режимі відеоконференції. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що сторони 20.06.2014 року зареєстрували шлюб, який рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.08.2019 року, що набрало законної сили 20.09.2019 року, був розірваний (а.с.5-6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] (а.с.15-16). Позивач зареєстрована разом з донькою за адресою: [ADDRESS] , а фактично на цей час вони проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, 12, 13). Відповідно до Акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 16.03.2020 №54 квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій фактично проживає позивач з дитиною належить діду дитини [PERSON] . У квартирі проведений сучасний ремонт, санітарний стан житла гарний, є окремі кімнати, які обладнані сучасними меблями, сантехніка нова, кухня обладнана меблями та побутовою технікою. Для дитини виділена окрема кімната, яка оснащена меблями відповідно до віку дитини та її потреб. Дитини має окреме спальне місце, є місце для зберігання одягу та іграшок. Донька сторін забезпечена одягом та взуттям за сезоном, має багато іграшок та розвиваючих ігор (а.с.111). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і фактично проживає окремо від позивача та дитини (а.с.32). З [PERSON] на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.01.2019 року стягнуто аліменти на утриманні доньки [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.25). Позивач, крім аліментів на утримання дитини, отримує щомісячну допомогу, що призначається при народження дитини і до досягнення нею трьох років, яка на місяць складає 860 грн. (а.с.77-79). На праві власності позивачці належать дві однокімнатні квартири у м.Харків (а.с.76). [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-педіатра КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради, дитину до лікаря супроводжує мати (а.с.17). Відповідно до довідки лікаря [PERSON] від 13.12.2019 року [PERSON] рекомендована консультація дитячого невролога та психолога через занепокоєння, нервовість, що зі слів матері зумовлено тим, що дитина стала свідком конфлікту батьків (а.с.22). Позивач не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (а.с.20, 21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 19.05.2020 року № 277 доцільним є визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю. [PERSON] до органу опіки та піклування надав заяву від 11.03.2020 року, згідно з якою він не заперечував проти визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю (а.с.112). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Установлені судом обставини, які також визнані відповідачем, засвідчують, що мати [PERSON] належно опікується про доньку, забезпечує все необхідне для повного і гармонійного її розвитку. У контексті першочергового врахування інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 19.05.2020 року № 277, з огляду на не установлення судом обставин, які б свідчили, що проживання дитини з матір`ю може їй зашкодити, що не заперечується відповідачем, суд дійшов висновку, що місцем проживання дитини сторін у цій справі слід визначити разом з позивачем. Доводи відповідача щодо необхідності визначення судом місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] суд відхиляє, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Місцем проживання дитини є не не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, квартиру, таким місцем відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України є місце проживання одного із батьків, баби, діда або інших родичів, яке останні мають право вільно обирати, змінювати. На переконання суду визначення місця проживання дитини за конкретною адресою суперечить також і статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території. Фактично доводи відповідача ґрунтуються на його прагненні усунути рішенням суду у цій справі на майбутнє ймовірні на його думку перешкоди у спілкуванні з дитиною, його участі в її вихованні при зміні позивачем місця проживання. Натомість предметом спору у цій справі не є усунення перешкод батьку в участі у спілкуванні та вихованні дитини. Як зазначив [PERSON] відповідний спір за його позовом до [PERSON] розглядається іншим судом, що є належним способом захисту його прав, якщо позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. З огляду на викладене, підстави для визначення конкретної адреси проживання дитини сторін відсутні. За таких обставин, вимоги представника позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840, 80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved