Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Жидачівської міської ради (відповідач), в якій просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованій на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав [PERSON] на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 14391, виданого 31 травня 1997 року Бережницькою сільською радою народних депутатів Жидачівського району Львівської області за реєстраційним номером 811 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області № 333 від 30 травня 1997 року, спадщину після смерті якого [INFO] прийняла [PERSON] , однак, за життя не оформила своїх спадкових прав. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якого входило, в тому числі, право на земельну частку (пай), розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованій на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав [PERSON] на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 14391, виданого 31.05.1997 Бережницькою сільською радою народних депутатів Жидачівського району Львівської області за реєстраційним номером 811 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області № 333 від 30.06.1997. За життя спадкодавець особистого розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не складав. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак, за життя своїх спадкових прав на майно [PERSON] не оформила. [INFO] її мати [PERSON] померла. За життя спадкодавиця особистого розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не складала. [PERSON] фактично прийняла спадщину повністю належним чином та у встановлений законом строк шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала на час смерті разом із спадкодавицею та в межах шестимісячного строку після смерті спадкодавця здійснювала володіння та користування побутовим рухомим майном спадкодавця. Про відмову від спадщини не заявляла. Інших спадкоємців першої черги за законом, зокрема, тих, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця належним чином та у встановлений законом строк, немає. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.28), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо заперечення чи визнання позову. Наслідки визнання позову їм зрозумілі. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить суд справу розглядати за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд підготовчого засідання без участі позивача та її представника та призначення справи до судового розгляду (а.с. 29), заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника та підтримання позовних вимог (а.с.31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.24-25). Ухвалою від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.30) Ухвалою судового засідання від 21.12.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с. 32). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] одружилися 13.01.1968. Прізвищ дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020337922 від 12.06.2018 (а.с.12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.04.1973 (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.11.1991, після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження від 16.11.1991 (а.с.14). Згідно з свідоцтвами про смерть від 30.06.1995, 21.08.1998, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] у с. Бережниця Жидачівського району Львівської області (а.с. 15, 18). Відповідно до довідки ВК Ходорівської міської ради №475 від 08.04.2019, [PERSON] дійсно проживав і був прописаний в с. Бережниця до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . Заповіт у виконкомі Бережницької сільської ради не посвідчувався. На момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована і проживала дружина - [PERSON] (а.с.16). Довідкою відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.05.2019, встановлено, що у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бережницькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №14391 від 31.05.1997 за [PERSON] , реєстраційний номер 1. Площа земельної ділянки 2,80 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.05.1997 за №333 (а.с.17). Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.07.2018, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ССП ім.Дорошенка Бережницької сільської ради, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0187057 (а.с.20). Постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу від 09.07.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ССП ім.Дорошенка Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належало [PERSON] (а.с.21). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявність у позивачки права на спадкове майно (у порядку спадкування за законом) і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташованої на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) по Бережницькій сільській раді серії ЛВ №14391 від 31.05.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право на земельну частку (пай). Спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. Дружина [PERSON] прийняла спадщину, оскільки лише вона вчинила дії, що свідчать про це, а саме: проживала із спадкодавцем (чоловіком) до дня смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном. Суд зазначає, що відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не позбавляє позивачку права на спадщину. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог статті 529 ЦК УРСР була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, про що свідчить відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.07.2018. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай) розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке набула у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved