Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23.12.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н 12.11.2013 у розмірі 25651,25 грн. станом на 26.11.2019, яка складається з наступного: 1733,50 грн. - заборгованість за кредитом; 20320,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1900 грн. - заборгованість за пенею; штрафи 500 грн. - (фіксована частина); 1197,68 грн. - (процентна складова), судові витрати у розмірі 2102 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.11.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Згідно пунктів 1.1.6.1., 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. Вказує, що відповідач на підставі пункту 2.1.1.5.5 договору зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 26.11.2019 утворилася заборгованість у розмірі 25651,25 грн., з яких: 1733,50 грн. - заборгованість за кредитом; 20320,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1900 грн. - заборгованість за пенею; штрафи 500 грн. - (фіксована частина); 1197,68 грн. - (процентна складова). Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. 24.01.2020 представником відповідача Третьяковим С.М. подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить залишити позов без задоволення у зв`язку з необгрунтованістю та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу. Заперечення мотивовані тим, що «Умови та правила надання банківських послуг» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачем не підписувались, документ не містить дати його підписання, а також не являється додатком до підписаної 12.11.2013 відповідачем анкети-заяви. Витяг з «Тарифів обслуговування кредитної картки» не містить підпису відповідача і не датований як документ. Письмових підтверджень про те, що саме цей витяг з «Тарифів» та витяг з «Умов» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» банку не надано, а отже відсутні підстави вважати, що між сторонами у належний спосіб і формі укладено договір, в якому сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказує, що отримані та використані відповідачем кошти повернуті банку в добровільному порядку, оскільки позивач протягом 2014 року самостійно знімав кошти із заробітної картки відповідача, яка в той період працювала офіційно в магазині «Бембі» і на її платіжну карту Приватбанку роботодавець нараховував заробітну плату і банк через свої електронні системи відслідковував такі факти, а також самостійно здійснював зняття коштів із платіжних карт відповідача на погашення заборгованості по кредитній картці, яка була видана позивачем в момент підписання анкети-заяви 12.11.2013. Всього позивачем самостійно було стягнуто з відповідача на погашення заборгованості коштів у сумі близько 7000 грн., а отже позивачу повністю повернуті раніше надані ним грошові кошти. 03.03.2020 від представника позивача Ванжа Н.В. надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Тому заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на сайті банку складають договір про надання банківських послуг. На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка ,яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Вказує, що [PERSON] 12.11.2013 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом банку від 06.03.2010. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та з виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався грошима. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком. Відповідачем розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий. Вимога відповідача щодо компенсації витрат на оплату послуг адвоката є не актуальною до моменту ухвалення рішення суду по справі. 03.04.2020 від представника відповідача Третьякова С.М. надійшли додаткові пояснення на відповідь позивача на відзив відповідача згідно яких просить залишити позов без задоволення у зв`язку із необгрунтованістю. Зазначає, що згідно наданої виписки - позивача в період з 31.03.2014 по 23.12.2016 із інших карток № [NUMBER] та № [NUMBER] було списано на погашення заборгованості по картці № [NUMBER] грошові кошти в сумі 3593,91 грн. Таким чином, позивачем із інших карток було списано грошові кошти для погашення заборгованості відповідача в розмірі, який перевищує розмір грошових коштів отриманих від банку. У судових засіданнях 25.02.2020 та 17.03.2020 представник позивача Гакаль Р.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Вказував, що сума витрат на правову допомогу яку просить відшкодувати відповідач є завищеною. Представник відповідача Третьяков С .М. у судових засіданнях 27.01.2020, 25.02.2020 та 17.03.2020 проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу. Заяви, клопотання. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі. 24.01.2020 разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача подано клопотання про витребування у позивача доказів. 25.02.2020 від представника позивача Чепіги Д.О. електронною поштою надійшла заява про відкладення судового засідання. 03.04.2020 від представника відповідача Третьякова С.М. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 08.01.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.01.2020 ухвалою суду заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення та зобов`язано позивача надати суду докази. Розгляд справи відкладено на 25.02.2020. 25.02.2020 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 17.03.2020 для надання доказів. 17.03.2020 розгляд справи відкладено на 03.04.2020 для надання додаткових доказів. 03.04.2020 розгляд справи відкладено на 17.04.2020. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 12.11.2013 [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Анкета-заява), у якій маються персональні дані [PERSON] , будь-яких інших відомостей Анкета-заява не містить. Зокрема, не містить умов щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти), умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, пені та штрафів (а.с. 10). Наявність підпису [PERSON] на Анкеті-заяві представник відповідача Третьяков С.М. не спростовує. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 11, 12-35). У Довідці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказано, що [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 12.11.2013, термін дії 08/17 та кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 27.10.2014, термін дії 10/17 (а.с. 73). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.11.2013, згідно якого станом на 26.11.2019 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 25651,25 грн. та складається з наступного: 1733,50 грн. - заборгованість за кредитом; 20320,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1900 грн. - заборгованість за пенею; штрафи 500 грн. - (фіксована частина); 1197,68 грн. - (процентна складова) (а.с. 8-9). Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 12.11.2013 нарахування відсотків за користування кредиту банком проводилось за відсотковою ставкою у розмірі 30 %, з 01.09.2014 у розмірі 34,8 %, а з 01.04.2015 у розмірі 43,2 %. З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 по 22.02.2020 вбачається, що починаючи з 12.11.2013 відповідач почала користуватися кредитною карткою, а 14.11.2014 відбулося встановлення кредитного ліміту 0.00 грн. З 28.11.2013 почали проводитись зняття готівки з картки, розрахунки за продукти і товари та періодично відбувалось погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема, і шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості з карти № [NUMBER] на карту [NUMBER]. Сума погашення за наданим кредитом по карті у загальному розмірі складає 6070,80 грн. (а.с. 41-61). Представник відповідача Третьяков С.М. не заперечує, що відповідач [PERSON] отримувала кредитну картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та не заперечує факт користування нею, але вказує, що використані відповідачем кошти повернуті банку в добровільному порядку у повному обсязі. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, а також пені та штрафів. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Як передбачено частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 12.11.2013 процентна ставка не зазначена і загалі відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також щодо сплати пені та штрафів Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, пеню та штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.11.2013, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування не надано. Неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12.11.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.12.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Заяву про ознайомлення з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» та відкриття рахунку, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати заборгованості по відсоткам за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів) в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам у розмірі 20320,07 грн., заборгованості за пенею у розмірі 1900 грн. та штрафів 500 грн. - (фіксована частина), 1197,68 грн. - (процентна складова) відсутні. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає наступне. За змістом частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 12.11.2013 по 26.11.2019, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі з 12.11.2013 - 30 %, з 01.09.2014 року - 34,8 %, з 01.04.2015 року - 43,2 %, а також нарахування та списання пені та штрафів за порушення грошового зобов`язання здійснювались за рахунок кредитних коштів, коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості та шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості з іншої карти відповідача. Доказів того, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, що становить 6070,80 грн. за період з 12.11.2013 по 26.11.2019, позивачем, в порушення вимог статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, надано не було, а отже у даному випадку позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1733,50 грн. перед банком. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.11.2013 у загальному розмірі 25651,25 грн. станом на 26.11.2019 задоволенню не підлягають. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 2102 грн. судового збору, які просив стягнути з відповідача на його користь (а.с. 43). За приписами частин 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладаються на позивача. Представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 18.01.2020 між адвокатом Третьяковим С.М. та [PERSON] укладено Договір про надання послуг адвоката, предметом якого є надання послуг адвоката при представленні інтересів [PERSON] по цивільній справі № 592/19592/19 щодо стягнення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 25651,25 грн. (а.с. 57). Згідно розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги та здійснення її оплати за договором про надання послуг адвоката від 18.01.2020 надана правова допомога по захисту прав і інтересів в рамках цивільної справи № 592/19592/19 такого характеру: попередня консультація щодо характеру спірних відносин - вартість 500 грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів клієнта щодо спірних правовідносин - вартість 1500 грн.; складання і подання до суду відзиву (заперечення) на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - вартість 1500 грн.; представництво інтересів клієнта у суді - вартість 2500 грн., а всього 6000 грн., фактично сплачено 6000 грн. (а.с. 57 на звороті). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Доводи представника позивача про те, що вимога відповідача щодо компенсації витрат на оплату послуг адвоката є не актуальною, суд не приймає до уваги, оскільки на підставі пункту 2 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України у резолютивні частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Таким чином, враховуючи незначну складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 3000,00 грн., а не 6000 грн.

Outcome: approved