Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Усунено перешкоду в здійсненні права користування та розпорядження власнику [PERSON] своїм майном - гаражем, розташованим за адресою [ADDRESS], шляхом припинення права користування гаражем, розташованим за адресою [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] всі ключі від замків на вхідних воротах гаражу, розташованого за адресою [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] за свій власний рахунок, своїми грошовими засобами поновити гараж, розташований за адресою по [ADDRESS] в первинне положення, зменшив його площу до 12,1кв.м., яка раніш існувала до самовільного переносу відповідачами стіни гаражу в ширину з лівої сторони від входу гаражу, шляхом демонтажу добудови (стіни з лівої сторони від входу гаражу) до гаражу та встановлення (переносу) стіни гаражу в первинне положення в відповідності з планом гаражу, зображеному в технічному паспорті від 02.10.2012 року на гараж, розташований за адресою [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] винести з гаража, розташованого за адресою [ADDRESS] всі свої особисті речі. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 229,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення, ухвалити нове яким у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не було взято до уваги те що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі продажу від 01.10.2003 року. Разом з квартирою також продавався і металевий гараж №1 у дворі будинку №56. Суд помилково дійшов висновку про те що встановлене право власності на гараж за [PERSON] має безпосереднє відношення до гаражу № 1 розташованому у дворі будинку № 56. Позивачка [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши доповідача, представника відповідачів [PERSON] та [PERSON], який просив рішення суду в частині усунення перешкод в здійсненні права власності на гараж скасувати, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в частині усунення перешкод в здійсненні права власності підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав: Відповідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.04.2013 року на праві приватної власності [PERSON] належить гараж, що розташований у [ADDRESS], загальна площа гаражу складає 12,1 кв. м. (а.с.8). Право власності на гараж, розташований за адресою [ADDRESS] за [PERSON] визнано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2013 року, яке набрало законної сили 12.03.2013 року (а.с.7) Згідно технічного паспорту від 02.10.2012 року на гараж [ADDRESS] власником є [PERSON].(а.с.10) Згідно витягу з рішення Артемівської міської ради від 26.06.2013 року № 6/40-734 [PERSON] надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Артемівська. [PERSON] по [ADDRESS] для обслуговування індивідуального гаражу, із земель житлової та громадської забудови, на умовах оренди (а.с.12). Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] апеляційний суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Донецької області від 3 червня 2014 року, яке набрало законної сили, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2013 року, яким за [PERSON] було визнано право власності на гараж по [ADDRESS] скасоване, в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - зазначений вище гараж відмовлено. Таким чином на даний час позивачка не є власником спірного гаражу, а тому рішення про захист її права як власника на вказаний вище гараж є незаконне.

Outcome: dismissed