Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.11.2015 року він позивач [PERSON], позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 5 350 доларів США. Про факт укладення договору позики і фактичне отримання грошових коштів, свідчить власноручно написана відповідачем [PERSON] розписка, в якій останній вказав, що позичив у [PERSON], в борг 5 350 доларів США, які зобов'язався віддати до 01.04.2016 року. Дана позика відбулася в Російській Федерації, де сторони разом працювали на роботі. Зважаючи на неодноразові нагадування і прохання повернути вказану вище суму коштів до 01.04.2016 року, ці кошти позивачу повернуті не були. У зв'язку із цим, позивач змушений був звернутися до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з [PERSON] - 5 350 доларів США, що в гривневому еквіваленті склало 136 318 грн. 03.06.2016 року, Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області було прийнято рішення у справі № 350/467/16-ц, яким позов [PERSON], було задоволено повністю, стягнуто вказану суму коштів з відповідача [PERSON] Отже, судом було встановлено факт позики (оригінал розписки міститься в матеріалах справи № 350/467/16-ц) і факт заборгованості. Предметом розгляду даної справи, було стягнення безпосередньо лише суми позики. Проте позивач вважає, що оскільки боржником зобов'язання не було виконано і на даний час він вправі ставити питання, про стягнення з відповідача коштів, за користування чужими грошовими коштами в сумі 44437,47 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не зявився, однак до суду подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обємі. Справу просить розглянути у його відсутності, згідний на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ст. 130 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст.280-281 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підставний і належний до задоволення з наступних підстав : Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, за обставинами, визначеними ст. 536 та 1048 ЦК України, [PERSON] вправі вимагати і стягнути з відповідача [PERSON] плату, за користування грошовими коштами за весь період такого користування. Позивач в позовній заяві подає такий розрахунок загального розміру нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами за весь період, а саме: з 09.11.2015 року (день укладення договору позики) по 04.09.2017 року (день підготовки даної позовної заяви), в наступному порядку: З 25 вересня 2015 року по 22 квітня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 22%. Звідси за період з 09.11.2015 року по 21 квітня 2016 року включно, тобто за 165 днів, нараховані проценти в розмірі - 532,06 доларів США. 5 350 х 22% : 365 X 165 = 532,06. З 22 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 19%. Звідси за даний період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року включно, тобто за 35 днів, нараховані проценти в розмірі - 97,47 доларів США. 5 350 х 19%: 365 x 35 = 97,47. З 27 травня 2016 року по 24 червня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 18%. Звідси за даний період з 27.05.2016 р. по 23.06.201 броку включно, тобто за 28 днів, нараховані проценти в розмірі - 73,87 доларів США. 5 350x 18%: 365 x28 = 73,97. З 24 червня 2016 року по 29 липня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 16,5%. Звідси за даний період з 24.06.2016 р. по 28.07.2016року включно, тобто за 35 днів, нараховані проценти в розмірі - 84,64 доларів США. 5 350 х 16,5% : 365 х 35 = 84,64. З 29 липня 2016 року по 16 вересня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 15,5%. Звідси за даний період з 29.07.2016 р. по 15.09.2016року включно, тобто за 49 днів, нараховані проценти в розмірі - 111,32 доларів США. 5 350 х 15,5% : 365 х 49 = 111,32. З 16 вересня 2016 року по 28 жовтня 2016 року, облікова ставка НБУ становила 15%. Звідси за даний період з 16.09.2016 по 27.10.2016 року включно, тобто за 42 дні. нараховані проценти в розмірі - 92,34 доларів США. 5 350 х 15% : 365 х 42 = 92,34. З 28 жовтня 2016 року по 04 квітня 2017, облікова ставка НБУ становила 14%. Звідси за даний період з 28.10.2016 по 03.04.2017 року включно, тобто за 158 днів, нараховані проценти в розмірі - 324,22 доларів США. 5 350 х 14% : 365 х 158 = 324,22. З 04 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року облікова ставка НБУ становила 13%. Звідси за даний період з 04.04.2017 по 25.05.2017 року включно, тобто за 52 днів, нараховані проценти в розмірі - 99,08 доларів США. 5 350 х 13%: 365 x 52 =99,08. З 26 травня 2017 року по 04 вересня 2017 року (день підготовки вказаного позову) облікова ставка НБУ становила 12,5%. Звідси за даний період з 26.05.2017 року по 04.09.2017 року включно, тобто за 102 днів, нараховані проценти в розмірі - 186,88 доларів США. 5350 х 12,5% : 365 х 102 = 186,88. Отже, сума коштів за користування чужими грошовими коштами, яка підлягає стягненню в доларах становить: 532,06+97,47+73,97+84,64+111,32+92,34+324,22+99,08+186,88=1501,98США. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 433 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-79цс14. Отже, згідно офіційних даних НБУ, станом на 04 вересня2017 року (день підготовки позову до суду), курс долара США до гривні становить 25,69 грн. за 1 долар США. Враховуючи викладене сума процентів за користування чужими грошовими коштами з 09 листопада 2015 року по 04 вересня 2017 року становить в гривневому еквіваленті становить 38 585,86 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять гривень), 86 коп. Дана сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку, адже добровільно ним не повернута. На підтвердження своєї позиції, позивач послається на Правовий висновок ВСУ у справі № 6-1206цс15, згідно якого суд вказав, що у відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України». Окрім того, зокрема і враховуючи наведене вище, а також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, позивач вправі вимагати від відповідача і стягнення також 3% річних, за невиконання ним умов договору позики. Як вже зазначалося, відповідач зобов'язувався повернути кошти до 01 квітня 2016 року, що свідчить про те, що з 02 квітня 2016 року, в нього виникла заборгованість. Загальний розмір трьох відсотків річних за період з 02 квітня 2016 року по 04 вересня 2017 року, 108,61, з розрахунку: 5 350 х 3% : 365 х 518 = 227,77 долара, що в гривневому еквіваленті становить 5 851,61 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одну гривню), 61 коп. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 525, 526, 599, 611, 611, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved