Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] . В поданому позові позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з грудня 2020 року. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 07 серпня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, за актовим записом № 559. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що з часом у неї з відповідачем почали виникати конфлікти, а з жовтня 2019 року відповідач, зібравши свої речі, переїхав до іншого місця проживання. Відповідач спілкується з дитиною та до вересня 2020 року надавав матеріальну допомогу, сплачуючи за дитячий садок та тренування у спортивній секції. На думку позивача це є недостатнім для забезпечення достойного рівня життя дитини, його належного харчування, духовного розвитку. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно, подальше спільне життя, збереження родини та примирення є неможливим та суперечить їхнім інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в судовому порядку, оскільки вони з відповідачем не можуть домовитися про розмір такої матеріальної допомоги (а.с.1-2). Від відповідача 15 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у яких відповідач просив розірвати шлюб з позивачем та стягнути з нього на користь позивача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі, що дорівнюють однієї мінімальної заробітної плати станом на перше січня року, в якому сплачуються аліменти, щомісячно, за період з грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття шляхом їх перерахування на окремий картковий рахунок позивача. Так, в обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що коли згасли почуття, він повідомив дружину про неможливість спільного проживання та переїхав до іншого місця проживання. При цьому він продовжував піклуватися про свого сина. Однак стягнення з нього аліментів в тому розмірі, який просить позивач, призведе до того, що для спільного з сином проведення часу йому потрібно буде витрачати додаткові кошти, аби в дитини не склалося про нього враження як про жадібну людину. Крім того, відповідач зазначив, що він не може гарантувати стабільність його доходу і незмінність місця роботи. Він найманий працівник на підприємстві, яке за час пандемії зазнало значних збитків та проходить процес скорочення співробітників. За таких умов, відповідач вважає за доцільне не прив`язувати аліменти до його заробітної плати, а зафіксувати щомісячний розмір аліментів в фіксованій сумі або в розмірі пропорційному таким стабільним показникам, як мінімальна заробітна плата. З урахуванням викладеного, відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, проте не погоджується з розміром аліментів, що підлягають стягненню (а.с.22-28). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 16 грудня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.12) Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.13). До суду 25 січня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.17). Ухвалою судді від 26 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.18-19). Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, про що надав відповідну заяву (а.с.46). Представник відповідача просила розглянути справу без участі відповідача та його представника в спрощеному провадженні, про що надала відповідну заяву (а.с.47). Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 07 серпня 2010 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, за актовим записом № 559 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем та відповідачем, припинені, спільне господарство не ведуть. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги від батька. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України\~визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2\~ст.\~112\~СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 \~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем та відповідачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Щодо позовних\~вимог позивача\~про стягнення\~аліментів необхідно\~зазначити наступне.\~ Відповідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181\~СК України\~обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною 3 ст. 181\~СК України визначено, що\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 183 СК України, а також майновий стан позивача, яка самостійно виховує сина, та майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку та має постійне місце роботи, тому суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати позивачу щомісячно аліменти на утримання сина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина з 07 грудня 2020 року (дата на поштовому штемпелі, яка засвідчує прийняття відповідної поштової кореспонденції поштою). Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: approved