Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , за яким просила стягнути відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29631,90 грн. на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в порядку регресу, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на таке. Позивачем в рамках даного позову є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», проте до 07 серпня 2019 року дане товариство було Публічним акціонерним товариством, що підтверджується Протоколом Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» № 02/19 від 30 липня 2019 року та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07 серпня 2019 року. Таким чином в тексті позовної заяви при описі обставин, які мали місце до 07 серпня 2019 року вказується найменування Позивача - ПАТ «СК «Універсальна». 18.04.2017 року в м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - відповідач). Причиною ДТП стало те, що відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда» д.н.з. [NUMBER] після чого залишив місце пригоди. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124,122-4 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] - відповідача, була застрахована позивачем на підставі полісу № АЕ/8016240. Власник автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» як до Страховика відповідача про відшкодування шкоди, отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватним акціонерним товариством «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового Акту № 30231/1, ремонтної калькуляції. Страхове відшкодування в сумі 29631,90 грн. було перераховано згідно із заяви потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Таким чином, Позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; якщо він залишив самовільно місце дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідач після скоєння ДТП зник з місця пригоди, позивач має право регресної вимоги до відповідача. Претензією позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позов, в якому посилався на таке. Відповідач не заперечує щодо хронології фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, викладеної у позовній заяві, оскільки вона підтверджена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2017 року у справі № 521/7570/17. Щодо твердження позивача про виплату страхового відшкодування [PERSON] у сумі 29631,90 гривень. Позивач стверджує, що ним було прийнято рішення про визнання страхового випадку та виплачено [PERSON] (далі - [PERSON] ) страхове відшкодування на підставі страхового акту №30231/1 та ремонтної калькуляції. Страхове відшкодування в сумі 29631,90 гривень ніби то було перераховано згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Проте, в матеріалах, що були надані позивачем до суду, відсутні будь-які відомості щодо безготівкових рахунків відкритих на ім`я [PERSON] . Відтак платіжне доручення №127072 від 21.07.2017 року не є беззаперечним доказом того, що кошти в сумі 29631,90 гривень були перераховані на безготівковий рахунок, який належить саме [PERSON] , навіть не зважаючи на призначення платежу. Щодо неправомірності отримання [PERSON] страхового відшкодування у сумі 29631,90 гривень. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Предметом договору страхування за змістом статті 280 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). За положеннями статті 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної житло, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. При цьому, зазначений Закон також визначає терміни та їх значення, яке вживається у цьому Законі. Пунктом 1.6 статті 1 цього Закону власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Крім того, одним з документів, який потерпілій повинен надати страховику для здійснення страхової виплати, - у разі вимога заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну є документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт «г» пункту 35.2 статті 35 Закону. За змістом п. 36.2 статті 36 Закону за відсутності документів, зазначених у ст. 35, зокрема документів щодо законності прав на пошкоджене майно, страховик позбавлений можливості виконати свої зобов`язання, оскільки за змістом цієї норми зобов`язання щодо подальших дій по відшкодуванню заподіяної шкоди страховик виконує за наявності відповідних документів. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що право на отримання страхового відшкодування належить особі, яка має законний майновим інтерес та, відповідно до законів України, є власником або законним володільцем (користувачем) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах, та яка надала відповідні. Визначені Законом документи на підтвердження свого права, зокрема, власності. Зміст цих норм свідчить по те, що захисту підлягає лише законне право потерпілого. Крім того, наявність такого права підлягає доведенню у відповідності до цивільного процесуального законодавства належними та допустимими доказами. Як вбачається з матеріалів, наданих позивачем разом із позовною заявою, на підтвердження права власності на транспортний засіб [PERSON] надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки. Нотою Міністерства закордонних справ та європейської інтеграції Республіки Молдова від 11 червня 2007 року повідомлено Україну, що документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлені Управлінням ДАІ МВС Придністровської Молдавської Республіки, не мають юридичної сили. Водночас, жителі Придністровського регіону мають змогу зареєструвати свої транспортні засоби відповідно до національного законодавства Республіки Молдова. Згідно зі статтею 1 Договір про добросусідство, дружбу і співробітництво між Україною та Республікою Молдова, ратифіковано Законом № 459/96-ВР від 01 листопада 1996 року, Україна зобов`язується дотримуватись у відносинах з Республікою Молдова принципів непорушності кордонів, територіальної цілісності та невтручання у внутрішні справи. Отже, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки, не може бути визнане Україною належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на транспортний засіб. \~ \~ \~ \~ Щодо відсутності права вимоги у Позивача, щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу. У зв`язку із тим, що [PERSON] всупереч підпункту «г» пункту 35.2 статті 35 Закону не підтвердив належними документами право власності на автотранспортний засіб, що зазнав пошкоджень - «Honda» н.д.р. [NUMBER] , позивач не мав права перераховувати страхове відшкодування останньому, а й відтак, станом на сьогодні не має права вимоги в порядку регресу стягувати відповідні кошти з [PERSON] . За Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 522/5162/16-ц, суд ухвалюючи нове рішення про відмову позивачу v задоволенні позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» страхових виплат, зазначив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки, не може бути визнане Україною належним документом, що підтверджує право власності заявника на транспортний засіб. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні підтримав свій відзив, заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 18.04.2017 року в м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - відповідач). Причиною ДТП стало те, що відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда» д.н.з. [NUMBER] після чого залишив місце пригоди. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124,122-4 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з [NUMBER] - відповідача, була застрахована позивачем на підставі полісу № АЕ/8016240. Власник автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» як до Страховика відповідача про відшкодування шкоди, отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватним акціонерним товариством «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового Акту № 30231/1, ремонтної калькуляції. Страхове відшкодування в сумі 29631,90 грн. було перераховано згідно із заяви потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму «страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1\~ст.\~981\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~страхування укладається\~в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва. Згідно з п. 1.8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За положеннями статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної житло, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За пунктом 1.6 статті 1 цього Закону власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Крім того, одним з документів, який потерпілій повинен надати страховику для здійснення страхової виплати, - у разі вимога заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну є документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт «г» пункту 35.2 статті 35 Закону. За змістом п. 36.2 статті 36 Закону за відсутності документів, зазначених у ст. 35, зокрема документів щодо законності прав на пошкоджене майно, страховик позбавлений можливості виконати свої зобов`язання, оскільки за змістом цієї норми зобов`язання щодо подальших дій по відшкодуванню заподіяної шкоди страховик виконує за наявності відповідних документів. Таким чином, право на отримання страхового відшкодування належить особі, яка має законний майновим інтерес та, відповідно до законів України, є власником або законним володільцем (користувачем) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах, та яка надала відповідні. Визначені Законом документи на підтвердження свого права, зокрема, власності. Як вбачається з матеріалів, наданих позивачем разом із позовною заявою, на підтвердження права власності на транспортний засіб [PERSON] надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки. Нотою Міністерства закордонних справ та європейської інтеграції Республіки Молдова від 11 червня 2007 року повідомлено Україну, що документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлені Управлінням ДАІ МВС Придністровської Молдавської Республіки, не мають юридичної сили. Водночас, жителі Придністровського регіону мають змогу зареєструвати свої транспортні засоби відповідно до національного законодавства Республіки Молдова. Згідно зі статтею 1 Договір про добросусідство, дружбу і співробітництво між Україною та Республікою Молдова, ратифіковано Законом № 459/96-ВР від 01 листопада 1996 року, Україна зобов`язується дотримуватись у відносинах з Республікою Молдова принципів непорушності кордонів, територіальної цілісності та невтручання у внутрішні справи. Таким чином, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки, не може бути визнане Україною належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на транспортний засіб. \~ \~ \~ \~ За Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 522/5162/16-ц, суд ухвалюючи нове рішення про відмову позивачу v задоволенні позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» страхових виплат, зазначив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане Управлінням Державтоінспекції МВС Придністровської Молдавської Республіки, не може бути визнане Україною належним документом, що підтверджує право власності заявника на транспортний засіб. У зв`язку із тим, що [PERSON] всупереч підпункту «г» пункту 35.2 статті 35 Закону не підтвердив належними документами право власності на автотранспортний засіб, що зазнав пошкоджень - «Honda» н.д.р. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed