Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 11 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 30 листопада 2007 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його доходів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Крім того зазначав, що відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2013 року з нього також стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його доходів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказував, що у зв`язку зі стягнення аліментів на двох молодших дітей, у нього змінився в гіршу сторону матеріальний стан, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення до уваги взято не було. Також зазначає, що на даний час він доглядає за хворою матір`ю, яка також потребує матеріальної допомоги. В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції було встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої за рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 30 листопада 2007 року стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (а.с. 4). Також, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2013 року на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з позивача стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його доходів (а.с. 5). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що його матеріальний або сімейний стан змінився, також не було надано даних щодо погіршення стану здоров`я позивача, а ту обставину, що на утриманні [PERSON] знаходиться його мати [PERSON], яка має онкологічну хворобу, суд не прийняв до уваги, оскільки відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів може бути зменшений лише у разі погіршення здоров`я платника аліментів, а не його близьких родичів. Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ч.1 ст. 192 СК України зазначається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 постави Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що позивачем [PERSON] відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 30 листопада 2007 року сплачуються аліменти у розмірі ?? частини усіх видів його доходів на утримання його малолітньої дочки [PERSON]. Із жовтня 2013 року позивачем також сплачуються аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2013 року. Таким чином, після стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх синів, матеріальний стан останнього погіршився. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Виходячи з викладеного, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини по справі, порушив норми матеріального права, у зв'язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved