Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» предявило позов до суду з вимогою стягнути з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 11297174000 від 12 лютого 2008 року в розмірі 48840 гривень 30 копійок. При цьому представник позивача зазначає, що позов предявлено внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобовязань. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Після відкриття провадження у справі, в судовому засіданні, відповідач [PERSON] заявив клопотання про відкладення судового розгляду, надалі в судові засідання відповідачі, не зявлялись, про час та місце слухання справи сповіщались належним чином, у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом оголошення у пресі, причини неявок суду невідомі. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після внесення змін до статуту ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11297174000, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 65000 доларів США, що, як сторонами обумовлено, в еквіваленті дорівнює 328250 гривень 00 копійок, під 12,4% річних, строком до 12 липня 2029 року (а.с. 5-9). З метою належного виконання умов договору сторонами було обумовлено та складено графік погашення кредиту, у виді додатку № 1 до Договору, за яким передбачається щомісячне погашення кредиту та нарахованих процентів за користування (а.с. 22-24). Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання, 12 лютого 2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 179058, за яким [PERSON] зобовязався перед АКІБ «УкрСиббанк» виступати поручителем за виконання [PERSON] зобовязань за Договором (а.с. 14). За положенням п. 1.4. договору поруки № 179058 від 12 лютого 2008 року відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. У звязку з тим, що, в обумовлені Договором строки, відповідачі заборгованість не погасили, та на виконання положень п. 6 Договору (порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку), 01 жовтня 2015 року, позивачем було надіслано відповідачам відповідні вимоги про погашення заборгованості, за адресами вказаними відповідачами при укладанні Договору (а.с. 15-18). Факт одержання відповідачем вищезазначеної вимоги підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 19). За довідкою-розрахунком заборгованості, складеним, за курсом НБУ, станом на 08 грудня 2015 року, заборгованість за невиконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 11297174000 від 12 лютого 2008 року, по кредиту та процентам, дорівнює 50310 доларів США 15 центів та пеня у розмірі 48840 гривень 30 копійок (а.с. 23-32). На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачами взятих на себе зобовязань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до положень ст. 554 ЦК України, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не було встановлено договором поруки. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. За положеннями ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У звязку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України. Крім того, слід зазначити, що Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93).

Outcome: approved