Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідачка), в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,2062 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068091 від 20.01.2003 року, виданого на підставі рішення Вербицької сільської ради №15 від 19.10.2001 та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Вербицькій сільській раді за №181. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради загальною площею 1,2062 га, що належали померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №068091 від 20.01.2003. [PERSON] хворіла і потребувала постійного догляду, тому позивачка переїхала проживати в с. Вербицю, де мешкала з матір`ю аж до її смерті. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. Окрім позивачки, іншим спадкоємцем першої черги за законом була її сестра та відповідно дочка покійної - [PERSON] , яка спадщину не прийняла, оскільки не проживала із матір`ю на час відкриття спадщини та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки позивачка постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї, тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. При зверненні до приватного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] їй було відмовлено у його видачі через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Вербицької сільської ради. Окрім того позивачка не може документально підтвердити факт її постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивачки та її представника і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.29), заяву про виклик свідків (а.с.32). Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову (а.с.30). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.24-25). Ухвалою підготовчого засідання від 27.05.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.30). Ухвалою підготовчого засідання від 26.08.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.34-35). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/403/21 відповідачку [PERSON] (а.с.32, 37). Ухвалою судового засідання від 08.11.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.42). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.10.1958 (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.05.1983. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про одруження від 28.05.1983 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2009, [PERSON] померла [INFO] у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області (а.с.11). Довідкою ВК Ходорівської міської ради від 16.02.2021 встановлено, що згідно записів у погосподарській книзі №1 числиться господарство по [ADDRESS] , у якому була прописана та проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з нею на час смерті без реєстрації проживала дочка [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.12). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру від 16.02.2021, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.13). Відповідно до довідки Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.12.2020, у Книзі записі (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЛВ 068091 від 20.01.2003, реєстраційний номер 181. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Площа земельної ділянки 1,2062 га (а.с.15). Приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу від 11.03.2021 відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.17). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] постійно проживала без реєстрації із своєю матір`ю [PERSON] у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області до дня її смерті, яка наступила [INFO] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості та у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення зазначеного вище факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2062 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Вербицької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №068091 від 20.01.2003, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №181. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на зазначену земельну ділянку). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. З огляду на встановлений судом факт постійного проживання позивачки [PERSON] з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, а також на відсутність фактичних даних, які б свідчили про заявлення [PERSON] про відмову від спадщини, суд зазначає, що [PERSON] вважається такою, що прийняла зазначену спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, крім відповідачки, яка відмовилася від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved