Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18.08.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, в якій просив стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я у розмірі 204 033,60 грн. Вказує, що він пропрацював з 08.07.1983 по 17.04.2002, та з 08.08.2005 по 11.01.2020 на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: помічником машиніста екскаватора у кар`єрі, машиністом екскаватора у кар`єрі, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища. 17.03.2000 йому було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим енцефалопатією з вести було-мозочковою дисфункцією і гіпертензивно-лікворним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою L5-S1 на фоні медіанної грижі диска L4-L5, L5-S1 та шийною С5-С7 на фоні протрузії дисків С4-С5, С5-С6, С6-С7, унковертебрального артрозу С6, С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеня. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 09.06.2020, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача машиністом екскаватора в кар`єрі виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. Забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, пилу з вмістом діоксину кремію від 10% до 70%. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 3дБ (62 дБ при ГДР 59дБ), перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фібро генної дії з вмістом кремію діоксину кристалічного (SіО?) від 10% до 70% в 2,5 рази (5,0 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?). У санітарно-гігієничній характеристиці умов праці №1139/4.6-1 від 13.12.2019: загальна оцінка умов праці на робочому місці помічника машиніста екскаватора у кар`єрі та машиніста екскаватора у кар`єрі ПрАТ «ПівнГЗК» відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Довідкою МСЕК від 04.08.2020, йому первинно з 03.08.2020 було встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково, з них: 55% по вібраційній хворобі, та 10% по ХОЗЛ. За висновком МСЕК він потребує: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, напівкорсет, поперековий корсет. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 204 033,60 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 16.09.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Доценко Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 09-30 год. 04.09.2020. 04.09.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 16.10.2020, за заявою представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наданням часу для підготовки та подання відзиву на позовну заяву. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 08.07.1983 по 17.04.2002, та з 08.08.2005 по 11.01.2020 працював у ПрАТ «ПівнГЗК», за спеціальностями: помічник машиніста екскаватора у кар`єрі, машиніст екскаватора у кар`єрі, загальний стаж роботи позивача 37 років 09 місяці, з них: 30 років за професією, та 32 роки 01 місяць в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки, актом розслідування хронічного професійного захворювання від 09.06.2020 (а.с. 21-25, 30-33). 17.03.2020 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено повний діагноз позивача та виявлені професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим енцефалопатією з вести було-мозочковою дисфункцією і гіпертензивно-лікворним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою L5-S1 на фоні медіанної грижі диска L4-L5, L5-S1 та шийною С5-С7 на фоні протрузії дисків С4-С5, С5-С6, С6-С7, унковертебрального артрозу С6, С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеня, що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.06.2013, випискою-епікриз (а.с. 13-16, 21-25). Умови праці машиніста екскаватора Ганнівського кар`єру [PERSON] відносяться: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня шкідливості; за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за рівнем вібрації загальної до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеню шкідливості; за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості, що підтверджується п.13 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09.06.2020 та санітарно-гігієнічної характеристикою умови праці №1139/4.6-1 від 13.12.2019 (а.с. 17-25). Відповідно до п.п. 15, 16, 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09 червня 2020 року, позивач, працюючи на підприємстві відповідача машиністом екскаватора в кар`єрі виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. Забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, пилу з вмістом діоксину кремію від 10% до 70%. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 3дБ (62 дБ при ГДР 59дБ), перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фібро генної дії з вмістом кремію діоксину кристалічного (SіО?) від 10% до 70% в 2,5 рази (5,0 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?). З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання пропонується [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримання основних напрямків в організації технологічних процесів та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій, згідно вимог «Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом», затверджених наказом Мінсоцполітики України від 18.03.2010 за №61; забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання центрування, налагоджування муфт з`єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів екскаваторів в кар`єрі та на відвалах згідно з графіком планово-попереджувальних ремонтів; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та перевантажувальних пунктів в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів. Враховуючи роботу [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК» та ПрАТ «ПівнГЗК» впродовж 32 років 01 місяця в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо (а.с. 21-25). Довідкою МСЕК від 04.08.2020 [PERSON] при первинному огляді безстроково встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності безстроково, з них: 55% по вібраційній хворобі, та 10% по ХОЗЛ, за висновком якого він потребує: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, напівкорсет, поперековий корсет (а.с. 9-13). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.06.2020, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював 32 роки на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів на ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с.21-25), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 3дБ (62 дБ при ГДР 59дБ), перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фібро генної дії з вмістом кремію діоксину кристалічного (SіО?) від 10% до 70% в 2,5 рази (5,0 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?). Умови праці машиніста екскаватора Ганнівського кар`єру [PERSON] відносяться: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня шкідливості; за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за рівнем вібрації загальної до 3 класу 1 ступеню шкідливості; за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеню шкідливості; за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Враховуючи роботу [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК» та ПрАТ «ПівнГЗК» впродовж 32 років 01 місяця в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання пропонується [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань шляхом дотримання основних напрямків в організації технологічних процесів та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій, згідно вимог «Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом», затверджених наказом Мінсоцполітики України від 18.03.2010 за №61; забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання центрування, налагоджування муфт з`єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів екскаваторів в кар`єрі та на відвалах згідно з графіком планово-попереджувальних ремонтів; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та перевантажувальних пунктів в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач працював на підприємстві відповідача понад 32 роки в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та отримання ним третьої групи інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 117 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1170 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial