Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив скасувати арешт , накладений на автомобіль OPEL - VIVARO . При цьому посилався на те , що між ним та [PERSON] на початку лютого місяця 2013 року було укладено усний договір купівлі-продажу даного автомобіля . Суттєвими умовами даного договору була повна оплата за автомобіль в сумі 24000 грн. , зняття з реєстраційного обліку автомобіля за рахунок продавця , надання автомобілю тимчасових номерних знаків . Ним були виконані всі умови договору . Відповідач їх не виконав , не знявши автомобіль з обліку , пославшись на значну зайнятість , та запропонував йому отримати довіреність на користування , розпорядження та володіння автомобілем , пообіцявши зняти автомобіль з обліку в наступному. На виконання договору йому було передано свідоцтво про реєстрацію автомобіля . Невиконання продавцем своїх обов*язків змусило його звернутись до суду , який своїм рішенням від 21.01.2015 року визнав договір купівлі-продажу автомобіля дійсним і визнав за ним право власності на автомобіль . Звернувшись до Центру надання послуг , пов*язаних з використанням транспортних засобів для зняття автомобіля з обліку та реєстрації права власності на своє ім*я , дізнався , що автомобіль знаходиться під арештом , що позбавило його законного права зареєструвати право власності на автомобіль . В судовому засіданні представник позивача адвокат Близнюк В.В. вимоги позову підтримав . Відповідач [PERSON] , визнавши позов , суду пояснив , що дійсно даний автомобіль на початку 2013 року продав позивачу , але не маючи часу займатись зняттям автомобіля з обліку , надав позивачу « генеральну « довіреність . При цьому автомобіль не знаходився під арештом , який був накладений на все належне йому рухоме майно тільки в 2014 році без вказівки на конкретне майно . Представник відповідача - ВДВС Піщанського РУЮ - Загурський С.М. проти задоволення позову не заперечував , підтвердивши , що в 2014 році на все рухоме майно відповідача [PERSON] було накладено арешт , який відділ не може сам скасувати до повного погашення ним заборгованості . Аналізуючи встановлене , суд вважає позов підлягаючим задоволенню , виходячи з наступного. З наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено , що спірний автомобіль належав відповідачу [PERSON] ( а.с.7 ) . Згідно наданої представником позивача довіреності встановлено , що 21.02.2013 року відповідач [PERSON] уповноважив нею позивача керувати та розпоряджатись ( продати , обміняти , здати в оренду , зняти з обліку , поставити на облік … ) спірним автомобілем , а фактично продав його позивачу . Рішенням Піщанського районного суду від 21.01.2015 року визнано дійсним укладений між позивачем і відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля і визнано за позивачем право власності на автомобіль ( а.с.8-9 ) . Наявний в матеріалах справи витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна свідчить , що арешт на все рухоме майно відповідача [PERSON] було накладено на підставі постанови відділу ДВС Піщанського РУЮ від 20.11.2013 року , тоді як довіреність була видана ще 21.02.2013 року , коли автомобіль не був під арештом ( а.с.10 ) . У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном . Згідно ст.319 ЦК України власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 60 ЗУ « Про виконавче провадження « встановлено , що особа , яка вважає , що майно , на яке накладено арешт , належить їй , а не боржникові , може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту . Як встановлено з пояснень представника позивача при звернення до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль не було підстав для вимоги про зняття з нього арешту , оскільки про це позивачу не було відомо . На підставі викладеного , ст.ст. 317 , 319 , 321 , 391 ЦК України ,

Outcome: approved