Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство\~«ОКСІ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач мотивує вимоги тим, що в зв`язку з порушенням умов кредитного договору позичальником [PERSON] виникла заборгованість. В забезпечення належного виконання договору між [PERSON] (Іпотекодержатель) та банком укладено іпотечний договір від 23.02.2006 року, який забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку про вартість майна від 21.03.2018 року середня ринкова вартість іпотечного майна складає 801\~348,42 гривень. Справа перебувала в проваджені судді Приморського районного суду міста Одеси Загороднюка В.І.. В зв`язку з закінченням повноважень головуючого, здійснений автоматизований розподіл справ між суддями та справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіну Р.Д.. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року закрито підготовче засідання. Учасники справи в судове засідання повторно не з`явились. Про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов суд, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 21\~лютого 2006\~року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», (правонаступники - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № 014/035-43/40784, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 доларів США строком з 21 лютого 2006 року по 20 лютого 2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних та сплати комісії, згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. 28\~вересня 2006\~року між Банком та [PERSON] укладена додаткова угода № 1 від 28.09.2006 року до кредитного договору 014/035-43/40784 від 21.02.2006 року. Згідно п. 1 цієї угоди Сторони прийшли до згоди про збільшення суми кредиту з 28.09.2006 року, в зв`язку з чим п. п. 1.1 розділу Кредитного договору № 014/035-43/40784 від 21 лютого 2006 року викласти в такій редакції: «Кредитор, на умовах цього договору надає Позичальнику кредит в сумі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США. Всі інші пункти договору залишаються без змін. Додаткова угода набула чинності 28.09.2006 року та є невід`ємною частиною цього договору. З укладанням кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, здійснювати погашення щомісячними платежами, розміри та строки сплати яких визначаються графіком погашення заборгованості, починаючи з місяця в якому було здійснено видачу кредитних коштів. У разі невиконання або неналежного виконання позивальником своїх зобов`язань за кредитним договором останній зобов`язується повернути достроково кредит,відсотки та інші платежі визначені договором. Зокрема кредитор має право пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів (п.9.2 Кредитного договору). У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 23\~лютого 2006\~року між Банком та [PERSON] (Іпотекодателю) укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., зареєстрований в реєстрі за № 7464. Згідно п. 1.1.2 цього Договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира під [ADDRESS] , який належить Іпотекодателю на підставі дубліката № 2003-021 від 25.12.2003 року Договору № 97-42М купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 04.09.1997 року, реєстраційний № 97-42М та виданого там же 25.12.2003 року та Договору купівлі-продажу № 2000-107М, зареєстрованого у філії Малиновського району Одеської Універсальної біржі «Вітязь» 30.08.2000 року, реєстраційний № 2000-107М, які визнані дійсними рішенням Київського районного суду м. Одеси 06.02.2004 року, справа № 2-1261/2004, яке набрало чинності 17.03.2004 року, і зареєстрованих відповідно 29.12.2003 року, 06.02.2001 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, в книгах 407пр, 354 пр, на сторінках 45,99 під № 177. 02\~жовтня 2006\~року між банком та Іпотекодавцем [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] . Укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 23.02.2006 року, реєстровий № 1474. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в розмірі 348969 гривень. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.05.2010 року по цивільній справі № 2-2374/10 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення за кредитним договором задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції: Заборгованість по кредиту у сумі 33289,19 доларів США (в еквіваленті станом на 04.03.2010 року за курсом НБУ 265780,89 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 6896,43 доларів США (в еквіваленті станом на 04.03.2010 року за курсом НБУ 55061,10 гривень); пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 11959,61 доларів США ( в еквіваленті станом на 04.03.2010 року на 04.03.2010 року за курсом НБУ 416327, 52 гривень, 1700,00 гривень судового збору та 120 гривень витрати на ІТЗ розгляду справи, в тому числі і за рахунок заставного майна згідно договору іпотеки від 23.02.2006 року квартири під [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі дубліката № 2003-021 від 25.12.2003 року договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.09.1997 року. Рішення набрало законної сили. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] не виконує рішення суду, тому станом на 26.09.2017 року заборгованість складає 31 266,76 доларів США. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, ти роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор зо вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України). Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між ими особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Як слідує з ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. Одночасно з тим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, втраченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед и кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, держатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед и кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання ного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна. Як вбачається із матеріалів справи, Банком надіслана письмова вимога про повернення кредитних коштів, з попередженням про можливе стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до Висновку про вартість майна від 21.03.2018 року середня ринкова вартість іпотечного майна складає 801 348,42 гривень. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved