Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Свою заяву обґрунтовує наступним, а саме Оболонським районним судом м. Києва 18.10.2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 45709,79 грн. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Васильєвим С.С, від 26.03.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Просить суд визнати дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Васильєва С.С. неправомірними, скасувати постанову від 26.03.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. У судове засідання скаржник не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав. Боржник про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції м. Києва про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 25.11.2014 року державним виконавцем Ковальчук Т.П. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києві №2-5177 від 18.10.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суми боргу 45709,79 грн. За інформацією Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України відсутня інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО; платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; інформацію про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи не знайдено. 04.12.2014 року державним виконавцем Ковальчук Т.М. складено акт про те, що майно, на яке можна звернути стягнення не розшукано. Постановою державного виконавця від 18.12.2014 року накладено арешт на все майно , що належить [PERSON] та заборону на його відчуження. Крім того, у державного реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості стосовно майна боржника відсутні. Відсутні також відомості в реєстрі прав власності на нерухоме майно та відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно даних бази інформаційно-пошукової системи ДАІ інформація про зареєстровані транспортні засоби за боржником відсутні. 26.03.2015 року державним виконавцем Васильєвим С.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника, останнього не розшукано, у зв'язку з чим перевірити його майновий стан не виявилося можливим. Згідно відповідей ДПС України та ПФУ - інформація щодо боржника відсутня. Згідно відповіді УДАІ м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухомості не зареєстровано. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, тощо. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо зокрема у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Так, у постанові державного виконавця від 26.03.2015 року зазначено, що виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника, останнього не розшукано, у зв'язку з чим перевірити його майновий стан не виявилося можливим, однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази виходу державного виконавця за адресою місця проживання боржника. Таким чином, враховуючи, що державними виконавцем не виконані обов'язки та не вжиті всі можливі заходи передбачені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання даного виконавчого листа, то постанова про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню. З викладеного,

Outcome: partial