Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 29.05.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яким просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно судового наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12.05.2020, на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), оскільки змінився його майновий стан. Вказує, що 12.05.2020 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання та у власність дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.03.2020. Вважає, що приймаючи судовий наказ про визначення розміру аліментів, суду не було відомо про обставини, які є істотними під час вирішення питання щодо визначення розміру аліментів. Так, [INFO] у нього народилася дитина, [PERSON] , та [INFO] народилася [PERSON] , якій на теперішній час не виповнилось трьох років, та матір`ю яких є [PERSON] . З наведеного вбачається, що на його утриманні перебувають чотири особи: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як матір молодшої доньки, яка не досягла трирічного віку. Враховуючи, що на його утриманні на теперішній час перебуває чотири особи, розмір відрахувань з його доходів (заробітків) на кожну особу повинен становити 1/8 частку цього заробітку, у зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду про зменшення розміру аліментів. Стислий виклад заперечень відповідача. 18.08.2020 відповідач [PERSON] надала суд відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач по даній справі при обґрунтуванні визначеної ним суми аліментів в розмірі 1/8 частки від свого заробітку зазначає, що він загалом може на утримання інших осіб витрачати 1/2 частку від свого доходу, а заважаючи на загальну кількість утриманців у чотири особи, це по 1/8 частці від заробітку на кожного з утриманців. Вважає такі доводи та міркування позивача необґрунтованими. Чинним законодавством України не передбачено, що щомісячний обсяг грошових зобов`язань особи не може перевищувати 1/2 частини його доходу. Крім того, ст..26 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що розмір відрахувань при стягненні аліментів може сягати 70% від розміру заробітної плати. Також зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що він дійсно здійснює утримання своїх двох доньок та дружини, у зв`язку з чим слід зменшити розмір утримання на сина [PERSON] , тому просить відмовити в задоволені позову. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимогах. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 24.07.2020, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні 24.07.2020 відкладено розгляд справи на 10-00 год. 25.08.2020, для належного повідомлення відповідача. 25.08.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 09-30 год. 09.10.2020, за клопотанням позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з наданням йому часу для ознайомлення з відзивом на позов. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~ 12.05.2020 видано Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області судовий наказ, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання та у власність дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~та не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~30.03.2020\~до досягнення\~повноліття дитиною (а.с. 5). Позивач має малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позивачу заяву слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 188 СК України встановлено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, чинним законодавством України передбачено обов`язок брати участь в утриманні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, у ст. 192 СК України вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи зміст норм ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Як вбачається з матеріалів справи, у позивача та [PERSON] , з якою він перебуває у цивільному шлюбі, [INFO] народилася донька [PERSON] , та [INFO] народилася [PERSON] , тобто позивач перебуває у цивільному шлюбі, від якого народилися дві доньки, батьком яких згідно свідоцтв про народження є позивач [PERSON] . Враховуючи вище викладене, суд вважає, що у позивача, у зв`язку із зміною сімейного стану змінилося його матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей, що впливає на спроможність платника аліментів сплачувати їх у раніше визначеному розмірі. При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. Аналізуючи викладені норми права та досліджені судом письмові докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, а тому, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін та виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що справедливим буде зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позов слід задовольнити частково, та стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 188, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial