Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 19.06.2019 [PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи: [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , ЖБК «Будівельник-11» про виселення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . На підставі обмінного ордера № 2168, виданого 09.03.1991 Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, позивач разом з дружиною - [PERSON] та дочкою - [PERSON] , які є третіми особами у справі, набули право користування квартирою [ADDRESS] . Зазначена квартира розташована в ЖБК «Будівельник-11». 08.05.2001 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 403-С від 24.04.2001, було видане свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, його колишня дружина - [PERSON] , їх спільна донька - [PERSON] та онука позивача - [PERSON] , 2011 року народження. Дочка позивача - [PERSON] вселила до вказаної квартири свого чоловіка - [PERSON] , який чинить позивачу, разом з іншими мешканцями квартири перешкоди у користуванні квартирою, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до поліції. В подальшому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, оскільки відповідач та треті особи не допускали його до квартири, змінили замки на вхідних дверях. Позивач має напружені стосунки з відповідачем та третіми особами та зазначив, що відповідач порушує його право на вільне володіння та користування квартирою, згоди на його вселення до квартири він не надавав, а тому відповідач займає житлове приміщення без належних правових підстав та підлягає виселенню. Стислий виклад відзиву відповідача: До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання зазначає, що заперечує проти позову і вважає вимоги безпідставними. Вказує, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.2009 та від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з батьками в квартирі позивача. Відповідач зазначає, що позивач надавав згоду на його проживання у квартирі в усному порядку, а тому він користується квартирою на законних підставах, сплачує житлово-комунальні послуги за квартиру, в якій проживає. Також вважає, що його виселення з квартири призведе до порушення прав малолітньої дитини та призведе до фатальних наслідків для його сім`ї, оскільки сім`я не може проживати окремо. Звернув увагу уду на те, що квартиру [ADDRESS] позивач отримав в результаті вступу до кооперативу та виділення квартири здійснювалось з врахуванням кількості членів сім`ї позивача, а саме третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] , а тому відповідно він як член сім`ї власника [PERSON] , має право проживати разом зі своєю родиною в розумінні ст.156 ЖК України. Стислий виклад відповіді на відзив: 19.11.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона заперечила доводи викладені у відзиві. Твердження відповідача про те, що [PERSON] надав йому дозвіл на проживання в квартирі не відповідає дійсності, належні докази цього відсутні у матеріалах справи. Крім того, позивач не укладав з відповідачем договору найму житлового приміщення, відповідач не є членом сім`ї власника, адже його дружина лише має право на проживання у квартирі, як зареєстрована особа, а права власності не має. У зв`язку з незаконним проживанням відповідача у квартирі, позивач звертався до правоохоронних органів, відомості про це містяться в матеріалах справи. Стислий виклад пояснень 3-х осіб: [PERSON] та [PERSON] : Представник 3-ї особи [PERSON] та [PERSON] - адвокат Денищенко-Бостон О.Л. заперечувала щодо задоволення позову [PERSON] , зазначаючи, що відповідач отримував усний дозвіл від позивача, коли вселявся до квартири. Крім того? [PERSON] зазначила, що позивач систематично порушує та не виконує обов`язки членів кооперативу, не сплачує житлово-комунальні послуги, надмірно вживає алкогольні напої внаслідок чого агресивно поводиться, влаштовує сварки у власній квартирі з відповідачем та третіми особами. Натомість [PERSON] добросовісно виконувала та виконує обов`язки члена кооперативу, самостійно та вчасно сплачувала та сплачує за комунальні послуги, також їй допомагають в цьому діти. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Пояснення сторін: В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача та третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] , заперечила проти позову, пояснила, що позивач надавав дозвіл на проживання відповідача в квартирі та саме позивач створює несприятливі умови для проживання відповідача та 3-х осіб. Представник 3-тьої особи ЖБК «Будівельник-11», у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Встановлені судом обставини: У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , згідно копії свідоцтва про право власності виданого 08.05.2001 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 403-С від 24.04.2001 року, на ім`я [PERSON] . У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, його колишня дружина - [PERSON] , їх спільна донька - [PERSON] та онука позивача - [PERSON] , 2011 року народження. З наданих сторонами пояснень вбачається, що відповідач проживає у вказаній квартирі без реєстрації, що призвело до конфлікту з позивачем - власником квартири, який стверджує, що не надавав згоду на проживання відповідача та не укладав з останнім договору найму житлового приміщення. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2017 року визначено конкретний порядок користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позивачу виділено в користування ізольовану кімнату площею, 12,1 кв.м., а в користування [PERSON] та [PERSON] жилу ізольовану кімнату площею, 18.1 кв.м. з балконом. З пояснень сторін у судовому засіданні та наданих ними письмових доказів, зокрема, численних звернень до правоохоронних органів, висновків про розгляд звернень вбачається, що між сторонами існує тривалий особистісний конфлікт. Норми права, що підлягають застосуванню: ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначає - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Вказана судова позиція відображена у Постанові Першої судової палати КЦС Верховного суду від 06.02.2019 у справі № 523/11790/16-ц. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Враховуючи справу ЄСПЛ Кривіцька та Кривіцький проти України (№8863/06), суд має надати адекватне обгрунтування щодо виселення в контексті пропорційносту застосування такого заходу. Відповідно ст. 157 ЖК УРСР до членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третіх осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Підставами своїх вимог позивач зазначає те, що він не надавав згоду на проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу на праві приватної власності та не укладав з відповідачем договору найму житлового приміщення, а оскільки відповідач не є членом сім`ї власника, то відповідно не має жодної правової підстави проживати в квартирі. Відповідач, заперечуючи проти позову посилається на ст. 33 Конституції України, яка передбачає свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ст. 3 СК України, що відповідач є членом сім`ї третьої особи [PERSON] , яка зареєстрована у вищевказаній квартирі, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, щодо користування жилим будинком (квартирою), що належить громадянинові, права та обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири), заборону виселення із займаного житлового приміщення або обмеження у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Водночас встановлені судом фактичні обставини дають підстави вважати, що відповідач не є членом сім`ї власника та не має взаємних прав та обов`язків з власником житла. Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується той факт, що позивач не проживає у квартирі [ADDRESS] , відповідач є чоловіком третьої особи [PERSON] , яка не є власником чи співвласником вказаної квартири. Відповідачем не надано належних доказів, що його вселення відбулося за згодою власника квартири. Після вселення відповідача в належну позивачу квартиру, між сторонами склалися неприязні відносини, існує конфлікт, між ними постійно виникають сварки. Позивач звернувся до суду з позовом про вселення, так як відповідач та треті особи чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, рішення по справі ще не постановлено. Доступу до квартири на даний час позивач не має. Власник квартири позивач по справі категорично заперечує проти подальшого проживання відповідача у належній йому квартирі через неможливість співжиття разом та через відсутність у останнього будь яких правових підстав на це. В даному випадку, відповідач не надав суду належні та допустимі докази проживання у вказаному житлі на належних правових підставах. При цьому у суду не має сумнівів, що відповідач перешкоджає користуватися позивачу своєю власністю, оскільки факт виникнення сварок між ними не оспорюється жодною стороною та доведений доказами звернення позивача до правоохоронних органів. За цих обставин, є законні підстави для виселення відповідача із квартири позивача, з огляду на законне право власності останнього. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved