Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. за договором позики від 31.08.2015 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що згідно з договором позики від 31 серпня 2015 року відповідач [PERSON] позичила у нього кошти в сумі 3000 гривень, і зобов'язувалася повернути борг до 03 вересня 2015 року. Час повернення боргу був зазначений відповідачем у наданій нею борговій розписці. Починаючи з вересня 2015 року позивач постійно в усній формі вимагав у відповідача повернення боргу, але відповідач уникає його та не виконувала взяті на себе зобов'язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернула, чим взяті на себе зобов'язання не виконала. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, пояснив, що 13 серпня 2015 року він дав [PERSON] 3000 гривень, які вона зобовязалася віддати до 03.09.2015 року. Дані кошти вона йому не повернула. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що дійсно брала в [PERSON] гроші 3000 гривень, розписка була написана нею. Дані кошти вона йому повернула близько місяця назад, однак ніяких письмових доказів, що вона повернула кошти в неї немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики від 31 серпня 2015 року відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] 3000 грн. і зобов'язувалася повернути борг до 03 вересня 2015 рок, що підтверджується розпискою відповідача від 31.08.2015 року. Однак, на даний час відповідач борг за укладеним між ними договором позики від 31.08.2015 року не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Між сторонами були обумовлені всі потрібні для даної угоди умови договору, які позивач виконав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст..16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі. Пояснення [PERSON] про повернення боргу спростовуються текстом розписки від 31.08.2015 року, в якій вона власноручно зазначила про отримання від [PERSON] 3000 грн. та зобовязалася їх повернути до 03.09.2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved