Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 28.11.2018 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] ( паспорт серії [NUMBER] , виданий 13.03.2002 року Ізмаільским МВ УМВС України в Одеській області, місце проживання: [ADDRESS] , місце реєстрації проживання: [ADDRESS] ) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS]) про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25.08.2018 року та судових витрат. Рішення набрало законної сили. 25 лютого 2019 року до суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі, оскільки при ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме в частині відшкодування судових витрат- витрати на правничу допомогу на користь відповідача. Заявник до судового засідання надав заяву, в якій вимоги щодо ухвалення додаткового рішення підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити, а справу розглядати за його відсутністю. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Частина 4 ст.270 ЦПК України визначає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд дослідив надані докази і наведені сторонами доводи і дійшов висновку, що заява про компенсування судових витрат підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокату ру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 26.10.2018 року [PERSON] і адвокат Поліщук С.С. уклали договір про надання правової допомоги. Також 30.10.2018 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, якою визначено обсяг проведеної роботи та розмір гонорару вартістю 2000 гривень. на доказ чого відповідачем надано банківську квитанцію № 0.0.1172448918.1 від 30.10.2018 року на суму 2000 гривень. З огляду на викладене вимоги позивача в частині стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, доведеним і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст..141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А відповідно до ч.2 п.2 цієї ж статті -у разі відмови в позові - на позивача. У позові [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Відповідач сплатив судовий збір на загальну суму 2000 грн., що підтверджується банківською квитанцією від 30.10.2018 року , тому заява [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved