Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. АТ КБ «Приватбанк» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 06.02.2017 у розмірі 11\~879,63 грн та судові витрати в розмірі 1\~921,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору від 06.02.2017 [PERSON] отримала кредит у розмірі 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Відповідач порушила зобов`язання за договором та станом на 17.03.2019 має заборгованість у сумі 11\~879,63 грн, з яких: 2\~515,51 грн заборгованість за тілом кредиту, 2\~802,81 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5\~137,95 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 381,47 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 541,89 грн штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача подано такі заяви та клопотання: заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.1). клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6); клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача та незаперечення проти заочного розгляду справи (а.с.7). Процесуальні дії у справі. 03.04.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.38). Ухвалою від 18.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39-40). Ухвалою судового засідання від 23.05.2019 судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відкладено розгляд справи (а.с.47). Ухвалою судового засідання від 09.07.2019 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.54). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Підписом в Анкеті-заяві від 06.02.2017 [PERSON] засвідчила свою згоду на те, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язується виконувати Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.10). Порядок погашення заборгованості за Кредитом, відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, порядок нарахування штрафних санкцій та їх розмір передбачені в пунктах 1.1.2.5., 1.1.2.6., 1.1.3.2.2. 1.1.3.2.4., 1.1.5.20., 1.1.5.21., 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4., 2.1.1.5.6., 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.11. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-26). Заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за договором від 06.02.2017 становить 11\~879,63 грн, з яких: 2\~515,51 грн заборгованість за тілом кредиту, 2\~802,81 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5\~137,95 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 381,47 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 1\~041,89 грн заборгованість по судовим штрафам (а.с.8-9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за договором від 06.02.2017, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 3 ст. 551 ЦПК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 207, 509, 525, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 615, 617, 629, 634, 638, 639, 642, 1054 ЦК України, які містять загальні норми щодо вимог до форми правочинів та договорів, визначають поняття, виконання та припинення зобов`язання, правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за таке, порядок укладення та зміни договорів, обов`язковість договору та зміст кредитного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує: правову позицію, висловлену 03.09.2014 Верховним Судом України у справі №6-100цс14, за змістом якої суд має право самостійно зменшити розмір неустойки за умови, що останній значно перевищує суму збитків; правовий висновок, зроблений 28.02.2018 Верховним Судом у справі №202/3351/14-ц, за змістом якого цивільним кодексом судам надано право зменшити розмір неустойки, а не звільнити від такої сплати взагалі. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Суд не застосовував до спірних правовідносин статтю 1050 ЦК України, на яку посилалася представник позивача, з тих підстав, що така передбачає обов`язок позичальника сплати грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу у разі своєчасного неповернення суму позики, а також право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів в разі прострочення повернення чергової частини, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням). Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суму заборгованості (яку позивач просить стягнути з відповідача) позивачем не включено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, а також умовами укладеного між сторонами договору не встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, тому покликання на дану норму є помилковим. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами представника позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 2\~515,51 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2\~802,81 грн, нарахованих штрафів в сумі 1\~041,89 грн, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач [PERSON] підписала 06.02.2017 Анкету-заяву, надану їй позивачем, тим самим погодившись в цілому з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, в зв`язку з чим між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» (на даний час АТ КБ «Приватбанк»), виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків. Позичальник [PERSON] порушила Умови та Правила надання банківських послуг, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання, чим допустила заборгованість перед кредитодавцем. Умови укладеного між сторонами договору відповідачем залишаються не виконаними і заборгованість за цим договором не погашена. Водночас, суд вважає нарахований позивачем розмір пені таким, що значно перевищує розмір збитків, виходячи з розміру заборгованості за тілом кредиту, простроченого тіла кредиту, нарахованих штрафів та відсутності заборгованості за нарахованими відсотками, тому, з огляду на положення статей 3, 509, 627 ЦК України, суд доходить переконання про необхідність зменшення розміру неустойки (нарахованої пені) до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме: 2\~515,51 грн, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають такі суми: 2\~515,51 грн (заборгованість за тілом кредиту), 2\~802,81 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), 2\~515,51 (розмір неустойки (пені) та 1\~041,89 (нараховані штрафи). Всього 8\~875,72 грн. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Зважаючи на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 207, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 598, 599, 610, 615, 617, 629, 634, 638, 639, 642, 1054 ЦК України та

Outcome: partial