Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.07.2013 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що кожен зі сторін має протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач часто нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки. Він ігнорує її як дружину не прислуховується до її думки та не зважає на її прохання про зміну свого ставлення щодо їхніх стосунків. Відповідач також не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, допомоги, не надає коштів на утримання сім`ї. Ведення між ними спільного господарства фактично припинено, за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві просить розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомленим належним чином. Надіслані на адресу відповідача судові виклики відповідачу не вручено в зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання вказаної кореспонденції. Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 18.07.2013 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved