Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ № CNBТАU00150026 від 27 березня 2007 року в розмірі 25827,10 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 04 лютого 2016 року складає 663498 грн. 20 коп. В ході розгляду справи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінив позовні вимоги і остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3378.32 доларів США та 576449.69 грн. пені, що за курсом 25.69 Національного банку України від 04 лютого 2016 року складає 663238.73 грн. Свої вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань визначених вищевказаним кредитним договором, у звязку з чим утворилася відповідно до представленого розрахунку заборгованість на вказану суму. Представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, в письмових поясненнях на заперечення відповідача вказала, що вони юридично необґрунтовані та підтримала позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє за довіреністю, в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача та визнав частково позовні вимоги в сумі 51.89 доларів США, вважає, що відсутні юридичні підстави для нарахування та стягнення відсотків по боргу за кредитом і відповідно просить застосувати спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення штрафних санкцій пені, тому в іншій частині позовних вимог просить суд відмовити. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін відповідно їх заперечень та пояснень, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апозов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору від № CNBТАU00150026 від 27 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит на строк до 26 березня 2014 року у розмірі 9188,99 доларів США, що підтверджено меморіальним ордером, тобто позивач виконав звої зобовязання перед відповідачем. Відповідно до договору погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. п.п. 7.1 даного Договору передбачено порядок повернення кредиту у вигляді щомісячних\~ платежів на рівні 176,00 доларів США, які\~ відповідач повинен вносити щомісячно з 20 по 25 число кожного місяця\~ (а.с.13).\~ Відповідач взяті зобовязання належним чином не виконував, так як не надавав своєчасто банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з цим рішенням Бахмацького районного суду від 19 грудня 2012 року за позовом ПАТ КБ»Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором і зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання зазначеного кредитного договору, було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк»93944 грн. 71 коп. в порядку погашення кредитної заборгованості станом на 07 лютого 2012 року та судових витрат, а в задоволенні зустрічного позову було відмовлено, дане рішення суду набрало законної сили 05 лютого 2013 року. Предметом дослідження по даному рішенню суду були, як зарахування коштів від реалізації автомобіля, який перебував у заставі по даному кредитному договору, так і підвищення відсоткової ставки з 12% до 14,04%, яке було здійснене 01 листопада 2008 року і відповідно нарахування відсотків за користування кредитом на час звернення до суду проводилось виходячи із нової відсоткової ставки. Згідно з вимогами ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин посилання відповідача на неврахування коштів отриманих від реалізації автомобіля, що перебував у заставі, порушення його прав при здійсненні його реалізації та неправомірність підняття відсоткової ставки по кредиту не можуть бути прийняті судом до уваги, так як дані обставини були вже предметом дослідження суду в іншій справі і вони визнані законними рішенням суду, яке набрало законної сили. Предметом дослідження по даній справі являється розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ\~ КБ „ПриватБанк станом з 08 лютого 2012 року по 04 лютого 2016 року, яка складається з заборгованості за кредитом 51.89 долар США, 3043.51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 282.92 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 576449.69 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Статтями 256-258 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається із матеріалів справи строк дії даного кредитного договору визначений до 26 березня 2014 року. Тобто це і є дата після якої розпочинається відлік строків позовної давності в даному випадку. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем представлено розрахунок заборгованості відповідача який складається із заборгованості за кредитом 51.89 долар США, 3043.51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 282.92 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідачем та його представником не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобовязань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі, також в письмових запереченнях відповідач визнає той факт, що припинив виплати позивачу після передачі заставного автомобіля для реалізації. До зазначених нарахувань застосовується загальний строк позовної давності в три роки, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно вимог ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), і по даній справі строк предявлення вимог про стягнення пені закінчився 27 лютого 2015 року, відповідач та представник відповідача ставлять питання про застосування строку позовної давності до даної вимоги, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 22438,68 доларів США задоволенню не підлягають і в цій частині позивачу суд відмовляє у задоволенні у звязку з пропущенням строку позовної давності. Згідно із статтею 88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесені позивачем і документально підтвердженні. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1378 грн. 00 коп. в порядку відшкодування судових витрат понесених позивачем оплатою судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial