Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 03.06.2021 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом (а.с. 11) і просить терміново зобов`язати [PERSON] поновити його на роботі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що директор Комунальної установи Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області [PERSON] (далі - відповідачка) відмовила надати йому оплачувану щорічну відпустку, продовжити йому трудовий договір і незаконно його звільнила, чим показала свою неповагу та принизила не тільки як людину, але як і молодого спеціаліста. Він повідомляв відповідача, що не потребує грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, а потребує щорічної оплачуваної відпустки, яка входить в стаж роботи. Відповідно до наказу від 31.08.2020 він працював вчителем німецької мови Комунальній установі Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області з 01.09.2020 по 31.05.2021. Крім того перевіряв зошити, заміняв щотижня вчителів безкоштовно, чергував двічі на тиждень з 07.30 год., щотижня відвідував загальношкільні наради, батьківські збори. Не має жодного прогулу, не пропустив жодного уроку, не брав відпустки, не перебував на лікарняному. Згідно Конституції України, Закону України «По відпустки», Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам йому має бути надано щорічну оплачувану відпустку пропорційно відпрацьованого ним часу. Директор [PERSON] повинна була надати йому відпустку з 01.06.202021 на період 50 днів, тобто до 20.07.2021. Тому трудовий договір відповідач повинна була продовжити до 20.07.2021, але не зробила цього, чим порушила строки трудового договору. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Наполягав на тому, що саме директор КУ Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області [PERSON] є належним відповідачем за позовом. Зазначив, що його незаконно звільнили 31.05.2021 року, тобто не тим днем коли потрібно. Повинні були звільнити 20.07.2021 після використання ним щорічної відпустки, яка пропорційно відпрацьованого ним часу становить 50 днів, продовживши строковий трудовий договір. У цій справі інший предмет спору, в іншій цивільній справі він звертався з позовом про зобов`язання надати відпустку. 06.07.2021 відповідач надала відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просила відмовити. В обґрунтування заперечень вказує те, що між позивачем та КУ Сумською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №10 укладений строковий трудовий договір за умовами якого позивач з 01.09.2020 призначений на посаду вчителя німецької мови з строком припинення трудових відносин 31.05.2021. У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/1595/21 предметом якої є зобов`язання відповідача надати позивачу щорічну оплачувану відпустку з 01.06.2021 пропорційно до відпрацьованого часу, оскільки строк трудового договору закінчується 31.05.2021. Позов позивачем подано з тих самих підстав. Припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи волевиявлення працівника. Отримання позивачем 28.05.2021 компенсації за невикористану щорічну відпустку та інших виплат у зв`язку зі звільненням, невиконання трудових обов`язків після 30.05.2021 унеможливлює продовження дії строкового трудового договору до 20.07.2021 та свідчить про законність звільнення. У судовому засіданні 12.07.2021 та 21.07.2021 представник відповідачки - [PERSON] у задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві. Заяви, клопотання. 06.07.2021 відповідач надала відзив на позовну заяву. 21.07.2021 представником відповідача подано заяву про зупинення провадження у справі. 29.07.2021 представником відповідача подано заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.06.2021 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.07.2021 оголошено перерву по справі до 21.07.2021. 21.07.2021 розгляд справи відкладено для надання доказів до 30.07.2021. 30.07.2021 ухвалою суду заяву представника відповідача про зупинення провадження у справі залишено без задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] згідно наказу №219-к від 31.08.2020 «про прийняття на роботу» прийнятий на роботу з 01.09.2020 по 31.05.2021 на посаду вчителя німецької мови Комунальної установи Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області, робота основна, тривалість робочого дня (тижня) 18 годин, з окладом 4383 грн. 00 коп. З вказаним наказом позивач ознайомлений 01.09.2020. 13.05.2021 [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про продовження трудового договору на підставі Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», а у разі відмови - надати оплачувану щорічну відпустку з 01.06.2021 року (а.с. 3). На звернення [PERSON] листом від 27.05.2021 №01-12/221 директор Комунальної установи Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області [PERSON] зазначила, що у перший та наступні роки відпустка педагогічним працівникам надається у період літніх канікул незалежно від часу прийняття їх на роботу згідно постанови КМУ від 14.04.1997 №346 «Про затвердження Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам». Літні канікули у 2020-2021 навчальному році згідно із Законом України «Про освіту» розпочинаються 15.06.2021. Термін трудового договору закінчується 31.05.2021, а щорічну відпустку просив надати з 01.06.2021. Зазначено про отримання компенсації за невикористану щорічну відпустку. Згідно наказу № 102-к від 31.05.2021 «про припинення трудового договору (контракту)» звільнено 31.05.2021 [PERSON] у зв`язку з закінченням строку строкового трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України). З вказаним наказом позивач ознайомлений 03.06.2021. 28.05.2021 з позивачем проведено розрахунок - виплачено заробітну плату за відпрацьований час - 6733,63 грн. та компенсацію за невикористану відпустку (50 к/днів) -10584,50 грн. Рішенням Сумської міської ради № 3014-МР від 23.09.2009 затверджено нову редакцію Статуту Комунальної установи Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області (далі - Статут). Згідно пункту 1.4 Статуту навчальний заклад є юридичною особою, діяльність якого підпорядкована управлінню освіти і науки Сумської міської ради. Відповідно до пункту 1.9 Статуту навчальний заклад самостійно приймає рішення і здійснює діяльність в межах своєї компетенції, передбаченої законодавством України та власним статутом. Призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних та інших працівників й інші трудові відносини регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про загальну середню освіту» та іншими законодавчими актами (пункт 3.6 Статуту). Директор навчального закладу: здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний підбір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікованого рівня працівників; видає в межах своєї компетенції накази та розпорядження і контролює їх виконання; несе відповідальність за свою діяльність перед учнями, батьками, педагогічними працівниками та загальними зборами (конференцією), Засновником, органами державної виконавчої влади тощо (пункт 4.3 Статуту). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 3 статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події або виконанням певного обсягу робіт. Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України трудовий договір припиняється за закінченням строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 753/16193/16-ц, постанова Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 761/27037/17-ц, постанова Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 757/26016/17-ц. Судом установлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах за строковим трудовим договором з Комунальною установою Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області, працював вчителем німецької мови. Укладаючи трудовий договір [PERSON] погодився з його умовами, в тому числі зі строком його дії з 01.09.2020 по 31.05.2021. Тобто, 31.05.2021 останній день строкового трудового договору. 13.05.2021 [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про продовження трудового договору, а у разі відмови просив надати оплачувану щорічну відпустку з 01.06.2021 року, тобто поза межами строкового трудового договору. Оскільки сторони не досягали згоди щодо продовження дії строкового договору чи укладання нового договору, тому [PERSON] на законних підставах звільнено на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. При цьому позивач перебував у трудових відносинах з юридичною особою Комунальною установою Сумською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №10 ім. Героя Радянського союзу О.Бутка, м. Суми, Сумської області, а тому саме ця юридична особа є належним відповідачем у справі, а не директор юридичної особи - [PERSON] . Правомірність ненадання відпустки позивачу знаходиться поза межами предмету даного спору. Згідно з статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення. Оскільки під час розгляду справи порушень прав позивача під час звільнення за строковим трудовим договором, які б були підставою для його поновлення на роботі не встановлено, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Судові витрати. У справах про поновлення на роботі позивачі звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 7 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Outcome: dismissed