Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2015 року у задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати відмовлено. Водночас, судом не вирішено питання щодо вимог, стосовно яких сторони подавали пояснення і докази, зокрема щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 1717,03 грн. Відповідно до пунктів першого, четвертого частини першої статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» на підставі якого затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати № 159. Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходом відповідно до зазначеного закону слід розуміти, в тому числі і заробітну плату. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати доходів компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Верховний Суд України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі №6-131цс12 зазначає, що відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено обставин, що підтверджують позовні вимоги. Вимога про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати є похідною від вимоги про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати. З огляду на викладене, встановивши відсутність підстав для задоволення основної вимоги - про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд не вбачає підстав для задоволення похідної - про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки передумовою стягнення зазначеної компенсації є наявність заборгованості по виплаті заробітної плати.

Outcome: dismissed