Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. Заявник [PERSON] , 29.07.2021 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього /побутового/ насильства /в порядку ст. 350-2 ЦПК України/, зацікавлена особа - [PERSON] , згідно якої просить суд: видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким: заборонити [PERSON] тимчасово, строком на 6 місяців перебувати та проживати за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , - заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 м до місць проживання /перебування/, роботи, інших місць частого відвідування постраждалої [PERSON] . Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування від 31.10.2006 року належить будинок [ADDRESS] . Зазначає, що будинок їй був подарований чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . За її ствердженням, син її чоловіка від першого шлюбу [PERSON] , який не погоджується із фактом, що батько подарував їй будинок, вчиняє відносно неї домашнє насилля, намагаючись її вигнати з будинку, з погрозами нанесення тілесних ушкоджень, та агресивною поведінкою направленою в т.ч. до доньки заявника, що викликають страх та стрес. Заявник наполягає, що погрози та психологічний вплив на неї з боку [PERSON] мають систематичний характер, є реальними та такими, які вона сприймає як небезпеку для свого життя та здоров`я. В свою чергу, зазначає, що вона неодноразово зверталась із скаргами на дії [PERSON] до органів поліції, сільської ради, інших установ, але дієвої реакції не було. Таким чином, [PERSON] , будучи повністю впевнений у власній безкарності, має усі можливості довести до результату у вигляді створення умов через погрози та психологічний вплив для вигнання її з власного будинку. Враховуючи наведені вище обставини, вона вважає, що окреслені нею факти мають ознаки фізичного, економічного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто та негативно впливає на морально-психічний стан її доньки, тому лише обмеження проживання у будинку заявниці та заборона наближатися до неї на певну відстань буде попередженням та профілактикою домашнього насильства. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі. 30 липня 2021 року вказана справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю. 30 липня 2021 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі з призначенням її розгляду на 02 серпня 2021 рік об 15.00 годині. Заявник в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням її вимоги задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. За змістом ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Фактичні обставини справи встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно, 31.10.2006 року між [PERSON] та його дружиною - [PERSON] був укладений договір дарування будинку серії ВЕС № 656692, згідно якого заявник набула у власність житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . ЇЇ право власності на вищезазначений житловий будинок було зареєстровано у встановленому законом порядку, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13560849 від 14.02.2007 року. [INFO] її чоловік [PERSON] помер /Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /. Наразі між заявником та заінтересованою особою/ сином покійного чоловіка від першого шлюбу [PERSON] / виникають сварки та конфліктні ситуації, у зв`язку з його незгодою з фактом користування житловим будинком. Згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2021 року, усунено перешкоди [PERSON] в користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вселено [PERSON] з його сім`єю: [PERSON] /дружина/, [PERSON] /дочка/, та [PERSON] /син дружини/ до житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; передано [PERSON] ключі від будинку. Заявник вказує, що їх проживання під одним дахом з [PERSON] є неможливим, оскільки останній вчиняє їй погрози «забрати будинок без судового рішення», агресивно себе поводить, що викликає стрес та страх, в т.ч. і в її доньки. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заявник зверталась до слідчого СВ Білгород-Дністровського в Одеській області, якому надала письмові пояснення про шахрайські дії [PERSON] , спрямовані на заволодіння її будинком. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 29.03.2018 року на підставі заяви [PERSON] було заведено кримінальне провадження № 12018160240000911. Поміж з цим, заявник зверталась до військової прокуратури, із заявою від 08.02.2018 року про вчинення виправних дій відносно [PERSON] , який здійснює погрози на її адресу та свідків, також зламав калитку та дверний замок, намагаючись потрапити до будинку. Листом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області за № 42/1146 від 24.01.2017 року повідомлено [PERSON] , що оскільки спір за повідомленими обставинами має цивільно-правовий характер, тому рекомендовано звернутись до суду. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З метою реалізації запобіганню насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3, 6, 7 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно зі ст. 2 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» предметом регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя та ін. Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону). Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до частини першої ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] неодноразово, протягом 2017-2018 років зверталася до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів щодо припинення протиправних дій з боку її пасинка [PERSON] . В той же час, за наслідком звернень заявниці не застосовувалось жодних дій відносно [PERSON] , він до адміністративної відповідальності не притягувався, вжиття термінового заборонного припису стосовно кривдника уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України не вживалось. Більш того, з матеріалів заяви [PERSON] вбачається, що її звернення були більш як 3 роки назад, що в свою чергу може свідчити про відсутність ризиків чи будь-яких дій з боку «кривдника». Крім того, судом ураховується той факт, що наразі сторони вирішують питання користування будинком, зокрема [PERSON] , що підтверджується судовим провадженням по перегляду заочного рішення у справі № 495/5463/20 від 11.06.2021 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Провівши оцінку доказів у відповідності з вимог ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» підстав для видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку доводам заявника, виходячи із приєднаних позивачем доказів звернення до правоохоронних органів з питань вчинення протиправних дій з боку заінтересованої особи в період 2017-2018 рр., та з огляду на те, що з наданих доказів неможливо дійти висновку про систематичний характер відповідних дій на протязі усього часу до моменту звернення заявника до суду, та з урахуванням загалом відсутності даних про дійсність домашнього насилля з боку [PERSON] відносно [PERSON] , що виявляється у психологічному тиску, погрозах, агресивній поведінці, та наявних ризиків вказаному, суд вважає заяву [PERSON] , зацікавлена особа - [PERSON] , про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього /побутового/ насильства /в порядку ст. 350-2 ЦПК України/ необґрунтованою, недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed