Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач) в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння, яке розташоване у [ADDRESS] , яке належало її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що будинковолодіння у [ADDRESS] належало [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому на день смерті майно у рівних частинах заповів [PERSON] та [PERSON] . [INFO] батько позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку фактично прийняла його дружина [PERSON] та вона. 26.03.1999 мати позивачки склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла позивачці у справі. [INFO] [PERSON] померла. Вона постійно проживала разом з матір`ю у зазначеному будинку, успадкувала особисті речі померлої, займалася її похороном та користувалася земельною ділянкою, тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном. Вона звернулася у державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у оформлені спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засіданні не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку зі зміною відповідача (а.с.62), клопотання про витребування документів (а.с.73). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.72). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.46-47). Ухвалами підготовчого засідання від 19.10.2020, 22.02.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.52, 56). Ухвалою від 28.05.2021 залучено до участі у справі правонаступника відповідача та відкладено підготовче засідання (а.с.67-68). Ухвалою від 20.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.76-77). Ухвалою судового засідання від 28.10.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.81). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.05.1961 (а.с.7). 02.03.1995 [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). 26.03.1999 [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на випадок своєї смерті [PERSON] (а.с.17). Згідно з свідоцтвами про смерть [NUMBER] від 15.01.1999, [NUMBER] від 09.04.1999, [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] у с. Буянів Жидачівського району Львівської області (а.с.18). Довідкою по формі спадщини №431 від 12.08.2009, виданою Мельницькою сільською радою, встановлено, що подружжя [PERSON] було зареєстроване і проживало в с. Буянів Жидачівського району Львівської області до дня смерті. Проживали одні. Заборони та арешту на житловий будинок і господарські будівлі в с. Буянів Жидачівського району Львівської області по даних виконкому немає. Заповіт від [PERSON] посвідчувався 02.03.1995 в користь [PERSON] та [PERSON] . Заповіт від [PERSON] посвідчувався 26.03.1999 в користь [PERSON] . На день її смерті заповіт не змінено і не скасовано. [PERSON] вступила в управління спадковим майном в шестимісячний строк після смерті батьків (а.с.8). Рішенням Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15.06.2018 №18, присвоєно порядковий номер 27 житловому будинку по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2009, спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON] (а.с.19) Відповідно до постанови Жидачівської ДНК від 05.07.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належав померлій і є спадковим майном (а.с.20). З технічного паспорта встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «А-1», загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., з господарськими будівлями: сараєм «Б», сараєм «В», криницею 1 (а.с.63-66). Витягом з погосподарської книги с. Буянів, виданої Мельницькою сільською радою за №243 від 05.07.2018 встановлено, що станом на 30.04.1990 будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , голова колгоспного двору, помер [INFO] . [PERSON] , останній член колгоспного двору померла [INFO] (а.с. 75). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до приписів статті 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право [PERSON] та [PERSON] . З огляду на дату смерті спадкодавця [PERSON] спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, оскільки вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини, а саме: вступила в управління спадковим майном у шестимісячний строк після смерті батька. Фактичних даних, які б свідчили, що [PERSON] також прийняв спадщину, матеріали справи не містять. За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем за заповітом прав та обов`язків [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про право на спадщину від 11.09.2009. Таким чином, [PERSON] має право набути право власності на житловий будинок (разом з господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, однак відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок позбавляє її можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 533, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved