Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: фермерське господарство «Артанія АГРО» про підтвердження права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що у 2007 році її чоловік, [PERSON] , через ліквідатора [PERSON] придбав у СТОВ «Горліс» господарський двір «Комора» у с.Чубівка, Черкаського р-ну. У зв`язку з тим, що частина об`єктів господарського двору перебували у аварійному стані, на які у СТОВ «Горліс» була відсутня технічна документація, що унеможливлювало їх внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арбітражний керуючий [PERSON] включив у договір купівлі-продажу лише шлакоблочну будівлю «Комора» пл. 376,2 м.кв. по [ADDRESS] , а на інші будівлі господарського двору надав довідку, що підтверджувала придбання даних об`єктів [PERSON] . Рішенням сесії Думанецької сільської ради №39-17 від 11.11.2009 р. [PERSON] був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою та відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0.39 га в с.Чубівка господарського двору «Комора». На замовлення [PERSON] , згідно договору №18 від 08.11.2014 р. ПП «ДІ ПРОЕКТ» виготовив план встановлення меж господарського двору по [ADDRESS] та було підписано Акт встановлення меж земельної ділянки з сусідами. Однак, без пояснення причин, даний акт не був погоджений сільською головою с.Думанці [PERSON] , що унеможливило подальше оформлення зазначених документів. [PERSON] , отримав рішення про присвоєння адреси на виробничий будинок об`єкту нерухомості « [INFO] », виготовив технічний паспорт на виробничий будинок по [ADDRESS] , та, враховуючи свою зайнятість, подарував його [PERSON] . Приймаючи в дар об`єкти господарського двору «Комора» за адресою [ADDRESS] позивач не очікувала, що їй доведеться зіштовхнутися з такою кількістю проблем з оформленням даного майна та земельної ділянки під ним. 28 вересня 2018 року, [PERSON] звернулася до Думанецької сільської ради Черкаського району з клопотанням про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га по [ADDRESS] , де знаходиться майно. 9 жовтня 2018 року сесія Думанецької сільської ради Черкаського району відмовила позивачу у прийнятті рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у с. Чубівка Черкаського району Черкаської області». У зв`язку з цим, 6 грудня 2018 р. позивач звернулася до Черкаського адміністративного суду з позовом до Думанецької сільської ради з проханням зобов`язати сесію Думанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області видати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,25 га по [ADDRESS] у встановлений чинним законодавством термін (справа №2340/4619/18). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 адміністративний позов був задоволений частково, а саме: зобов`язано Думанецьку сільську раду Черкаського району Черкаської області повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтованою площею 0,25 га по [ADDRESS] . 09 квітня 2019 року відбулося засідання постійної комісії з питань земельних відносин та комунальної власності Думанецької сільської ради на якій повторно була розглянута заява про відведення зазначеної земельної ділянки. Однак, голова земельної комісії Думанецької сільської ради Киба Микола Іванович, не проаналізувавши всі наявні документи, помилково вирішив, що частина об`єктів господарського двору є безхазяйними та переконав членів земельної комісії оформити правовстановлюючі документи на безхазяйне майно та прийняти його в комунальну власність Думанецької сільської ради. Дане рішення земельної комісії стало підставою для прийняття 09 квітня 2019 року рішення Думанецької сільської ради №41-24/VII, яким було надано гр. [PERSON] дозвіл на позробку проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею лише 0,08 га, в межах Думанецької сільської ради для будівництва та обслуговування належного їй нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] землевпорядній організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення даного виду робіт. Майно господарського двору [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці розміром 0,25 га, кадастровий номер якої 7124983500:003:0185, цільове призначення для іншого сільськогосподарського призначення. 23.11.2020 року позивач подала заяву до Леськівської сільської ОТГ щодо надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, по [ADDRESS] , де знаходиться її майно. 14.04.2020 року позивач отримала лист від Леськівської сільської ОТГ та рішення сесії Леськівської ОТГ про відмову в її проханні. Як з`ясувалося, мотивами відмов як Думанецької сільської ради так і Леськівської ОТГ є - належним чином оформлені документи на право власності на нерухоме майно, що придбане [PERSON] через арбітражного керуючого. Таким чином об`єктом позову про визнання права власності є необхідність підтвердження глава власності позивача щодо майна господарського двору, зазначеного в додатку 1 договору дарування. Оскільки відповідач на вимогу позивача не привів правовстановлюючі документи у відповідність до законодавства, з огляду на безпідставне визнання органом місцевого самоврядування частини майна господарського двору безхазяйним, що спричинило його розкрадання, враховуючи аварійний стан споруд господарського двору, що створюють складну санітарно-екологічну та пожежо-небезпечну ситуацію, з огляду на відмову органу місцевого самоврядування у виділенні земельної ділянки під весь комплекс споруд господарського двору, відсутність правової визначеності статусу аварійних споруд у відновлення яких не можуть інвестувати кошти, нарахування податку на весь комплекс споруд, коли до деяких відсутній доступ власника через виділення органом місцевого самоврядування земельної ділянки площею менше, аніж комплекс споруд господарського двору, позивач звернулася з даними позовом до суду і просила підтвердити наявне право власності у [PERSON] на споруди господарського двору, зазначені в додатку до договору дарування майна від 18.03.2016 року по [ADDRESS] та в технічному паспорті на: комору під літерою А-1, площею 376,2 м.кв. та господарські споруди, які перебувають в аварійному стані під літерами Б,В,Г,Д,Е, погріб під літерою Ж та вагова за №1. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 19.04.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву не надійшло, хоча про дату та місце судового засідання відповідач повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Пояснень від третьої особи також не надійшло, однак ухвалу суду про відкриття провадження було отримано представником ФГ «Артанія АГРО» 29.04.2021 року, згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2021 року матеріали позовної заяви передано до Черкаського районного суду Черкаської області за підсудністю. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 року позовна заява прийнята до розгляду суддею Тептюком Є.П. з відкриттям провадження в порядку спрощеного позовного, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Встановлені судом обставини: На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що 18.10.2007 року, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Горліс» в особі ліквідатора Білери Олега Вікторовича (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу майна, за яким продавець продав покупцю нежитлову будівлю, а саме: комору літ. «А-І», загальною площею 376,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить продавцю на праві власності, а покупець купив вказаний об`єкт у власність. Об`єкт розташований на земельній ділянці Думанецької сільської ради. Право користування земельною ділянкою під об`єктом не оформлено. Право власності за продавцем на вказану земельну ділянку не зареєстровано. Об`єкт належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на комору (б/н), виданого виконавчим комітетом Думанецької сільської ради від 31.01.2003 року. Об`єкт зареєстрований в КП «Черкаське обласне об`єднане Бюро технічної інвентаризації» (Т.1, а.с. 7-8). Згідно довідки уповноваженої особи ТОВ «Горліс» - [PERSON] , останній підтверджує, що нежитлові споруди з високим рівнем фізичного зносу, а саме: комора, площею 376,2 м.кв.; господарська споруда, площею 215 м.кв.; господарська споруд, площею 47 м.кв.; господарська споруда, площею 149 м.кв.; дві господарські споруди, площею 18 м.кв.; погріб, площею 15 м.кв.; вагова, площею 16 м.кв., що розташовані на земельній ділянці СТОВ «Горліс», по [ADDRESS] , відносяться до майнового комплексу «Комора», що продана ФОП [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу майна від 18.10.2007 року. Уповноважена особа СТОВ «Горліс» не має претензій, що зазначені в довідці. Нежитлові споруди належать покупцю згідно договору купівлі-продажу майна від 18.10.2007 року (Т.1, а.с. 9). Рішенням Думанецької сільської ради від 11.11.2009 року №39-17 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою при зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 0,39 га, на якій розташовані споруди згідно договору купівлі-продажу, яка обліковується як господарський двір сільськогосподарського призначення на землі, для ведення особистого селянського господарства. Надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,39 га, за адресою: [ADDRESS] , а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Думанецької сільської ради від 27.05.2014 року №26 вирішено: господарському двору, що розташований в [ADDRESS] і належить згідно договору купівлі-продажу від 18.10.2007 року [PERSON] , присвоїти адресний номер 58 а (Т.1, а.с. 13). 03.02.2015 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок господарський двір сільськогосподарського призначення, що розташований по [ADDRESS] . Господарський двір складається з: комори - під літерою А-1, господарських споруд під літерами - Б, В, Г, Д, Е, погрібу - під літерою Ж, вагової за № 1 та огорожі за №2 (Т.1, а.с. 14-16). 18.03.2016 року на підставі договору дарування, дарувальник [PERSON] передав обдарованій [PERSON] безоплатно, належну йому нежитлову будівлю, а саме: комору літ. А-І, загальною площею 376,2 кв.м., що розташована у [ADDRESS] , а обдарована [PERSON] прийняла цей об`єкт у власність. Відчужуваний об`єкт розташований на земельній ділянці, розміром 0,2500 га, кадастровий номер 7124983500:04:003:0185, з цільовим призначенням для іншого сільськогосподарського призначення, форма власності комунальна. (Т.1, а.с. 17). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2016 року вбачається, що нежитлова будівля, а саме: комора А-І, загальною площею 376,2 кв.м., що розташована по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.03.2016 року, належить на праві приватної власності [PERSON] (Т.1, а.с. 18). Суд не визнає належним, допустимим та достовірним доказом додаток до договору дарування майна від 18.03.2016 року, оскільки останній нотаріально не посвідчено та відомості про нього не указані в самому договорі дарування (Т.1, а.с. 19). Суд не досліджує акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ) Т.1, а.с. 12; протокол засідання комісії з питань земельних відносин та комунальної власності від 09.04.2019 року Т.1, а.с. 20; рішення Думанецької сільської ради від 09.04.2019 року №41-24/VІІ Т.1, а.с. 21; загальні відомості про земельну ділянку -Т.1, а.с. 22; заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки Т.1, а.с. 23-24; рішення Леськівської сільської ради від 22.01.2021 року Т.1, а.с. 25, оскільки вони не стосуються предмету спору і є неналежними доказами. Норми права, що підлягають застосуванню: \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 ЦК України\~способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути:\~визнання права;\~визнання правочину\~недійсним;\~припинення дії,\~яка порушує\~право;\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення;\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі;\~зміна правовідношення;\~припинення правовідношення;\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди;\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди;\~визнання незаконними\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх посадових\~і службових\~осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.. Згідно з положеннями\~ст. 392 ЦК України,\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої\~ст. 182 ЦК України,\~право\~власності та\~інші речові\~права на\~нерухомі речі,\~обтяження цих\~прав,\~їх виникнення,\~перехід і\~припинення підлягають\~державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, встановивши усі обставини по справі, врахувавши відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] належить на праві приватної власності нежитлова будівля, а саме: комора А-І, загальною площею 376,2 кв.м., розташована по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.03.2016 року. Дарувальником вказаного нерухомого майна був [PERSON] , якому об`єкт нерухомості належав на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу майна від 18.10.2007 року, укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Горліс» в особі ліквідатора Білери Олеги Вікторовича (продавець) та [PERSON] (покупець). Право власності позивача на нежитлову будівлю: комора А-І, загальною площею 376,2 кв.м., що розташована по [ADDRESS] зареєстровано у встановленому законом порядку. Вимога позивача про підтвердження права власності на вказане майно є безпідставною, оскільки право власності [PERSON] на нежитлову будівлю: комора А-І, загальною площею 376,2 кв.м., що розташована по [ADDRESS] встановлено на підставі договору та зареєстровано у встановленому законом порядку. Щодо вимоги про підтвердження права власності на господарські споруди, які перебувають в аварійному стані під літерами Б,В,Г,Д,Е, погріб під літерою Ж та вагова за №1, розташовані по [ADDRESS] , суд зазначає, що право власності [PERSON] на вказані споруди не було зареєстровано у встановленому законом порядку, і дані споруди не були передані в дар [PERSON] позивачу [PERSON] . Суд не приймає до уваги посилання позивача на довідку уповноваженої особи ТОВ «Горліс» - Білера О.В., згідно якої нежитлові споруди з високим рівнем фізичного зносу, відносяться до майнового комплексу «Комора», що продана ФОП [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу майна від 18.10.2007 року, оскільки остання не підтверджує право особи на вказане нерухоме майно і не є правовстановлюючим документом. Крім того, спосіб захисту обраний позивачем, як то «підтвердження права власності» на нерухоме майно, не передбачений чинним цивільним законодавством. Враховуючи всі вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, судовий збір необхідно віднести на користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed