Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» пред'явило позов до [PERSON] та [PERSON], та просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу, яка утворилася внаслідок невиконання останніми взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11267972000, на виконання якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 13000 доларів США, а позичальник зобов'язався повністю повернути суму кредиту і сплатити проценти відповідно до умов укладеного між сторонами договору. 14 грудня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 11267972000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки № 165135, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитними відносинами. Згідно з п. 1.4. договору поруки № 165135 від 14 грудня 2007 року, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідачі належним чином взяті на себе зобов'язання не виконували, внаслідок чого в них перед банком виникла заборгованість в розмірі 96849 гривень 11 копійок. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дотримуючись ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved