Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2015 року частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з компенсацією втрати частини доходів у звязку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 9206,65 грн., компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 53,11 грн. та 200,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн. Судом встановлено, що під час ухвалення судового рішення питання про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку вирішено не було,хоча позивачем така вимога була заявлена. Сторони у судове засідання не з?явились. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, у позовні заяві [PERSON] зазначила, що після звільнення 10.08.2015 року з ПАТ «Азовзагальмаш» остаточний розрахунок із нею проведений не був. У звязку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки з 11.08.2015 року по день винесення рішення суду. Згідно наданої відповідачем довідки № 238/552 від 25.11.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з травня 2015 року по серпень 2015 року складає: травень 2015р. 1999,91 грн., липень 2015р. 2369,69 грн., серпень 2015р. 4837,05 грн., а всього 9206,65 грн. Відповідач не надав до суду доказів виплати вказаної заборгованості станом на день ухвалення рішення. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні проведений не був, оскільки на сьогоднішній день мається заборгованість у виді компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 9206,65 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття цього рішення відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день постановлення рішення, як просить позивач. Посилання відповідача на той факт, що позивач у день свого звільнення повинна була предявити вимогу про розрахунок, але через те, що [PERSON] з відповідною вимогою до ПАТ «Азовзагальмаш» не зверталась, відповідачем строки розрахунку порушені не були, а середній заробіток необхідно стягувати з дня її звернення до сулу, тобто 04.11.215 року, суд знаходить необґрунтованими, адже згідно табелю обліку використання робочого часу, у день свого звільнення 10.08.2015 року позивач працювала, що також підтверджується відповідачем в своїх письмових поясненнях. За таких підстав, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з наступного дня після звільнення з 11.08.2015р. по день прийняття рішення судом 10 грудня 2015 року, оскільки фактичного розрахунку до цього часу проведено не було. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з проведеним розрахунком, представленим відповідачем у довідці-розрахунку, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 158,10 грн., що відповідає передбаченому Порядку. У свою чергу, власний розрахунок середньоденної заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передували дню звільненню, позивачем наданий не був. За даними представленого відповідачем графіку №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години (8 годин 12 хвилин) на 2015 р., середньостатистична кількість робочих днів позивача за період з дня після звільнення з 11.08.2015р. по 10.12.2015р. складає 86 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 11.08.2015р. по 10.12.2015р. складає 13596,60 грн. (86 днів х 158,10 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 13596,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved