Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем в шлюбі, який 30.03.2018 року розірвано. За час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.03.2018 року вказаних дітей залишено проживати з їхньою матір`ю. Однак, після розірвання вказаного шлюбу діти постійно проживати з позивачем. Тому він звернувся з позовною заявою про визначення місця проживання дітей з ним. Між сторонами укладена мирова угода, затверджена ухвалою вказаного суду від 28.10.2020 року, згідно з якою місце проживання вказаних дітей визначено разом з позивачем, а відповідач зобов`язалася добровільно надавати їм матеріальну допомогу. Однак, відповідач припинила піклуватися про своїх дітей та надавати кошти на їхнє утримання. Досягти з нею згоди про добровільне надання коштів для матеріального забезпечення неповнолітніх дітей не можливо. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі по 1200 грн щомісячно до досягнення останніми повноліття. Позивач в\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~підтримав з\~зазначених підстав в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні зазначили, що з позовними вимогами не згідні та 09.06.2021 року подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позовні вимоги позивача є безпідставними. Так, не відповідають дійсності твердження позивача щодо того, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами на підставі рішення вказаного суду від 30.03.2018 року зазначені діти проживають разом із ним, а не з матір`ю. Відповідно до змісту резолютивної частини вказаного рішення дітей залишено проживати саме із матір`ю, а згідно з рішенням зазначеного суду від 23.08.2018 року стягнуто аліменти з позивача на користь відповідача в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину. З огляду на те, що відповідач належним чином не сплачував аліменти у нього виникла заборгованість в межах виконавчого провадження на суму, що перевищує розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей за період понад два роки. Згідно з умовами зазначеної мирової угоди сторони за взаємною згодою погодилися, щоб неповнолітні діти проживали з позивачем, а також відповідач відмовилася від зазначеної заборгованості позивача щодо сплати аліментів на утримання вказаних дітей. Взамін цього, позивач відмовився від позовних вимог до відповідача щодо стягнення аліментів на утримання вказаних дітей. Отже, враховуючи умови вказаної мирової угоди, затвердженої ухвалою вказаного суду, позивач не вправі вимагати стягнення аліментів на утримання зазначених дітей. Тому представник відповідача просить відмовити в задоволені вказаного позову. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 4,5). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.03.2018 року яке набрало законної сили 30.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано та залишено проживати вказаних дітей з відповідачем (а.с. 7) Відповідно до довідки, виданої виконкомом П`ядицької сільської ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області від 11.01.2021 року № 6, в [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання позивача та вказаних дітей (а.с. 6). Згідно з\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1\~ст.182 вказаного Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалою вказаного суду від 28.10.2020 року, яка набрала законної сили 13.11.2020 року, затверджено укладену між сторонами мирову угоду, згідно з якою місце проживання вказаних дітей визначено за місцем проживання батька, позивач відмовився від позовних вимог до відповідача щодо стягнення аліментів на утримання вказаних дітей, а відповідач зобов`язалася самостійно, в позасудовий спосіб надавати допомогу в утримання цих дітей (а.с.8-10). Однак, в судовому засіданні стороною відповідача не доведено факту самостійного надання нею матеріальної допомоги на утримання вказаних дітей сторін. Тому суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати від неї виконання цього обов`язку в судовому порядку. На підставі наведеного, враховуючи вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їх харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дітей сторін слід визначити в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, і даний розмір є практично мінімальним, визначеним законом, розміром. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з\~положеннями\~ ч.6 ст.141\~\~ЦПК\~України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст.\~180-182,\~184,\~191 СК України,

Outcome: approved