Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року позов [PERSON] до Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про встановлення факту права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Ухвалено визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літера «А» загальною площею 110,9 м кв., житловою площею 51,0 м кв., підвал літера «А1», веранду літера «а», прибудову літера «а1», вхід у підвал літера «а2», літню кухню з сараєм літера «Б», прибудову літера «б», гараж літера «В», огорожу « 1-3», розташовані по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON]. Зазначене рішення набрало законної сили 12 грудня 2014 року. 12 лютого 2015 року до суду надійшла заява [PERSON], у якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення у цій справі, посилаючись на те, що в рішенні суду не зазначено одного із об'єктів нерухомого майна, а саме «сарай Г», тобто судом не прийнято рішення щодо однієї із позовних вимог, а саме визнання за позивачем права власності у порядку спадкування по заповіту на спадкове майно померлого [INFO] чоловіка - [PERSON], яке складається, у тому числі із сараю літера «Г», розташованого по [ADDRESS]. Сторони у судове засідання не з'явилися, проте згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяву позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається із позовної заяви, позивач серед іншого, просила також визнати за нею право власності у порядку спадкування по заповіту на спадкове майно померлого [INFO] чоловіка - [PERSON], яке складається, у тому числі із сараю літера «Г», розташованого по [ADDRESS]. (а.с.5), проте суд за цією вимогою рішення не ухвалив. Пунктом 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Отже, оскільки позивач просила визнатиза нею право власності в порядку спадкування по заповіту на спадкове майно померлого [INFO] чоловіка - [PERSON], яке складається, у тому числі із сараю літера «Г», розташованого по [ADDRESS], проте ця вимога помилково не була розглянута, суд вважає, що заяву позивача про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити. Окрім того, із мотивувальної частини рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року вбачається також, що суд вирішив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині встановлення юридичного факту належності [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями, розташованих по [ADDRESS], проте у резолютивній частині рішення про часткову відмову у задоволенні позову не зазначено.

Outcome: approved