Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про виселення вказаних осіб з квартири [ADDRESS] та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] укладений кредитний договір № 5181817 від 15.01.2007 року, згідно з яким [PERSON] було видано кредит у сумі 28000,00 доларів США зі сплатою 13,00% річних, строком до 15.01.2014 року. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступили майновими поручителями позичальниці [PERSON] та у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, про що укладений договір іпотеки № 5182957 від 15.14.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 28. У зв'язку з невиконанням кредитного договору, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис № 1487 від 20.09.2010 року. Вказаний виконавчий напис пред'явлений позивачем на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, але постановою державного виконавця від 29.11.2013 року виконавчий напис повернуто без виконання у зв'язку з тим, що у квартирі прописані неповнолітні діти. Згідно з довідкою Запорізького міського комунального підприємства «Основаніє» від 29.10.2012 року у квартирі, яка виступає предметом іпотеки, крім іпотекодавців, зареєстровані неповнолітня [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO]. Відповідно до пп. 4.5.9. п.4.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Проте такого дозволу не надано. У зв'язку з цим, реєстрація неповнолітніх дітей у квартирі, на яку звернуто стягнення, унеможливлює її подальшу реалізацію на прилюдних торгах. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2014 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, заперечень не надали. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в інтересах дитини проти позову заперечують. Третя особа Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 614 ЦК України, на особу покладається обов'язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов'язання Неналежне ставлення до виконання цього обов'язку свідчить про вину особи, яка є безумовною підставою для накладення відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та [PERSON] укладений кредитний договір № 5181817 від 15.01.2007 року, згідно з яким [PERSON] було видано кредит у сумі 28000,00 доларів США зі сплатою 13,00% річних, строком до 15.01.2014 року. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступили майновими поручителями позичальниці [PERSON] та у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, про що укладений договір іпотеки № 5182957 від 15.14.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], за реєстровим № 28. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки. Відповідно до ст. 1 Закону іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У зв'язку з невиконанням кредитного договору за заявою позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис № 1487 від 20.09.2010 року про звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка є предметом іпотеки. Вказаний виконавчий напис позивач пред'явив на примусове виконання до Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ, але постановою державного виконавця від 29.11.2013 року виконавчий напис повернуто без виконання у зв'язку з тим, що у квартирі зареєстровані неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Запорізького міського комунального підприємства «Основаніє» від 29.10.2012 року. Відповідно до пп. 4.5.9. п.4.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Проте, у видачі такого дозволу розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської Ради по Комунарському району від 20.11.2013 року - відмовлено. У зв'язку з цим, реєстрація неповнолітніх дітей у квартирі, на яку звернуто стягнення, унеможливлює її подальшу реалізацію на прилюдних торгах. Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. На момент укладення Договору іпотеки - 15.01.2007 року, в квартирі, яка виступає предметом іпотеки, згідно з довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці № 53 «ВРЕЖО № 5» від 27.12.2006 року, зареєстровані були лише іпотекодавці - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітні (малолітні) діти зареєстровані не були. Відповідно до п. 1.7.4. Договору іпотеки іпотекодавці не мали права реєструвати без письмового погодження з позивачем третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Проте, всупереч цього зобов'язання, відповідачі зареєстрували у квартирі дочку [PERSON] - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON] - [PERSON], [INFO] Відповідно до п.п.8 та 9 п.1.4. Договору іпотеки відповідачі стверджували, що предмет іпотеки не є для них єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім'ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки; а також, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою, яка є предметом іпотеки. Згідно з п. 3.2.7. договору іпотеки після прийняття позивачем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачі зобов'язані на письмову вимогу позивача добровільно звільнити приміщення та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями. На вимогу ст. 35 Закону України «Про іпотеку», позивач 25.10.2013 року цінним листом направив відповідачам вимогу про виселення (вих. ZAP-61/816 від 24.10.2013 року), в якій він попередив про необхідність виселення з квартири, яка є предметом іпотеки. Вказана вимога повернута без вручення адресату через закінчення терміну зберігання, що підтверджується відбитком штампу відділення поштового зв'язку. Сторони у п.5.7. договору іпотеки встановили, що будь-які повідомлення та документи, які надаються іпотекодержателем іпотекодавцю, згідно з умовами цього договору, викладаються у письмовій формі та надсилаються рекомендованим листом за місцем проживання іпотекодавця, вказаним у розділі 6 цього договору, або надаються іпотекодавцю особисто під час його звернення за адресою позивача. Вказаний пункт договору відповідає п. 2 ст. 6 ЦК України, щодо врегулювання в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства (договір іпотеки), своїх відносин, які не врегульовані цими актами. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може здійснюватися на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про права користування житловим приміщенням, про виселення, інших документів, що свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved