Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі банк) звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3348, 73 дол.США, з яких: 3221,93 дол.США сума заборгованості за кредитом; 3471 дол.США сума заборгованості за відсотками; 77,68 дол.США розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 14,41 дол.США розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 08.09.2006 року між банком та відповідачем укладено договір кредиту за №770/38-271-06, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, зі сплатою 13 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.09.2019 року. Взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 05.10.2017 рік виникла прострочена заборгованість за кредитом. Посилаючись на наведене, позивач просив достроково стягнути заборгованість по кредиту. У судовому засіданні представник банку уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача достроково неповернуту суму кредиту у розмірі 2052 доларів США, а також пеню у розмірі 2\~082,51 грн. за несвоєчасне повернення кредиту та 386,31 грн. за несвоєчасне повернення відсотків. Пояснив, що після предявлення позову відповідач сплатила прострочену заборгованість по кредиту. Однак, враховуючи те, що відповідач порушила умови договору щодо строків сплати кредиту та прострочила сплату щомісячних платежів, просив стягнути достроково суму неповернутого кредиту та пеню за неналежне виконання зобовязання. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково. Просила зменшити суму нарахованої пені до 400 грн., посилаючись на відсутність простроченої заборгованості та наявність на утриманні матері похилого віку. Заперечила щодо дострокового стягнення суми неповернутого кредиту, у звязку із сплатою простроченої заборгованості. Судом встановлено, що 08.09.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту за №770/38-271-06. Відповідно до умов п. 1.1 договору, Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, зі сплатою 13 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.09.2019 року. Згідно з вимогами п. 3.3.8 даного договору позичальник зобов'язаний сплачувати Кредитору проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору. Відповідно до вимог п.3.3.9 Договору, Позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. Згідно з вимогами п.4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У відповідності до вимог пункту 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником термінів сплати процентів, визначених п.2.4, цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. 20 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду за №1 про внесення змін до договору кредиту, згідно умов якої сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15 процентів річних з 20 жовтня 2008 року. Інші умови договору залишились незмінними. Встановлено, що банк виконав свої зобовязання згідно з умовами договору та видав [PERSON] кредит в сумі 20000 дол.США, що підтверджується заявою на видачу готівки №10 від 08.09.2006р. З розрахунку заборгованості від 05 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобовязань згідно умов договору та починаючи з січня 2017 року допустила виникнення простроченої заборгованості. Станом на 05.10.2017 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 3348, 73 дол.США, з яких: 3221,93 дол.США сума заборгованості за кредитом; 34,71 дол.США сума заборгованості за відсотками; 77,68 дол.США, що еквівалентно 2082,51 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 14,41 дол.США, що еквівалентно 386,31 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. У звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за Кредитним договором, банком направлено позичальнику вимогу за вих. № 8210049 від 05.10.2017 року про необхідність погашення простроченої заборгованості, яка залишена без задоволення. Станом на 22 травня 2018 року (після звернення банку з позовом до суду 10.11.2017 року) позичальник [PERSON] повністю погасила прострочену заборгованість по кредиту, що стверджується сальдовою відомістю наданою банком від 22.05.2018 року та визнається сторонами спору. \~\~\~\~Із пояснень представника банку в судовому засіданні та сальдової відомості встановлено, що на даний час заборгованість відповідача перед банком становить 2052 долара США. поточна заборгованість по кредиту та пеня за неналежне виконання зобовязань у розмірі 2082,51грн. та 386,31 грн. згідно предявлених позовних вимог Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За нормами ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~ В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно з вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] порушила графік погашення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим допустила виникнення простроченої заборгованості, а тому банк має право вимагати від відповідача повернення всієї суми кредиту до закінчення строку погашення кредиту. \~\~\~Доводи відповідача про те, що вона, після предявлення позову,\~повністю погасила прострочену заборгованість по кредиту є безпідставними та не позбавляють банк права наданого кредитним договором та ч.2 ст.1050 ЦК України на дострокове стягнення частини позики, що залишилася. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час поточна заборгованість відповідача перед банком становить 2052 долара США., а такожпеня за неналежне виконання зобовязань у розмірі 2082,51грн. та 386,31 грн. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача щодо неналежного невиконання зобовязання порушено права банку, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку достроково всієї суми кредиту у розмірі 2052 дол. США . Разом з тим, суд приймає до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої неустойки та вважає, що заявлена сума неустойки підлягає зменшенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 12 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі за №552/5900/15-ц у постанові від 07.03.2018 року. [PERSON] заявила клопотання про зменшення суми неустойки посилаючись на сплату простроченої заборгованості по кредиту, важкий матеріальний стан та перебування на її утриманні матері похилого віку. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги сплату відповідачем простроченої заборгованості, важкий матеріальний стан позивача, суд вважає, за необхідне зменшити суму неустойки до 400 грн. При цьому, суд врахував інтереси не лише боржника, але і кредитора прийшовши до висновку, що зменшення суми пені не завдасть значних збитків останньому. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку достроково всієї суми кредиту за договором у розмірі 2052 дол.США та 400 грн. пені за неналежне виконання зобовязання. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, зокрема, 1600,00 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial