Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 20.12.2007 року перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 02.06.2012 року у них народився син [PERSON]. Позивачка зазначає, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, і вона звернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання вказаного сина не надає, а позивачці важко одній утримувати останнього. Відповідач також має на утриманні дочку від першого шлюбу [PERSON], [INFO], на утримання якої сплачує аліменти. Однак, всупереч вимогам ст. 180 СК України відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання спільної неповнолітньої дитини сторін, він є здоровим, працездатним чоловіком та має можливість надавати йому матеріальну допомогу, оскільки працює в палаці культури «Народний дім» (м.Коломия) та за сумісництвом - в районному відділі культури. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і таке стягнення проводити до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 09.02.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує із вказаних підстав. В цій заяві позивачка також просить не присуджувати з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу та розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 09.02.2016 року він звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 20.12.2007 року (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). Факт проживання сина сторін з позивачкою стверджується довідкою №2057, виданою абонентним відділом комунального підприємства «Житлоінфоцентр» 20.01.2016 року (а.с.5). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведене, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі наведеного і,

Outcome: approved