Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

стислий виклад позиції позивача у лютому 2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя була власником земельної ділянки площею 0, 4900 га розташованої в с. Ряське Машівського району Полтавської області. Спадкоємцями першої черги після померлої є позивач та відповідач-1, по праву представлення після смерті батька, а сина [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті матері, оскільки подала відповідну заяву до нотаріальної контори, а відповідач-1 з заявою про прийняття спадщини не звертався. Водночас, пізніше з`ясувалося, що оригінал державного акту втрачено, а тому нотаріусом 01.12.2020р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0, 4900 га, кадастровий номер 5323085601:01:001:0546, яка розташована на землях с. Ряське Машівського району Полтавської області в порядку спадкування після померлої матері. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 01.03.2021р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та витребувано у державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори копії документів зі спадкової справи після померлої [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до ухвал від 30.03. та 28.04.2021р. вирішено проводити судові засідання за участю позивача в режимі відеоконференції в з Дніпровським апеляційним судом (а.с. 62, 72). Згідно ухвали суду від 28.04.2021р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 82). Позиції учасників судового провадження В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач-1 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на сайті суд, оскільки місце його реєстрації не відоме (а.с. 28, 84), також обізнаний про наявність на розгляді суду вказаної справи, оскільки повідомлений про перше судове засідання, шляхом направлення телефонограми (а.с. 35), але в судові засідання не з`явився без поважних причин. Представник відповідач-2 в судове засідання не з`явився направив повідомлення про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 47). З огляду на викладене, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі відповідачів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11), яка за життя, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.02.2010 серії ЯИ № 952165, була власником земельної ділянки площею 0, 4900 га розташованої в с. Ряське Машівського району Полтавської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер кадастровий номер 5323085601:01:001:0546, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5316736662020 від 09.09.2020р. (а.с. 8-10). З довідки виконкому Михайлівської сільської ради № 242 від 02.09.2020р. видно, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Інші особи зареєстровані не були (а.с. 12). Як видно з копії свідоцтва про народження № [NUMBER] від 26.03.1956р. (серію не видно), позивач є донькою померлої (а.с. 7). З наданих нотаріусом копій документів зі спадкової справи № 97/2015 заведеної після померлої [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] 11.06.2015р. подала заяву про прийняття спадщини після померлої матері, як спадкоємець за законом, а 18.05.2016р. отримала свідоцтво про право на спадщину за яким успадкувала 1/8 частки квартири [ADDRESS] . Матеріали спадкової справи містять довідку № 365 від 26.05.2015р. виконкому Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області про те, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , одна. Крім цього, в матеріалах справи наявний заповіт від 14.05.2014р., який витребуваний нотаріусом з Ряськівської сільської ради, згідно якого [PERSON] заповіла будинок, який розташований в [ADDRESS] , своєму онуку [PERSON] - відповідачу-1 у справі, але він заяву про прийняття спадщини не подавав (а.с. 38-45). Постановою державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори від 01.12.2020р. № 559/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на земельну ділянку площею 0, 49 га, оскільки не подано правовстановлюючого документу (а.с.14). Мотиви суду Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як видно з заповіту від 14.05.2014р., спірна земельна ділянка не охоплена його змістом. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.4 ст. 1268 цього Кодексу, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Зі змісту заповіту та позовної заяви вбачається, що [PERSON] , 1985 року народження - відповідач-1, є онуком померлої, а його батько був сином померлої, але помер [INFO] , а тому відповідач-1 повинен був прийняти спадщину на загальних підставах, шляхом подання заяви до нотаріуса, чого він не вчинив. Пунктом 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин, враховуючи те, що оригінал правовстановлюючого документу на спірні земельну ділянку втрачено, а відтак у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав на неї у позасудовому порядку. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки позивач належним чином прийняла спадщину за законом після померлої матері на земельну ділянку площею 0, 4900 га розташовану в с. Ряське Машівського району Полтавської області, але оригінал Державного акту, тобто правовстановлюючий документ на неї втрачено, у зв`язку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та за позивачем визнати право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved