Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника 30.11.2020 року заявник звернувся до Звенигородського районного суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , уродженцю м.Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області правовстановлюючого документу: диплому серії [NUMBER] , виданого 15.08.1979 на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебуває на обліку як пенсіонер по віку з 19.02.2016 року в Звенигородському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України. При зверненні до Звенигородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України з проханням про зарахування до загального трудового стажу період навчання у Козацькому СПТУ з 01.09.1976 року по 15.08.1979 року йому було відмовлено, так як у вищевказаному документі неправильно зазначено його прізвище « [PERSON] ». Зокрема, згідно з трудовою книжкою, він значиться як « [PERSON] » (прізвище вказане російською мовою) та в свідоцтві про народження він також вказаний як « [PERSON] ». Тому на даний час, відповідно до наявного у нього паспорта, який посвідчує його особу, серії [NUMBER] , його прізвище, ім`я та по батькові: [PERSON] , але у виданому йому дипломі серії [NUMBER] виданому 15.08.1979 року, його прізвище зазначено « [PERSON] ». Тобто, містяться помилки та неточності в написанні його прізвища і в досудовому порядку внести виправлення до вищевказанму документі неможливо, а тому він змушений звернутись до суду для встановлення юридичного факту належності йому правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2020 було відкрито провадження та призначено розгляд заяви на 09.12.2020 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09.12.2020 року подав заяву про розгляд справи без його участі, подану заяву підтримує з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській областіу судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, судом встановлено наступне. Як вбачається з паспорту заявника серії [NUMBER] , виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 19.03.1998 року, його прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Звенигородка, Черкаської області. З копії картки фізичної особи - платника податків вбачається, що ідентифікаційний номер виданий на ім`я [PERSON] . 09.07.1982 року на російській мові було заповнено трудову книжку на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження « [PERSON] » записано російською мовою від 07.03.1961 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (записано російською мовою), що підтверджує співпадання особистих даних щодо прізвища заявника, зазначених у вищевказаному документі та інших доданих заявником доказах. Судом досліджено диплом серії [NUMBER] виданого 15.08.1979 року на ім`я « [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України (в попередній редакції, що відповідає п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України в чинній редакції) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В абз. 2 п. 12 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народжений в м.Звенигородка, Черкаської області; з копії трудової книжки виданої 09.07.1982 року вказані наступні дані, а саме, що дана книжка видана російською мовою на ім`я « [PERSON] », [INFO] ,; з копії свідоцтва про народження виданого 07.03.1961 року вказані наступні дані, а саме, що дане свідоцтво про народження видане російською мовою на ім`я « [PERSON] », який народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ; з довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданого 29.03.2000 року на ім`я [PERSON] . Враховуючи те, що прізвище, ім`я та по батькові заявника, вказані у паспорті збігаються з даними трудової книжки, свідоцтва про народження, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, за винятком допущеної помилки в записі його прізвища при видачі диплому, суд приходить до висновку про доведеність факту належності цього документу, виданого « [PERSON] » заявнику [PERSON] . Встановлення факту належності заявнику вищевказаного документу має для нього важливе юридичне значення, в зв`язку з необхідністю перерахунку пенсії. Вищенаведені розбіжності у написанні прізвища заявника « [PERSON] » замість « [PERSON] » в документі є очевидною опискою, яка не може бути належним чином виправлена без звернення до суду. Таким чином, виходячи з заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заявником було надано достатньо доказів, які вказують на факт належності йому правовстановлюючого документу, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає,що є підстави для задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved