Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAFEGA00000002 від 20.06.2007 року, яка станом на 12 грудня 2013 року складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20808,38 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1575,63 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 314,40 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 315 доларів США, що відповідно до встановленого на 12.12.2013 року курсу НБУ у розмірі 7,99 грн. за 1 долар США, становить 183 677 грн. 15 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 57,40 кв.м., який належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON], шляхом надання права іпотекодержателю публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на продаж вказаного будинку будь-якій особі за початковою ціною не нижчою 1 895 107 грн. з наданням права отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з наданням права отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з наданням права отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, які у відповідності до чинного законодавства необхідні для укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Разом з тим, апеляційним судом залишилися невирішеними передбачене пунктом 6 частини 1 статті 214 ЦУПК України питання про розподіл судових витрат та заява відповідача [PERSON] про застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» за звернення до суду з позовом сплатив судовий збір, в тому числі в розмірі 1933 грн. 21 коп. платіжним дорученням від 18.12.2013р. (т.1 а.с.1) за позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з заборгованістю в сумі 193321 грн. за кредитним договором і 243 грн. платіжним дорученням від 18.12.2013р. (т.1 а.с.2) за позовні вимоги про виселення. Оскільки новим рішенням від 08.02.2017р. апеляційний суд частково задовольнив позов в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнавши доведеними посилання позивача про заборгованість за кредитним договором в розмірі 183677 грн., то у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] (майнового поручителя) належить стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку компенсації судових витрат - 1836 грн. 77 коп. Крім того, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача [PERSON] про застосування норм закону про мораторій на виконання рішення у цій справі, оскільки житловий будинок загальною площею 92,5 м.кв. (предмет іпотеки), розташований по [ADDRESS], придбаний не за кредитні кошті банку, а на підставі договору дарування від 01.08.2001 року. Згідно з пунктом 1 ст.1 Закону України №1304-У11 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Обставин, які б перешкоджали застосуванню мораторію, матеріали справи не містять. Таким чином, рішення Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Таке рішення узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для виконання судами України. На підставі викладеного,

Outcome: approved