Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивача [PERSON] - адвокат Фрей А.В. подав до суду позовну заяву до Червоноградської міської ради Львівської області (відповідач), у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між спадкодавцем - [PERSON] (яка являється бабою) та спадкоємцем - [PERSON] (який являється внуком); встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт вступу у володіння та управління спадковим майном позивачем - [PERSON] після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7272 гектарів в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , що належала спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №091062, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2000 року за № 8782. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7272 га, що розташована на території Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належить спадкодавцю - [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №091062, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2000 року за № 8782. [PERSON] була прописана і проживала в с.Поздимир Радехівського району Львівської області до дня смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті з нею проживав без реєстрації її внук: [PERSON] , 1963р.н.. Заповіту [PERSON] не залишила, отже спадкування відбулося за законом. На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги була дочка [PERSON] - [PERSON] . Однак, остання померла [INFO] . Позивач вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав з [PERSON] до дня смерті без реєстрації. При зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини. Факт родинних відносин позивача та баби - [PERSON] , а також належність останній Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 091062, виданого 10.04.2000, підтверджуються наявними у матеріалах справи документами. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, участі уповноваженого представника не забезпечив. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить суд його задовольнити. Заяви та клопотання учасників справи Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.32). Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.35). Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28). За наслідками підготовчого судового засідання, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, оскільки судом остаточно визначено: предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу; обставини, які входять до предмета доказування та підлягають встановленню; встановлено порядок з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.02.1963 серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.11.2020, 17.05.1958 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.15). Згідно зі свідоцтвами про смерть від 11.09.2020 (виданого повторно) та від 18.07.2012, [PERSON] померла [INFO] у с. Поздимир Радехівського району Львівської області, а [PERSON] померла [INFO] у с. Поздимир Радехівського району Львівської області(а.с.13, 14). З відповіді Центрального Державного історичного архіву України (м. Львів) №Б-232 від 09.12.2020 року вбачається, що запис про народження [PERSON] 1936 року народження не виявлено(а.с.17). Довідкою виконавчого комітету Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області від 11.09.2020 встановлено, що [PERSON] до дня смерті, яка наступила [INFO] була зареєстрована в с.Поздимир Радехівського району Львівської області. До дня смерті з нею проживав без реєстрації її внук: [PERSON] , 1963р.н. У Поздимирській сільській раді Радехівського району Львівської області від [PERSON] заповіт не посвідчувався (а.с.18). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №091062, виданого 10.04.2000 на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів від 07 квітня 2000 року за №151, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,7272 га, яка розташована на території Поздимирської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8782(а.с.19). Листом приватного нотаріуса Радехівської районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. від 02.02.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , оскільки він вважається таким, що не прийняв спадщину, адже протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини(а.с.21). Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він проживає по сусідству з позивачем. [PERSON] проживав з бабусею у с.Поздимир Радехівського району Львівської області, допомагав по господарству, доглядав будинок. Також зазначив, що [PERSON] була рідною бабусею [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Зміст правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого законом, не подав заяву про прийняття спадщини. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених, оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Поздимир Радехівського району Львівської області. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідка. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: що [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] . Встановлення зазначеного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди в реалізації ним права як спадкоємця п`ятої черги на спадкування за законом після смерті його бабусі [PERSON] . Також, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті належало право на земельну ділянку площею 1,7272 га, яка розташована на території Поздимирської сільської ради народних депутатів, про що їй видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 091062 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2000 року за № 8782. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначену земельну ділянку і єдиним спадкоємцем першої черги за законом була її дочка [PERSON] , однак спадщини вона не прийняла, відтак спадщина залишалася відкритою та неприйнятою. З огляду на те, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, право на спадкування після смерті [PERSON] перейшло до її внука [PERSON] , як спадкоємця п`ятої черги за законом. Суд зауважує, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із нею на час відкриття спадщини та не заявляв відмови від цієї спадщини. Позивач позбавлений можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування за законом) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved