Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: встановити факт належності права [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Журавненської селищної ради Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 №323; визнати за [PERSON] право в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Журавненської селищної ради Львівської області, згідно з розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 №323. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Журавненськї селищної ради. [PERSON] була прописана і проживала в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . За життя [PERSON] 07.06.1994 склала заповіт в користь дочки [PERSON] . Після смерті [PERSON] її дочка фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном, однак юридично спадкові права не оформила. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Оскільки Сертифікату на право на середню частку (пай) матір не отримувала, то доказом того, що вона отримала право на середню земельну частку є Розпорядження голови Жидачівської РДА №323 від 28.05.1997. Додаток №1 вказаного розпорядження містить список пайовиків, в якому під №305 вказана [PERSON] , а також розрахунок розміру середньої частки, що їй належить. У даному списку допущена помилка у написанні імені та по батькові матері позивачки, а саме вказано [PERSON] замість [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій зазначив про відсутність інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даного спору та просить суд справу розглядати за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав заяви про: уточнення позовних вимог; розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду; виклик свідків (а.с.39, 43, 46,47). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.42). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.30-31). Ухвалою від 22.10.2020 відкладено підготовче засідання (а.с.35). Ухвалою від 02.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44-45) Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.10.1949 (а.с.7). 07.06.1994 [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про смерть від 08.12.1997 [PERSON] померла [INFO] у селищі Журовно Жидачівського району Львівської області (а.с. 8). Довідкою Журавненської селищної ради Львівської області від 09.10.2017 встановлено, що [PERSON] була постійно зареєстрована і проживала у [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . Відомостей про заборону та арешт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,91 га, що належала померлій [PERSON] і розташована на землях Журавнівської селищної ради немає. Від імені [PERSON] 07.06.1994 посвідчено заповіт на все майно на користь [PERSON] (а.с.9). Розпорядженням голови Жидачівської РДА від 28.05.1997 за №323 затверджено проект роздержавлення та приватизації земель зі змінами в списку осіб, які мають право на середню земельну частку по ССП «Перемога» на території Журавненської селищної ради народних депутатів (а.с.12). Відповідно до розрахунку розміру земельної частки в умовних кадастрових гектарах по пайовиках в ССП «Перемога» на території Журавненської селищної ради народних депутатів від 05.07.2017, який є Додатком №1 до розпорядження голови Жидачівської РДА від 28.05.1997 за №323, розмір земельної частки в умовних кадастрових гектарах [PERSON] становить 2,02 (а.с.13). Постановою нотаріуса Жидачівської ДНК від 10.11.2017 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном (а.с. 11). Відповідно до довідки Журавнівської селищної ради від 18.04.2018, [PERSON] та [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO] - це одна і та ж особа (а.с. 48). Згідно з витягом із книги реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) по Журавнівській селищній раді від 20.09.2017, [PERSON] на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 28.05.1997 №323 належить частка в умовних кадастрових га розміром 2,02 у ССП «Перемога». Державні акти на право власності на землю взамін на сертифікат на право земельну частку (пай) не видавалися (а.с.14). Довідкою Журавнівської селищної ради від 21.06.2018 за №1295 встановлено, що [PERSON] була введена у список осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) в «Проекті роздержавлення і приватизації земель ССП «Перемога» [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO] - це одна і та ж особа. Вважають, що у списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) в Проекті роздержавлення і приватизації земель ССП «Перемога» була допущена помилка: [PERSON] замість правильного « [PERSON] » (а.с.15). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивачки, мати якої [PERSON] працювала в колгоспі «Перемога» і їй виділялася земельна частка. [PERSON] проживала постійно з мамою і після її смерті займалася її похороном. Свідок [PERSON] надавла суду показання, за змістом яких [PERSON] постійно проживала разом із матір`ю [PERSON] до її смерті. [PERSON] працювала в колгоспі, за що отримала земельну частку (пай). Інших осіб з таким прізвищем у селі немає. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у документах власного імені та по батькові матері позивачки, що ставить під сумнів наявність у неї права на земельну частку (пай). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення) у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . У Додатку №1 до розпорядження голови Жидачівської РДА від 28.05.1997 за №323 (яким затверджено проект роздержавлення та приватизації земель зі змінами в списку осіб, що мають право на середню земельну частку по ССП «Перемога» на території Журавненської селищної ради народних депутатів) під номером 305 значиться [PERSON] , якій виділено земельну частку розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах. Однак, наявні в матеріалах справи докази (письмові докази та показання свідків), які узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми, переконливо свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Обставина відсутності (невидачі) матері позивачки [PERSON] правовстановлюючого документа - сертифіката на право на зазначену земельну частку (пай) не впливає на належність їй права на цю земельну частку (пай). З огляду на викладене суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для встановлення факту належності права [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельної частки (паю) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Журавненської селищної ради Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 №323. Встановлення цього факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у спадкуванні належних спадкодавцю [PERSON] прав. Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених у справі доказів, що [PERSON] належало право на середню земельну частку (пай) розміром 2,02 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Журавненської селищної ради Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 №323. За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці по справі [PERSON] . З огляду на дату смерті спадкодавця [PERSON] спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, після смерті [PERSON] прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: постійно проживала разом із матір`ю, займалася її похороном, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] наділена правом на спадкування належних [PERSON] на день смерті прав як спадкоємиця за заповітом, однак відсутність правовстановлюючого документа на зазначену вище земельну частку (пай) позбавляє її можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 533, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved