Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №11034659000 від 01.09.2006 року в розмірі 170 309,65 грн. На обґрунтування вимог позивач зазначає, що 01.09.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11034659000, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 24 000, 00 дол США під 11% річних на строк до 01.09.2013 року. Право вимоги за даним кредитним договором передано позивачу на підставі договору про відступлення права вимоги від 20.04.2012 року. Станом на 10.10.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 891 835,29 грн, а саме за тілом кредиту - 384 197,46 грн, за відсотками за користування кредитом - 187 204,30 грн + 320 433,53 грн. Заборгованість заявлена до стягнення складається з пені в розмірі 135 700,65 грн, розрахованої за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 09.10.2018 по 10.10.2019 року, тобто за рік перед зверненням до суду, та 3% річних в розмірі 34 609,00 грн за період з 09.10.2016 по 10.10.2019 р., тобто за три роки перед зверненням до суду. Враховуючи те, що кредитні зобов`язання забезпечені порукою [PERSON] згідно договору №38619 від 01.09.2006 року позивач просить стягнути пеню та 3% річних з відповідачів в солідарному порядку. Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідач [PERSON] за адресою реєстрації відсутній, про дату та час судового розгляду повідомлений через розміщення оголошення, правом на відзив не скористався. Представник відповідача [PERSON] адвокат Тащі С.М. у відзиві на позов та в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з кількох підстав, а саме: 1) позивач не набув права вимоги за договором поруки, оскільки в додатку до Договору факторингу, що укладався між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «УкрСиббанк» відсутній договір поруки, до реєстру переданих вимог включений лише кредитний договір з [PERSON] , суду не наданий оригінал Додатку, а копії викликають сумнів. Крім того, [PERSON] , як поручитель, не була повідомлена про зміну кредитора, що у сукупності свідчить про відсутність у позивача права вимоги. 2) порука припинена в силу ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки протягом шести місяців після закінчення строку виконання зобов`язання (01.09.2013) кредитор не пред`явив вимог до поручителя. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до Котовського міськрайонного суду Одеської області 30 жовтня 2019 року. Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області справа передана за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Справа надійшла до Ковельського міськрайонного суду Волинської області 05.05.2020 року. 08.05.2020 року відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.06.2020 року судове засідання відкладене через відсутність відомостей про вручення судового виклику відповідачу [PERSON] 02.07.2020 року судове засідання відкладене за клопотанням відповідача [PERSON] у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень. 25.08.2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Тащі С.М. надійшов відзив на позов. 26.08.2020 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] у позивача витребувані докази, судове засідання відкладене. 07.09.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 01.10.2020 року за участю представників сторін, у відсутності відповідача [PERSON] у справі ухвалене рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01.09.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11034659000, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 24 000, 00 дол США під 11% річних до 01.09.2013 року (п.1.1,п.1.2.1 договору) Строк виконання зобов`язання не змінювався. Згідно п.7.1 Кредитного договору при порушенні позичальником термінів погашення зобов`язань до договором банк вправі нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. З метою забезпечення виконання вище вказаного кредитного зобов`язання 01 вересня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №38619, за умовами якого поручитель несе із боржником солідарну відповідальність (п.1.4), договір поруки вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором (п.3.2). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, станом на 10.10.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 891 835,29 грн, а саме за тілом кредиту - 384 197,46 грн, за відсотками за користування кредитом187 204,30 грн +320 433,53 грн. Заборгованість заявлена до стягнення складається з: 1)пені за період з 09.10.2018 по 10.10.2019 року в розмірі 135 700,65 грн, розрахованої на підставі п.7.1 кредитного договору за подвійною обліковою ставкою НБУ на суму боргу 891 835,29 грн. 2)3% річних за період з 09.10.2016 по 10.10.2019 р. в розмірі 34 609,00 грн, розрахованих на підставі ст.625 ЦК України на суму боргу 891 835,29 грн. Право вимоги за кредитним договором 01.09.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] та договором поруки з [PERSON] належить позивачу на підставі договору факторингу №05/12 від 20.04.2012, договору про внесення змін до договору від 14.05.2020 року з додатками у формі реєстрів, які укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс». 01.08.2018 року ТОВ «Кредекс Фінанс» перейменовано в ТОВ «Вердикт Капітал» (копія протоколу загальних зборів № 01/08-2018). До 30.10.2019 року ні первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк», ні позивач ТОВ «Вердикт Капітал»до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором від 01.09.2006 року не звертались. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути заявлені 3% річних, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Суд дійшов такого висновку з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга зазначеної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною другою статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зміст кредитного договору та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що після закінчення 01.09.2013 року строку кредитування, кредитор не вправі нараховувати боржнику пеню за невиконання грошового зобов`язання. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» необхідно стягнути лише 3% річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором №11034659000 від 01.09.2006 року за період з 09.10.2016 по 10.10.2019 р. в розмірі 34 609,00 грн. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Щодо вимог до поручителя [PERSON] , то у позові слід відмовити. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - 01.09.2013 року. За таких обставин у кредитора виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 02.09.2013 року протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. На день пред`явлення позову - 30.10.2019 року порука вже припинила свою дію. Тому вимоги до поручителя [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги на загальну суму 170 309,65 грн задоволені судом на 20,3 % (34609х100: 170309,65 = 20,3), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 518,59 грн ( 2554,64 х20,3:100=518,59)

Outcome: partial