Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням були задоволені частково. Визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . 23 квітня 2020 року заявник [PERSON] в особі представника - адвоката Скворцової О.В. звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами. Заявник зазначає, що у вказаній цивільній справі наявні нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при ухваленні рішення. Факт реєстрації неповнолітніх дітей перешкоджає позивачу в розпорядженні вказаною квартирою та порушує його майнові права. Залишення неповнолітніх дітей зареєстрованими в спірній квартирі буде суперечити ст. 9 Конвенції з прав дитини та ст. 160 СК України. Окрім того, 23 квітня 2020 року позивач дізнався про ново виявлену обставину яка має істотне значення для вирішення справи по суті, яка не була відома та не досліджувалась судом при ухвалені судового рішення. Ця обставина є нововиявленою та полягає в тому що відповідачка разом зі своїми дітьми з 2012 року постійно проживає у новозбудованому комфортабельному житловому будинку [ADDRESS] який не введено в експлуатацію з невідомих позивачу причин, тому оскільки право власності на нього відповідачкою не оформлено реєстрація місця проживання відповідачки та її дітей у вказаному будинку на теперішній час не можлива. Відповідачка разом з дітьми не збирається у подальшому проживати у квартирі належній позивачу, оскільки й надалі має намір постійно проживати за адресою [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується довідкою голови квартального комітету № 28 [PERSON] від 23 квітня 2020 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 квітня 2020 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Просить врахувати вказані обставини як істотні та нововиявлені. Від представника заявника - адвоката Скворцової О.В. (представника позивача по вказаній вище справі) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, просить рішення суду від 02 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі. Від заінтересованої особи (відповідача по вказаній вище справі та законного представника малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Від представника заінтересованої особи (представника третьої особи по вказаній вище справі) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заперечує проти перегляду рішенням суду за нововиявленими обставинами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу № 780 від 05.11.1998 року /а.с.5/. Згідно довідки голови квартального комітету від 27.11.2019 року за адресою: [ADDRESS] з 2012 року мешкають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 квітня 2020 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано /а.с.79/. Як встановлено судом з наданої представником заявника фотокопії будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в якому мешкають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , будинок відповідає умовам для комфортного мешкання відповідача та дітей там /а.с. 127/. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч. 2 ст. 3 СК України). Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Проаналізувавши наведені правові норми слід прийти до висновку, що інтереси дітей даним позовом не порушуються з огляду на те, що неповнолітні особи у спірному будинку не мешкають. Їх мати , відповідачка по справі, також не проживає в спірному будинку оскільки проживає вже тривалий час за іншою адресою, а саме: по [ADDRESS] , що є постійним місцем проживання її родини. Крім того, статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. За положеннями ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved