Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. АТ КБ «Приватбанк» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за період з 15.04.2010 по 05.05.2020 у розмірі 6 609,63 долари США, що за курсом НБУ складає 178 261,72 грн за кредитним договором №Е/V 2639 від 29.03.2007 та судові витрати в розмірі 2 673,93 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що [PERSON] 29.03.2007 уклав з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №Е/V 2639. Позивач зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 14.04.2010 АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням суду від 02.08.2011 стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 29 339,87 доларів США. На даний час це рішення суду боржником не виконано. Прострочена сума заборгованості становить 23 264,37 долари США За період з 15.04.2010 по 05.05.2020 відповідач має заборгованість (3% річних від простроченої суми) у розмірі 6 609,63 доларів США. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано: заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.21); клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.22). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.35-36). Ухвалами судового засідання від 12.02.2021 та від 05.05.2021 відкладено розгляд справи (а.с.40. 42). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/771/20 відповідача [PERSON] (а.с.44). Ухвалою судового засідання від 11.06.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.46). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 29.03.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Е/V 2639, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 40 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути його та сплатити відсотки у встановлені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно із цим договором в повному обсязі (а.с.8-11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2011 стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , [PERSON] , суму заборгованості у розмірі 233 673,97 грн. У цьому рішенні судом встановлено, що за договором №Е/V 2639 від 29.03.2007 підлягає стягненню солідарно з [PERSON] , [PERSON] 29 339,87 доларів США (а.с.4-5) Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк», основна сума заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за договором становить 23 264,37 доларів США. Всього штрафні санкцій становлять 6 609,63 доларів США (а.с.6). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з простроченням позичальником ( [PERSON] ) виконання грошового зобов`язання перед кредитодавцем (АТ КБ «Приватбанк») за кредитним договором. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (частина 1 статті 623 ЦК України). Відповідно до приписів частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з положеннями статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відповідно до положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони 29.03.2007 уклали кредитний договір №Е/V 2639, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у іноземній валюті у сумі 40 000,00 доларів США. АТ КБ «Приватбанк» взяті на себе зобов`язання виконав повністю, а [PERSON] належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» 14.04.2010 звернувся до суду за хистом порушених майнових прав. Рішенням суду від 02.08.2011 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 233 673,97 грн, що еквівалентно 29 339,87 доларам США. Зазначене рішення суду [PERSON] не виконано. Надаючи оцінку агентам позивача суд зауважує, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц). Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Таким чином, суд доходить переконання, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, а тому аргументи позивачки щодо застосування до відповідача цієї норми як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованими. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц). Суд зазначає, що кредит відповідачу видано у іноземній валюті - доларах США, наявність суми простроченої заборгованості за вказаним кредитом судом встановлена у цій же валюті, хоч і стягнуто в еквіваленті у національній валюті відтак обов`язок щодо відшкодування завданих збитків позивачу у виді трьох процентів річних у відповідача повинен бути виконаний саме у зазначеній іноземній валюті - доларах США. Надаючи оцінку розрахунку позивачем трьох процентів річних, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у його правильності. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» три проценти річних за період з 15.04.2010 по 05.05.2020 у сумі 6 609,63 доларів США. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 673,93 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 192, 524, 526, 533, 611, 623, 625, 626, 627 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved