Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Свої позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтував тим, що 29.12.2017 року між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем було укладено договір купівлі - продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1003349905202). [PERSON], як продавець, був власником даного нерухомого майна на підставі рішення Барського районного суду від 26.06.2017 року у цивільній справі 125/2510/16-ц, яке набуло законної сили 26.09.2017 року. Даний договір купівлі - продажу квартири було посвідчено та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Проценко А.В. З 29.12.2017 року на підставі договору купівлі - продажу квартири власником нерухомого майна є [PERSON], яка постійно проживає у ньому разом із своєю малолітньою донькою [PERSON] Позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири в зв'язку із перебуванням об'єкту нерухомості в іпотеці. А також позивач просить скасувати реєстраційні дії приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Проценко А.В. відносно нерухомого майна, яке є предметом спору, визнати власником цього майна [PERSON], поновити відомості про іпотеку нерухомого майна в Державному реєстрі іпотек та поновити відомості про заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з мотивів викладених в ньому, надавши при цьому свої доводи і обґрунтування, опираючись на представлені суду належні і допустимі докази. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, проти позову заперечував, подав до суду заяву із обґрунтуванням неналежного відповідача. Суд вислухавши сторони, інших учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, докази та давши їм оцінку встановив, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов з наступних мотивів. Для визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири мають бути визначенні Цивільним кодексом України підстави недійсності правочину. Обґрунтованих підстав недійсності договору купівлі - продажу позивач суду не надав. Доводи позивача, що [PERSON] не мав права продавати квартиру через наявність іпотеки не відповідають дійсним обставинам справи. Суд встановив, що нерухоме майно було предметом іпотеки згідно укладеного договору іпотеки між [PERSON] і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період із 14.06.2007 року по 23.09.2016 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було припинено дію іпотеки 23.09.2016 року про що було зроблено відповідний запис в Державному реєстрі іпотек. 23.09.2016 року згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припинила свою дію, в Державному реєстрі іпотек відсутні відомості про іпотеку, квартира, яка є об'єктом оспорюваного договору купівлі - продажу не є предметом іпотеки. Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки Іпотекодавця та Іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Відповідно до ч.3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Ніяких обтяжень, заборон в державних реєстрах, які б позбавляли пава на укладення 29.12.2017 року договору купівлі - продажу квартири не було. Суд доходить висновку, що укладений 29.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі - продажу квартири є законним. Із позовної заяви і доданих до неї документів вбачається, що 03.01.2018 року позивач намагався вчинити реєстраційні дії відносно нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек: на підставі рішення Барського району суду Вінницької області від 26.06.2017 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2017 року (цивільна справа 125/2510/16-ц) відновити реєстраційні дії та здійснити запис про іпотеку. Суд встановив, що дані рішення суду не передбачають відновлення реєстраційних дій, а навпаки - скасовують незаконні реєстраційні дії приватних нотаріусів в інтересах ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», рішення судів не передбачають відновлення іпотеки нерухомого майна. Даними рішеннями суддів визнано законним власником нерухомого майна [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має права на підставі вказаних рішень суддів вносити до державних реєстрів відомості про іпотеку та заборону на відчуження нерухомого майна. Суд доходить висновку, що немає правових підстав для поновлення в державних реєстрах запису про іпотеку об'єкту нерухомого майна та заборони на його відчуження. З 29.12.2017 року законним власником нерухомого майна є [PERSON] [PERSON] не може бути іпотекодавцем даного нерухомого майна. Також позивач не надав суду належних і допустимих доказів невиконання зобов'язань за кредитним договором (наявності кредитної заборгованості) [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Наданий позивачем суду кредитний договір від 14.06. 2007 року та договір іпотеки від 14.06.2007 року не є доказом наявності кредитної заборгованості [PERSON] В свою чергу відповідач [PERSON] надав суду рішення Барського районного суду від 22.09.2016 року у цивільний справі 125/2090/15-ц (рішення набуло законної сили 04.10.2016 року), яким відмовлено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у стягненні з [PERSON] заборгованості за кредитним договором з підстав недоведеності невиконання ним зобов'язань за кредитним договором. У позовній заяві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовує свої вимоги доводами, яким вже надано оцінку судами у цивільний справі 125/2090/15-ц та у цивільній справі 125/2510/16-ц. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч. 1 ст. 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власником нерухомого майна відносно якого заявлено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є [PERSON] (підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 29.12.2017 року і даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Майнові права на нерухоме майно також має малолітня особа [PERSON], яка є донькою [PERSON] і спільно проживає з останньою в об'єкті нерухомого майна з 03.01.2018 року (підтверджується реєстрацією місця проживання та довідкою про склад сім'ї від 07.03.2018 року). Суд встановив, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має законних майнових прав на нерухоме майно, яке є предметом спору. Оскільки обставини, які мають значення для вирішення справи позивачем не доведені, суд вважає, що позов підлягати задоволенню не може. Згідно ч.9 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, тому вимога позивача про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed