Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року задоволено частково позов [PERSON] до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору. Визнано недійсним положення пункту 1.4 кредитного договору від 21 листопада 2018 року №Р25.00615.004557406, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором. В іншій частині позову [PERSON] до акціонерного товариства «Ідея Банк» - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 05 лютого 2021 року від адвоката позивача Андрощука С.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви, Андрощук С.В. зазначав, що у зв`язку із завершенням розгляду справи і на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 19 травня 2020 року, укладений між позивачем та АБ «С. Андрощука», був складений і підписаний акт №1 наданої правничої допомоги. В цьому акті визначений перелік наданої правничої допомоги і її вартість, включаючи фактичні оплати. Оскільки передбачалось, що надання правової допомоги буде здійснюватися у два етапи, то і оплата також проводилась двічі. Відповідно до ч.ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, 05 лютого 2021 року представник позивача подав до суду заяву представника [PERSON] , в якій міститься витяг з рахунку АБ «С. Андрощука» із зазначенням дати 19 травня 2020 року, суми - 6300 грн, кореспондент - [PERSON] , призначення платежу: оплата згідно з рахунком №0003/13/19/05/2020-2 від 17 травня 2020 р. платник [PERSON] (в інтересах [PERSON] , ст. 636 ЦК України), а також дата 27 липня 2020 року, сума 16020,12 грн, кореспондент - [PERSON] , призначення платежу: оплата згідно з рахунком №0003/13/19/05/2020-3 від 24липня 2020 р. Платник [PERSON] (в інтересах [PERSON] , ст. 636 ЦК України), договір про надання правової (правничої) допомоги №0003/13/19/05/2020 від 19 травня 2020 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сергія Андрощука», Додаткову угоду № 1 від 19 травня 2020 року до договору №0003/13/19/05/2020від 19 травня 2020 року,укладену між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сергія Андрощука», Додаткову угоду №2 від 17 червня 2020 року до договору №0003/13/19/05/2020 від 19 травня 2020 року,укладену між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сергія Андрощука», Акт №1 від 04 лютого 2021 року до договору №0003/13/19/05/2020 від 19 травня 2020 року, в якому вказано кількість часу та його грошовий еквівалент за супроводження справи №757/29105/20-ц на суму 9300,20 грн та 16020,12 грн, а всього 25320,32 грн. Пунктом 2 зазначеного Акту передбачено, що сума за п.1 Акту №2 сплачена 19 травня 2020 року в розмірі 9300,20 грн і 27 червня 2020 року - 16020,12 грн. Оплата була здійснена з боку [PERSON] , зважаючи на договір клієнта з [PERSON] в межах положення ст. 636 ЦК України. Аналогічні документи надані представником позивача у справі №757/29105/20-ц. Суд, дослідивши надані представником позивача докази, дійшов наступних висновків. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК Українивизначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, подаючи до суду докази оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача указував про те, що оплата послуг адвоката здійснювалась роботодавцем позивача, [PERSON] , оскільки позивач не мала своїх коштів для оплати вартості правової допомоги, саме тому у виписці з рахунку АБ «С. Андрощука» у призначенні платежу вказується, що оплата здійснюється в інтересах позивача ( [PERSON] ) і така оплата проводиться із врахуванням укладеного між позивачем і [PERSON] договору, застосовуючи положення ст. 636 ЦК України. Проте, представник позивача, всупереч положенню частини третьої статті 137 ЦПК Українидо вказаного клопотання не додав доказів укладення [PERSON] та [PERSON] відповідного договору та того, що [PERSON] є роботодавцем [PERSON] , а також не додав належно оформленої квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які підтверджують оплату послуг адвоката, отже представником позивача не було надано доказів оплати позивачем витрат на правову допомогу адвоката, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Крім того, аналогічні документи на підтвердження судових витрат, представник позивача подав у справі №757/29105/20-ц, що має ознаки зловживання стороною та її представником процесуальними правами. Оскільки представник позивача згідно з положеннями статті 81 ЦПК України не довів факту оплати позивачем зазначених послуг адвоката наявні правові підставивідмови у заявленихпредставником позивача до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно не підтверджені. Таким чином, заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed