Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав по відношенню дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2016 року залишено без змін. 14 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь 2000 грн. витрат на правову допомогу, мотивуючи заяву тим, що судом при ухваленні рішення не було повністю вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник відповідача подану заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що у позивача є сумніви щодо сплати відповідачем адвокату коштів згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 02/16, що міститься в матеріалах справи на а/с 61, а крім того, примірник додаткової угоди на цьому аркуші не підписаний самим клієнтом. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, раніше подав клопотання про розгляд заяви без його участі (а/с 291). Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що при ухваленні рішення суду у даній справі не було вирішено питання про судові витрати, які підлягають стягненню на користь відповідача, а саме витрати на правову допомогу, оплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 02/16 від 23 лютого 2016 року та калькуляцією вартості правової допомоги, які були надані стороною відповідача та досліджувалися судом першої інстанції при розгляді даної справи. Доводи представника позивача щодо сумнівів у фактичній сплаті [PERSON] витрат за правову допомогу суд не може прийняти до уваги, оскільки адвокат [PERSON] приймала участь при розгляді справи на підставі договору про надання правової допомоги від 16 лютого 2016 року із зазначенням у ньому умови, що розмір гонорару за правову допомогу, визначений сторонами за домовленістю у додатковій угоді, яка була укладена 23 лютого 2016 року, а факт сплати коштів підтверджується квитанцією, тобто, сторони домовилися, що правова допомога буде оплатною. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За правилом ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У матеріалах справи міститься квитанція від 23 лютого 2016 року № 02/16 (том 1 а/с 61) про сплату адвокату [PERSON] 2000 грн. за надані послуги згідно договору від 16 лютого 2016 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2016 року. До калькуляції вартості правової допомоги включено: юридичні консультації, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз дій позивача у справі, підготовка зустрічного позову, складання процесуальних документів, підготовка до участі у судових засіданнях, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у редакції станом на час розгляду справи, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Враховуючи категорію складності справи, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні процесуальних документів (1 година роботи) та участі у судових засіданнях (5 годин 20 хвилин згідно журналів судових засідань) у розмірі 2000 грн. відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 02/16 від 23 лютого 2016 року (а/с 61), оскільки вказана сума не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції станом на час розгляду справи судом першої інстанції.

Outcome: approved