Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 29 березня 2021 року залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасові поїздки малолітньої дитини за кордон без згоди батька. 02.04.2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Соловйов В.В. надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Адвокат вимагає ухвалити додаткове рішення з питання стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 грн. В судовому засіданні [PERSON] вимоги підтримав і посилався на договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт. Представник позивача - адвокат Пуленко А.Г. заперечувала проти задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність доказів щодо понесення стороною відповідача цих витрат, на не співмірність витрат на правничу допомогу, на матеріальне становище позивача, яка не працює і не має можливості сплатити такі витрати відповідача. Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що вимоги представника відповідача - адвоката Соловйова В.В. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 22.09.2020 року [PERSON] і адвокат Соловйов В.В. уклали договір про надання правничої допомоги. За умовами договору Адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу по цивільній справі за №520\\5334\\18. Правова допомога полягає у наданні усних та письмових консультацій, ознайомлення з матеріалами справ,складання заяви про перегляд заочного рішення від 20.06.2018 року, участь у судових засіданнях, можливого оскарження судових рішень у апеляційному та касаційному порядку. Клієнт зобов`язався своєчасно проводити оплату, передбачену розділом 5 договору. Як вказано у 5 розділі Договору «попередньо сторони встановили, що за ознайомлення з матеріалами справи вартість послуг становить 500 грн., складання заяви про перегляд заочного рішення - 2000 грн, участь у судовому засіданні 1000 грн., складання відзиву на позов, уточнення чи збільшення позову - 5000 грн. 02.04.2020 року сторони склали акт виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 22.09.2020 року, в якому зазначили, що цей акт є підтвердженням того, що Адвокат на виконання умов Договору надав, а Клієнт отримав правову допомогу. В акті вказані роботи, виконані адвокатом і вартість цих робіт: ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн., підготовка заяви про перегляд заочного рішення - 2000 грн., участь у судовому засіданні 16.11.2020 року - 1000 грн., підготовка відзиву на уточнену позовну заяву - 5000 грн., участь у судовому засіданні 19.02.2021 року - 1000 грн. В акті зазначено, що «Попередньо Клієнт сплатив Адвокату аванс в розмірі 5000 грн.». Відповідно до положень п.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755\\9215\\15-ц « При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач попередньо заявив у відзиві на уточнену позовну заяву (а.с.103). Судом встановлено, що [PERSON] на виконання умов договору про надання правничої допомоги сплатив Адвокату 5000 грн. З урахуванням викладеного витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені на суму 5000 грн. належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. Доводи представника позивача про відсутність у [PERSON] матеріальної можливості відшкодувати відповідачу витрати на правничу допомогу не містяться на вимогах Закону, тому не приймаються судом до уваги.

Outcome: partial