Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До суду звернулося ТОВ «ВЕЛЛФІН», інтереси якого представляє Коцар О.С. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 64133,75 грн. та 2102 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір позики № 144960 в електронній формі. За умовами п. 1.1 укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до вимог п. 1.4 Договору дата перерахування позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, вважається даною укладення Договору позики між позичальником та позикодавцем. Позивачем було виконано умови договору та перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 1500 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернула, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Станом на 10.03.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 64133,75 грн., з яких 1500,00 грн. - основний борг, 15822,50 грн. - заборгованість за відсотками, 46811,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Добровільно [PERSON] суму боргу не сплачує, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» указану суму боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 20 березня 2020 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судовий розгляд справи призначено на 09 год. 45 хв. 10 квітня 2020 року (а.с.46). Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5зв.). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання повідомлена відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судова повістка направлялася за адресою, де вона зареєстрована згідно довідки Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області № 02-35/221 від 19.03.2020 року (а.с.45,65). Також [PERSON] повідомлена про день і час слухання справи через оголошення на веб-порталі судової влади України (а.с.52,57). 07 травня 2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, вид діяльності якої: 64.92 Інші види кредитування (а.с.7-8). На підставі розпорядження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.10.2015 №2606 ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстрована як фінансова установа (а.с.9). Порядок надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у вигляді позики регулюється Правилами, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015 р., які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача, які є публічною пропозицією (офертою), у розуміння ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, та невід`ємною частиною Договору позики (пункти 1.4, 1.5 Правил) (а.с.9-19). 24.02.2017 р. між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено Договір позики № 144960 (а.с.20-24). За умовами п. 1.1. укладеного Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти користування позикою зазначені у п. 1.5 цього договору. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів. Відповідно до п. 1.4. договору, Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Пунктом 1.5. Договору позики визначено, що протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 2,85 % від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до п.п. 2.2.2.2, 2.2.2.4 Договору позики, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою у порядку визначено цим договором. У випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором у повному обсязі сплатити проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою. Згідно п. 3.2. Договору позики зазначено, що строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим Договором обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до дня повного погашення Заборгованості за позикою (зарахування на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Пунктом 7.1 Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Згідно довідки щодо заборгованості до Договору позики № 144960 від 24.02.2017 р. станом на 10.03.2020 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за вищевказаним договором позики та всіма нарахованими відсотками згідно нього становить 64133,75 грн.: заборгованість за основною сумою позики складає 1500,00 грн., заборгованість за відсотками згідно договору складає 15822,50 грн., заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає 46811,25 грн. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1096 календарних днів (а.с.25) . Згідно п. 4.8 Правил, підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Заявка про надання позики відповідачем була оформлена та направлена на розгляд товариства (а.с.16-19). Відповідно до договору ВП-180516 від 18.05.2016 р. про переказ коштів, 24.02.2017 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» було здійснено переказ коштів в сумі 1500 грн. [PERSON] (а.с.44). Умови договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року містяться на а.с.27-29. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором позики, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Норми права, застосовані судом: Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є право- відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від бо\-ржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовіснос\-ті, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими озна\-ками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосо\-ваний лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови, зок\-рема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане не\-дійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про за\-хист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчем\-ною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь спожива\-ча. Мотиви суду. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 24.02.2017 року у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил надання грошо\-вих коштів у вигляді позики порядку відповідач [PERSON] оформила на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» заявку для отримання позики у розмірі 1500 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської ка\-ртки, на яку просила перерахувати кошти. ТОВ «ВЕЛЛФІН» було прийнято позитивне рішення та 24.02.2017 року через TOB ВК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, здійснило пере\-каз грошових коштів у зазначеній вище сумі на платіжну картку, вказану позичальником (відповідачем). Указане підтверджує той факт, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який був оформлений сторонами у електронному вигляді. Відповідно до умов укладеного договору позики № 144960 від 24.02.2017 року [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 (тридцять) днів (п.п.1.1, 1.2, 1.3 Договору). Нарахування процентів за користування позикою визначено пунктом 1.5 Договору і сторонами було досягнуто згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків (п.3.1 Договору). Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною дого\-вору позики, повернення позики повинно було бути здійснене відповідачем одним платежем 11 березня 2017 року в сумі 1729,50 грн., з яких 229,50 грн. - сплата процентів за користування пози\-кою, а 1500 грн. - сума позики. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за договором позики нарахована товариством і за період з 11 березня 2017 року (строк повернення позики та строк дії самого договору позики) по 10 березня 2020 року. Аналіз норм ст. ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постано\-вах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Визначена позивачем сума боргу, вказана у довідці щодо заборгованості за договором №144960 від 24.02.2017 року свідчить про те, що її сума визначена за розрахунком із загальної кількості днів простроченої позики (в кількості 1096 календарних днів), тобто включає в себе період, який виходить за межі строку кредитування. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» основної суми позики - 1500 грн. та відсотків, нарахованих за період дії укладеного сторонами договору позики, тобто до 11 березня 2017 року в сумі 229,50 грн., а всього 1729,50 грн. Оскільки після закінчення строку дії указаного договору у позивача були відсутні правові підстави нараховувати відсотки, в задоволенні позовних вимог в сумі 62404,25 грн. (64133,75-1729,50=62404,25 грн.), слід відмовити. Обґрунтування розподілу та розміру судових витрат . Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішен\-ня, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витра\-ти. Отже, у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 56,68 грн. судового збору, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України. Суд

Outcome: partial