Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 1.Позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 червня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 634 та визначити місце проживання дитини з позивачем. 2.В обґрунтування позову зазначав про те, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Через несумісність характерів подружжя, непорозуміння одне одного, подружжя втратило почуття один до одного. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. 3.Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2019 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.03.2019 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у підготовчому засіданні просив позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини просила відмовити, так як дитині виповнилось 16 років, а тому вона самостійно визначає місце проживання дитини. Представник третьої особи просила розглядати справу без її участі так як [PERSON] досягла 16 років, а отже вона самостійно визначає місце свого проживання. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 4.Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 16) 5. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], яка проживає, як повідомили сторони та дитина у поданій заяві, у свого дідуся по лінії батька за адресою: [ADDRESS] з 2003 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, сторони не проживають разом понад 10 років. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. 6.За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 7.Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 8.Визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 9.Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. 10.Відповідно до частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 11.Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 29 Цивільнгого кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. 12.Отож у задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, яка досягла 16 років слід відмовити, оскільки дитина з 14 років самостійно визначає своє місце проживання. Крім того, із заяви [PERSON] вбачається, що з 2003 року, вона проживає за адресою: [ADDRESS], наразі із дідусем, отож вона визначила своє місце проживання самостійно.

Outcome: partial