Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 08 червня 2011 року між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 23 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 28 765 грн 98 коп., з яких: 18 287 грн 43 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 682 грн 55 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 1346 грн. Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2011 року у розмірі 28 765 грн 98 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 червня 2011 року у сумі 28 765 грн 98 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. У серпні 2018 року від [PERSON] до суду надійшла заява про перегляд вищезазначеного судового рішення. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 04 грудня 2018 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення від 11 листопада 2014 року у цивільній справі №754/14044/14-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено підготовче засідання у справі з викликом сторін. У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 08 червня 2011 року між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Зазначав, що за умовами вказаного договору він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18 287 грн 43 коп. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» самостійно здійснювалось списання коштів, саме за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2018 року у розмірі 18 768 грн 18 коп.; за період з 01 січня 2018 року по 11 грудня 2018 року по зарплатній картці самостійно списано - 11 800 грн 54 коп. Загальна сума списаних коштів становить 30 566 грн 34 коп. Вказував, що він з 03 листопада 2014 року по 08 липня 2016 року проходив військову службу у Збройних Силах України, про що повідомляв АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вважає, що нарахування штрафних санкцій, пені або процентів за користування військовослужбовцям, резервістам та військовозобов`язаним з 17 березня 2014 року по даний час є протиправним. Станом на день подачі зустрічного позову заборгованість по кредиту повністю погашена, проте банк продовжує нараховувати та списувати суми штрафів, процентів та пені із його зарплатної карти. Ураховуючи викладене, посилаючись на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», [PERSON] просив суд визнати дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування йому штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом протиправними; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» при здійсненні банківських послуг за користування кредитом не нараховувати йому штрафних санкцій, процентів та пені починаючи з 17 березня 2014 року і до кінця дії особливого періоду; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 21 серпня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті. 15 липня 2019 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшов відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог оскільки вони є необґрунтованими. 03 жовтня 2019 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив АТ КБ «ПриватБанк», у якому зазначав, що не підписував із банком ніяких договірних зобов`язань. Умови та Правила не є складовою частиною кредитного договору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив її задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, зустрічний позов задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, відповідача судом встановлено наступне. 08 червня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 23000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (том 1, а. с. 6). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: www.privatbank.ua/terms. (том 1, а. с. 8-31). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, визначені цим розділом Умов та Правил, та розділом Умов та Правил про надання відповідної послуги, до якого Клієнт приєднався шляхом підписання Заяви про приєднання. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує. Станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 28 765 грн 98 коп., з яких: 18 287 грн 43 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 682 грн 55 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 1 1346 грн. (том 1, а. с. 4). 03 листопада 2014 року по 08 липня 2016 року [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України. 08 травня 2019 року [PERSON] подав до АТ КБ «ПриватБанк» письмову заяву про неврахування процентів за користування кредитом в період перебування та участі у проведенні антитерористичної операції (том 1, а. с. 237). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не уточнювались позовні вимоги, враховуючи скасування заочного рішення, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] перед банком погашена останнім шляхом списання з його карткового рахунку коштів в розмірі 30566, 34 грн., а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви банку про стягнення з відповідача заборгованості станом на 30.05.2014р. за кредитним договором від 08.06.2011р. в розмірі 28765,98 грн. Щодо зустрічного позову [PERSON] , слід зазначити наступне. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Законом України від 20 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. За правилами частин першої, другої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Ураховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини у справі, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши, що [PERSON] проходив військову службу з 03 листопада 2014 року по 08 липня 2016 року, а банком нараховувались стягнення заборгованості за кредитним договором станом 30 травня 2014 року, тобто до мобілізації [PERSON] , а тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову. На підставі статей 526, 530, 625, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed