Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.11.1993 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає, однак, від розірвання шлюбу в органі ДРАЦС відповідач ухиляється. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач мають різні характери та погляди на сім'ю. Сторони неодноразово робили спроби налагодити сімені відносини, однак, виявилося, що подальше проживання однією сім'єю є неможливим. Між ними продовжували виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства, вони втратили почуття поваги одне до одного, не підтримують будь-яких стосунків. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Підлужна». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 20.01.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику (а.с.19). Надісланий відповідачу судовий виклик в судове засідання 23.12.2016 року відповідачу не вручено у зв'язку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції (а.с. 20). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 09.11.1993 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №550 (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «Підлужна», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112,113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved