Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 20 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання овердрафту № 01/14-о у межах максимального ліміту заборгованості 20\~000 грн. та з остаточним строком повернення 19 січня 2015 року. Відповідно до умов договору банк надав, а позичальник одержав грошові кошти, що підтверджується випискою з його банківського рахунку. Осднак відповідач станом на день звернення до суду не виконав зобовязання, передбачені договором та не повернув одержані на його умовах грошові кошти. У звязку з цим у відповідача виникла заборгованість у сумі 16\~536,19 грн., яка складається з наступних сум: 15\~680,06 грн. основна заборгованість, 856,13 грн. нарахована пеня. На виконання умов договору позивач вжив усіх заходів для досудового врегулювання спору та спонукання відповідача до виконання взятих на себе зобовязань. Зокрема, банк надіслав відповідачу листа з повідомленням-вимогою від 21 квітня 2015 року № 21/04/15-50 про погашення простроченої заборгованості за договором. Однак вказане повідомлення було проігнороване відповідачем, в результаті чого лист 29 травня 2015 року був повернутий. У звязку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, 13.02.2015 року відповідач припинив свою підприємницьку діяльність. Пунктом 2.1. договору встановлено, що максимальний ліміт заборгованості по овердрафту становить 20\~000,00 грн. Відповідно до п. 2.4. договору датою остаточного повернення є 19.01.2015 року. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У судовому засіданні представник позивач просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі з наведених і ній підстав. Відповідач позовну заяву визнав частково, суду пояснив, що на, його думку, сума заборгованості є завищеною. Крім того, у лютому 2015 року він припинив займатися підприємницькою діяльністю, на даний час у нього немає достатньо коштів, щоб погасити заборгованість. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2014 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем фізичною-особою підприємцем [PERSON] було укладено договір овердрафту №01/14-о, згідно з яким відповідачу було встановлено кредитний ліміт (надано кредит) в сумі 20\~000,00 грн. на весь строк дії платіжної картки, а саме: в строк до 19.01.2015 року, зі сплатою за користування кредитними коштами, процентів, визначених тарифами банку. У пінкті 2.1. договору встановлено, що максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої відповідач може здійснювати протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку № 2600301505895 понад фактичний залишок коштів), становить 20\~000,00 грн. Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобовязаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені договором та/або додатками до нього. Згідно з п. 2.4 договору датою остаточного повернення овердрафту є 19.01.2015 року. Пунктом 4.7. передбачено, що банк у випадках, передбачених п. 2.10 договору, вправі вимагати дострокового повернення овердрафту, процентів, комісій та інших належних платежів, про що письмово повідомляє позичальника. Отже, за умовами даного договору, відповідач зобов'язаний своєчасно та відповідно до графіку погашення кредиту, повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно з ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обсязі, однак [PERSON] не повертає отримані кредити відповідно до руху коштів по рахунку /а.с. 13-37/, звязку з чим не виконує зобовязання належним чином. Згідно з розрахунком позивача станом на 04.04.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «Кредобанк» в сумі 15\~680,06 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 856,13 грн. пеня. 21.04.2015 року представником ПАТ «Кредобанк» адвокатом [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] скеровувалася повідомлення-вимогп погасити основний борг у розмірі 15\~680,06 грн. та не змушувати банк звертатися в судов органи з позовною заявою про стягнення суми боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь чс прострочення, штрафних санкцій, трьох поцентів річних від простроченої суми, а також витрат на правову допомогу /а.с. 40/. Конверт з листом-вимогою був повернутий адресанту у звязку з акінченням терміну зберігання /а.с. 45/. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено що, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 6.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за договором) позивач має право стягнути з відповідача пеню. Договором встановлено розмір пені 0,03 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки. Таке положення договору відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконав, та не бажає погасити заборгованість за вищевказаним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved