Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, яка становить 53409,52 грн. Позивач посилається на те, що відповідачу [PERSON] відповідно до укладеного договору № 38-21П/2013-А від 11.11.2013 року надано кредит в сумі 50000 грн. зі сплатою відсотків та в термін передбачений договором. Прийняті на себе обов'язки відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту та розірвання договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 38-21П/2013-А, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошти в сумі 50000 грн., на строк до 10.11.2016 року зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом. На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 53409,52 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 48902,75 грн., сума прострочених відсотків 1534,78 грн., сума простроченої комісійної винагороди - 2250 грн., штраф в сумі 721,99 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. При цьому позивач, скориставшись своїм правом, поставив питання про розірвання кредитного договору. Ці вимоги також підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 779,69 грн.

Outcome: approved