Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1921,00 гривень, в іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовлено, вирішено питання судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 10432,50 гривень відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.09.2019 р. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] заперечувала проти ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що договір №б/н про надання правової допомоги був укладений позивачем з адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» 23 вересня 2019 року, пунктами 3.1.3 та 3.1.4 якого визначено, що клієнт, а саме [PERSON] зобов`язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень та оплачувати правову допомогу відповідно до умов розділу 4 Договору, яким, зокрема передбачено, що «гонорар сплачується клієнтом шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання або у будь-який інший не заборонений законодавством спосіб. Порядок та строки оплати послуг сторони визначають у відповідному акті прийому-здачі наданих послуг за договором». В акті зазначено, що сторони домовились, що оплата послуг здійснюється клієнтом протягом 30 банківських днів від дня підписання акту прийому-здачі надання послуг. Таким чином на день постановлення рішення позивачем не оплачені послуги по наданню правової допомоги. Всі, вказані в акті прийому-здачі правничі послуги були здійснені, як очевидно з матеріалів цивільної справи № 646/6411/19, до 16 жовтня 2019 року, тому поважних причин по ненаданню суду своєчасно доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не має. Також зазначила, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вважає можливим розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як убачається з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 10432,50 гривень надано договір б/н від 23.09.2019 р. про надання правової допомоги, додаткову угоду № 1 до договору, акт прийому-здачі наданих послуг виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 24.02.2020 р., відповідно до якого позивачем подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Необґрунтованими є посилання представника відповідачки на те, що на день постановлення рішення позивачем не оплачені послуги по наданню правової допомоги. Так, в акті прийому-здачі наданих послуг виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 24.02.2020 р. зазначено, що сторони домовились, що оплата послуг здійснюється клієнтом протягом 30 банківських днів від дня підписання акту прийому-здачі надання послуг, тобто такий строк на день постановлення рішення за договором не настав. З акту прийому-здачі наданих послуг виконаних робіт вбачається, що послуги адвокатом надавалися [PERSON] у даній цивільній справі та полягають у тому, що адвокат складав позовну заяву та відповідь на відзив. Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, складність справи та значення розгляду справи для сторін, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10432,50 гривень є завищеними, а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved