Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.12.2015 року в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності відмовлено. Позивач [PERSON] 10.12.2015 року з метою оскарження зазначеного рішення подала апеляційну скаргу та справу спрямовано до Апеляційного суду Чернівецької області для розгляду по суті. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.12.2015 року дану справу повернено до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. Зі змісту даної ухвали та рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.12.2015 року вбачається, що судом не вирішено вимоги позивача щодо визнання житлового будинку літ. А, загальною площею 125,40 кв.м. обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились, хоча судом повідомлялись про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з останньої редакції позовних вимог, позивач просила припинити право власності на саманний житловий будинок літ. А площею 23,7 кв.м. по вул. Жасмінній, 35 в м.Чернівці, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.1983 року у звязку з його знищенням; визнати житловий будинок літ. А, загальною площею 125,40 кв.м. в тому числі житловою 73,30 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. Г, підвалу літ. ПР, навісу літ. Д, Е, вбиральні літ. В, криниці №1, огорожі №2-4 по вул.. Жасмінній, 35 в м.Чернівці обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею, [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/8 частини житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд, розташованих по вул. Жасмінній, 35 в м.Чернівці, а саме житлового будинку літ. А, загальною площею 125,40 кв.м. в тому числі житловою 73,30 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. Г, підвалу літ. ПР, навісу літ. Д, Е, вбиральні літ. В, криниці №1, огорожі №2-4, а за [PERSON] на 5/8 частин вказаного житлового будинку. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 19.05.1972 року між [PERSON] та Гуска (після одруження) [PERSON] було укладено шлюб та в матеріалах справи відсутні відомості про його розірвання або визнання недійсним. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.1983 року, [PERSON] належить саманий житловий будинок житловою площею 23,70 кв.м. по вул. Жасмінній, 35 в м. Чернівці з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а саме сарай літ.Б, вбиральня літ. В, гараж літ Г, погріб літ. ПГ, криниця літ. К, огорожа №1. У відповідності до ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Згідно ст. 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічні положення містяться також в ст.ст. 57, 62 СК України. Як було встановлено судом у рішення суду від 01.12.2015 року по даній справі, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо технічних характеристик спірного будинку та їх відповідності погодженому 11.09.1989 року робочому проекту будівництва, оскільки після закінчення будівництва будинок в експлуатацію не здавався та не встановлено дотримання проектної документації в процесі будівництва, а тому відсутні підстави вважати, що [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок в результаті його перебудови та, що вказаний житловий будинок, з існуючими на момент розгляду справи технічними характеристиками, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та померлій [PERSON] і їх частки у спільному майні рівні. Так, самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без додержання відповідної законної процедури та затвердженої в установленому порядку проектної документації, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Самочинно збудоване (реконструйоване, переплановане) майно не є обєктом права власності, а тому житловий будинок літ. А, загальною площею 125,40 кв.м. в тому числі житловою 73,30 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. Г, підвалу літ. ПР, навісу літ. Д, Е, вбиральні літ. В, криниці №1, огорожі №2-4 по вул.. Жасмінній, 35 в м.Чернівці не може вважатись обєктом спільної сумісної власності, оскільки у справі відсутні докази щодо його узаконення та здачі в експлуатацію, у звязку з чим право власності у подружжя може виникати лише на будівельні матеріали, які використовувались при його будівництві. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed