Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.02.2021 (повний текст складено 02.03.2021) у справі №148/2299/17 частково задоволено позов [PERSON] до Тульчинського ЦПЗ № 6 Вінницької дирекції АТ «Укрпошта», АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції та Акціонерного товариства «Укрпошта»про поновлення на посаді, виплату компенсації та індексації, моральної шкоди та компенсації за час вимушеного прогулу. Після ухвалення даного рішення на адресу суду від позивача надійшла заява (клопотання) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з АТ «Укрпошта» на його користь в сумі 51377 грн., з яких 23377 грн. - за надання правової допомоги та 28000 грн. - винагорода адвокату. В судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача та представника відповідача надійшла заява про розгляд даної заяви без їх участі. В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду даного клопотання. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши клопотання та додані до нього докази, дослідивши матеріали цивільної справи №148/2299/17,суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що під час ухвалення рішення в даній справі за позовом [PERSON] до Тульчинського ЦПЗ № 6 Вінницької дирекції АТ «Укрпошта», АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції та Акціонерного товариства «Укрпошта»про поновлення на посаді, виплату компенсації та індексації, моральної шкоди та компенсації за час вимушеного прогулу, яким позовні вимоги задоволенні частково, судом не було вирішено питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги про які було заявлено представником позивача в судових дебатах. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.5 ст.270 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Вказані рішення можуть бути оскаржені. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення та додав до неї розрахунок 05.03.2021, саме ж рішення, повний його текст позивачем було отримано 03.03.2021, про що свідчить наявна розписка в матеріалах справи. В зв`язку з цим, суд вважає, що доводи представника відповідача щодо пропуску процесуального строку на подачу такої заяви не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача до відповідача АТ «Укрпошта» задоволені в повному обсязі, тому витрати на правову допомогу, в разі їх доведеності, мали б бути стягнені з даного відповідача. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Оцінюючи докази, які надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, суд зазначає, що в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, яка підписана позивачем, міститься розрахунок наданих послуг та їх вартість. Однак, вказаний розрахунок не містить підпису адвоката, представника позивача, що свідчить про те, що такий розрахунок здійснено не адвокатом, а позивачем. Вказаний доказ є неналежним, так як позивач не вправі проводити розрахунок виконаної роботи, які він не виконував. Також суд зазначає, про відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг. В свою чергу сам договір про надання правової допомоги від 29.08. 2017 та доповнення до договору (т1. а.с. 174-176), містить лише умови про обов`язок клієнта ( [PERSON] ) щодо проведення розрахунку з адвокатом в розмірі та строки погоджені між ними. Однак, суду не представлено доказів про дані обставини, щодо строків та розмірі оплати послуг. Крім того, суду не представлено жодних доказів про проведену оплату послуг позивачем адвокату, а саме платіжні документи. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: dismissed