Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/2547/73/52772 від 27.02.2007 р. у розмірі 50624,07 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ - 1312101,12 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 27 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/2547/73/52772, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 17700,00 доларів США, строком на 84 місяця, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами, вважаючи, що [PERSON] свої зобов'язання за цим Кредитним договором не виконує, в результаті чого у нього, станом на 13.02.2015 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі в сумі 50624,07 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ становить 1312101,12 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 4572,20 доларів США, що в еквіваленті - 118504,67 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 5457,07 доларів США, що в еквіваленті - 141439,19 грн. в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 5428,32 доларів США, що в еквіваленті - 140694,04 грн.; пеня - 40594,80 доларів США, що в еквіваленті - 1052157,26 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, звернувшись до суду з заявою про застосування строків позовної давності, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2008 року на корить позивача було стягнуто з відповідача 111917,94 грн., на виконання якого 23.12.2008 року виданий виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, яке було закінчено у зв'язку з повним виконанням рішення суду з боку відповідача. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.03.2011 року на корить позивача було стягнуто з відповідача 9201,43 грн. заборгованості за відсотками та пені по простроченим відсоткам, на виконання якого 17.03.2011 року виданий виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, яке було закінчено у зв'язку з повним виконанням рішення суду з боку відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/2547/73/52772, за умовами п. 1.1. якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 17700,00 доларів США, строком на 84 місяці - з 27.02.2007 року по 27.02.2014 року, в залежності від обраної програми кредитування на умовах, в обсязі та в порядку, визначеними цим Договором, згідно Графіку погашення кредиту (додаток до Договору) (а.с. 9-11). При цьому суд звертає увагу, що в обґрунтування розміру заборгованості відповідача позивачем до матеріалів справи додано копію витягу з Платіжного календаря від 26.02.2007 року, яка належним чином не засвідчена, оскільки не містить підпису уповноваженої особи, та не містить будь-яких фактичних даних щодо предмету спору за період з 15.12.2009 року по 15.11.2013 року, яку суд не приймає як належний доказ, оскільки ця копія не містить всю інформацію щодо предмета доказування, що у даному конкретному випадку є істотною обставиною у справі. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 13.02.2015 року, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 50624,07 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти України за курсом НБУ на дату розрахунку, становить 1312101,12 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 4572,20 доларів США, що в еквіваленті - 118504,67 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4572,20 доларів США, що в еквіваленті - 118504,67 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 5457,07 доларів США, що в еквіваленті - 141439,19 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 5428,32 доларів США, що в еквіваленті - 140694,04 грн.; пеня 40594,80 доларів США, що в еквіваленті - 1052157,26 грн. (а.с. 5-8). Проте, суд критично оцінює вищезазначений розрахунок, оскільки він не відповідає обставинам, встановленим судовими рішеннями у цивільних справах №2-6048/2008р., №2-1737/2011р., що набрали законної сили, та які відповідно не доказуються при розгляді цієї справи, оскільки в ній беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 грудня 2008 року позов Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, на його користь с [PERSON] стягнуто заборгованість станом на 29 вересня 2008 року у розмірі 22343,29 доларів США, що за курсом НБУ становить 111917,94 грн., з яких: 14718,95 доларів США - основна сума боргу, що за курсом НБУ становить 71550,29 грн.; 1357,65 доларів США - заборгованість по відсотках, що за курсом НБУ становить 6599,67 грн.; 2350,23 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, що за курсом НБУ становить 11424,29 грн.; 4596,34 доларів США - пеню за прострочення сплати відсотків, що за курсом НБУ становить 22343,29 грн.; звернуто стягнення на автомобіль марки HYUNDAI, модель MATRIX, 2007 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], який зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.02.2007р. за відповідачем (а.с. 51). Суд звертає увагу, що відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 15.09.2008 року залишок заборгованості відповідача за кредитом становив 14718,95 доларів США , за відсотками - 1275,76 доларів США. Таким чином відповідно до вищезазначеного рішення суду на користь позивача з відповідача було стягнуто достроково всю суму кредиту станом на 29 вересня 2008 року у розмірі 14718,95 доларів США, а не тільки прострочену заборгованість, яка станом на 15.09.2008 року становила 812,09 доларів США. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказуванню обставини, установлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Деснянським районним судом міста Києва 23.12.2008 року був виданий виконавчий лист №2-6048 про стягнення на користь позивача з відповідача боргу в сумі 111917,94 грн. (а.с. 51). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2010 року ВП №11209167 було встановлено, борг було сплачено (а.с. 51). Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.03.2010р. скасовано ухвалу від 25.11.2008 року, арешт з автомобіля автомобіль HYUNDAI MATRIX, номерний знак [NUMBER], було знято у зв'язку з фактичним виконанням (а.с. 52). Судом також встановлено, що у зв'язку з виконанням зобов'язань згідно виконавчого листа №2-6048 від 23.12.2008 року між позивачем та відповідачем 03.02.2010 року був підписаний Акт прийому-передачі застави, заставленої за кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року, відповідно до якого відповідачу було передано заставне майно, а саме автомобіль марки HYUNDAI, модель MATRIX, 2007 року випуску, реєстраційний [NUMBER] (а.с. 111). Таким чином, факт виконання відповідачем рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2008 року було встановлено судом, що також не потребує доказуванню. У 2011 році позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року у розмірі 9201,63 грн. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.03.2011 року на користь позивача з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 1166,21 доларів США, що станом на 18.08.2010 року, становить 9201,63 грн., з яких: заборгованість за відсотками - 575,48 доларів США, що за курсом НБУ становить 4540,65 грн.; пеня по простроченим відсоткам - 590,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 4660,98 грн., яка виникла під час судового розгляду справи та до набрання законної сили рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2008 року по справі №2-6048, що також не потребує доказуванню (а.с. 72). Деснянським районним судом міста Києва 14.04.2011 року був виданий виконавчий лист справа №2-1737/2011 про стягнення на користь позивача з відповідача боргу в сумі 9201,63 грн. (а.с. 53). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2012 року ВП №26994428 було встановлено, що рішення виконане (а.с. 55). Таким чином, судами було стягнуто кредитну заборгованість у повному обсязі, у тому числі і суму кредиту достроково, тому нарахування заборгованості станом на 13.02.2015 рік у розмірі 50624,07 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ становить 1312101,12 грн., за кредитом, за відсотками та пені у даному випадку є безпідставним. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Проте, суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості за Кредитним договором №014/2547/73/52772 від 27.02.2007 року (а.с. 5-8) не містить дійсного відображення позивачем виконання вищезазначених рішень судів з боку відповідача належним чином, ураховуючи встановлений судом факт повного виконання відповідачем вищезазначених рішень суду, що підтверджується відповідними доказами, дослідженими у судовому засіданні (а.с. 51, 55), що також не спростовано сторонами, тому оцінює цей розрахунок критично, та вважає, що дані, які містяться у розрахунку не відповідають дійсному стану розрахунків між сторонами та судовим рішенням. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку позивача суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed