Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Територіальної громади села Крехів в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила 31.03.2020; визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з дати набрання рішенням законної сили. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що позивачка у 2012 році отримала в подарунок від своєї матері квартиру [ADDRESS] . Матір позивачки [PERSON] залишилася проживати у зазначеній квартирі. У 2019 році після смерті чоловіка позивачки, вона переїхала на постійне проживання до своєї матері за адресою [ADDRESS] , однак реєстрацію місця проживання не змінювала. [INFO] матір позивачки [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило право на земельну ділянку на території Сидорівської сільської ради площею 2,32 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0155777, яке вона фактично прийняла після смерті свого батька [PERSON] , але не оформила спадкових прав. Окрім позивачки інших спадкоємців за заповітом і за законом на час смерті матері не було. Оскільки позивачка постійно проживала у м. Дрогобич із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. У піврічний термін після смерті матері позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки з березня 2020 року в Україні був введений карантин, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби, а вона боялася захворіти та перенести хворобу іншим. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду зазначив, що позивачка постійно проживала разом з матір`ю, тому вважала, що може звернутися до нотаріуса у будь-який час. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даного позову. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано заяву про відкладення справи у зв`язку з уточненням позовних вимог (а.с.32). Представником позивачки подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи (а.с.35), заяву про уточнення позовних вимог (а.с.38), заяву про виклик свідків (а.с.51), заява про розгляд підготовчого засідання без участі позивачки та її представника та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.53). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.31, 52). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.26-27). Ухвалами підготовчого засідання від 26.05.2021, 13.08.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.33, 49). Ухвалою від 06.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.74-75). Суд, заслухавши аргументи представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, заслухавши пояснення свідків, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.1961 (а.с.8). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 29.06.1974 (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09.11.1995 у відділі РАЦС Дрогобицького районного виконавчого комітету. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.10). Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ЛВ №0155777, [PERSON] на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 21.04.1997 №248 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССП «Прикарпаття» на території Сидорівської сільської ради, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] у м.Жидачів Львівської області, [PERSON] померла [INFO] в м.Дрогобич Львівської області, про що свідчать свідоцтва про смерть від 14.02.2003, 03.04.2020 (а.с.4, 45, 46). Відповідно до договору дарування від 21.11.2012, зареєстрованого в реєстрі за №879, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.43). Витягом про державну реєстрацію прав №36623815 від 09.12.2012, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування №879 від 21.11.2012 (а.с.44) Згідно з довідкою по реєстрацію місця проживання особи від 26.09.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Довідкою КП Управитель «ЖЕО» ДМР від 12.02.2021 встановлено, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] одна (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори від 22.01.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви (а.с.13). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є дочкою позивачки. [PERSON] є її бабою, яка проживала в [ADDRESS] . Мама після смерті батька з 2019 року перейшла проживати до баби ( [PERSON] ), де проживала постійно до смерті останньої. Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є зятем позивачки. Коли помер у 2019 році батько його дружини, мати останньої переїхала жити до своєї матері баби дружини, де проживала постійно до її смерті. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після смерті матері. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачкою строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відмовою нотаріуса з цієї причини у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вимогами частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з приписами частини 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За змістом частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивачка [PERSON] постійно проживала без реєстрації із своєю матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] до дня її смерті, яка наступила [INFO] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, а у сукупності є достатніми для встановлення факту їх постійного спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для\~позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Надаючи оцінку аргументам позивачки щодо причин пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а саме: введений карантин на території України, суд зауважує, що за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у разі пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Наведена стороною позивачки причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважною, оскільки жодним чином не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиці на вчинення цих дій. Так, під час карантину на нотаріусів не поширювалися обмеження щодо виконання ними своїх обов`язків і вони продовжували здійснювати покладені на них функції у звичайному режимі. Спадкодавець [PERSON] померла у м. Дрогобич, де проживала і сама спадкоємець, відтак об`єктивних перешкод у поданні заяви нотаріусу позивачкою суд не вбачає. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково. На підставі статей 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial