Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 31.05.1986 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін на даний час немає. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач не розумів сутності проблем, що виникали в сім'ї, не підтримував нормальну моральну атмосферу в сім'ї, не піклувався про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, часто без вагомих причин влаштовував безпідставні сварки, скандали, що негативно впливало на стан здоров'я позивачки. Крім того, відповідач зрадив їй в подружній вірності та на час розгляду справи проживає з іншою жінкою. Сторони припинили спільне проживання та з липня 2015 року не підтримують будь-яких сімейних стосунків, їхній шлюб носить формальний характер, і збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивачки. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Чередарик». Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 09.02.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику (а.с. 11). Надісланий відповідачу за адресою зареєстрованого його місця проживання судовий виклик в судове засідання 09.02.2016 року відповідачу не вручено у зв'язку з його не проживанням за цією адресою (а.с.17). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу сторони одружилися 31.05.1986 року. Шлюб зареєстровано відділом ЗАГС Рогатинського райвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №23 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з липня 2015 року не підтримують будь-яких сімейних відносин та не вживають заходів для примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачці прізвище, набуте у звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved