Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 7-1/133к-07 від 14 серпня 2007 року в сумі 116278,29 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 929412,37 гривням та 3441,00 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] за умовами укладеного кредитного договору отримав кредит в сумі 130000,00 доларів США з терміном повернення до 13.08.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 14.08.2007 року, за умовами якого вона зобов'язується відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором № 7-1/133к-07 від 14 серпня 2007 року. Крім цього зазначив, що відповідачі були неодноразово повідомлені про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ПАТ «Універсал Банк», однак такі залишені без реагування, що й стало причиною звернення до суду. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача - Сагайдак Іванни Василівни, яка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності /заява знаходиться в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, однак поштові повідомлення були повернуті поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідачі свідомо не бажали отримати такі, адже згідно інформації АДБ при ГУМВС України у Львівській області гр. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за зазначеною адресою, на яку й були відправлені дані повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, крім цього, представник позивача у поданій заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи та всебічно, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитним договором № 7-1/133к-07, за умовами якого останньому надано кредит в сумі 130000,00 гривень доларів США з терміном повернення до 13.08.2017 року /а.с.14-19/. Зі змісту п.1.1 кредитного договору № 7-1/133к-07 вбачається, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на умовах передбачених у кредитному договорі та додатках до нього. Також встановлено, що в подальшому 12.02.2008 року, 22.06.2009 року, 28.10.2009 року та 25.03.2010 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору № 7-1/133к-07, а саме додаткова угода № 1 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 12.02.2008 року; додаткова угода № 2 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 22.06.2009 року; додаткова угода № 3 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 22.06.2009 року; додаткова угода № 4 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 28.10.2009 року; додаткова угода № 5 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 25.03.2010 року; додаткова угода № 6 до кредитного договору № 7-1/133к-07 від 25. 03.2010 року /а.с.20-57/. Зі змісту п.6.1.1 кредитного договору № 7-1/133к-07 від 12.02.2008 року вбачається, що відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконувати інші зобов'язання згідно даного договору. На підставі п.4.4 кредитного договору сплата процентів повинна була здійснюватися відповідачем не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем. Пунктом 4.5 договору визначено, що зменшення суми ліміту відновлювальної кредитної лінії здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невід'ємною частиною даного Договору /а.с.14-19/. Із матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 14.08.2007 року, за умовами якого вона зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що виникли за кредитним договором № 7-1/133к-07 від 14 серпня 2007 року /а.с.58/. Згідно матеріалів справи 12.02.2008 року, 22.06.2009 року, 28.10.2009 року та 25.03.2010 року між банком та поручителем було укладено додаткові угоди до договору поруки /а.с.59-68/. У відповідності до п.5 договору поруки від 14.08.2007 року поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту. Сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним боржником умов кредитного договору /а.с.58/. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] систематично порушує свої зобов'язання, з огляду на це, позивач скерував останньому вимогу-попередження повернути суму заборгованості, однак така залишилась без реагування, заборгованість погашена не була /а.с.70-71/. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7-1/133к-07 від 14 серпня 2007 року загальна сума заборгованості відповідача станом на 15.08.2013 року складає 128324,59 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 1025698,43 гривням, з яких 929412,37 гривень - заборгованість по кредиту, 7651,22 гривень прострочена заборгованість по кредиту відсотки в розмірі 94746,63 гривень та 1539,43 гривень підвищених відсотків /а.с.7-10/. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином та у встановлений строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Як вбачається зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Крім цього, як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що поручителю - [PERSON] було направлено вимогу-попередження повернути суму заборгованості, проте така і до Поручителя залишилася без виконання, у зв'язку з чим банк змушений звертатися з позовом до суду за захистом порушених прав /а.с.72-73/. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із п.4 договору поруки від 14.08.2007 року вбачається, що поручитель [PERSON] та боржник [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед кредитором /а.с.58/. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] порушили взяті на себе зобов'язання, та в добровільному порядку їх не виконали, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором № 7-1/133к-07 від 14 серпня 2007 року. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів 3441,00 гривень судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved