Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2018 року по справі № 243/9229/17 (провадження № 2/243/209/2018) у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки було відмовлено. Як видно із рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2018 року, воно не містить вирішення питання про розподілу судових витрат між сторонами. За приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Враховуючи вимоги ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що не має необхідності викликати сторони по справі у судове засідання для ухвалення додаткового рішення та вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення заробітної плати, з яких позивач просив суд зобов'язати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» утримати податки і обов'язкові платежі; стягнути компенсацію за невикористану відпустку; середній заробіток за час вимушеного прогулу; скасувати наказ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про звільнення та зобов'язати відповідача видати новий наказ про звільнення позивача з урахуванням дати фактичної видачі йому трудової книжки. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року, з відповідними змінами та доповненнями, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Вимога майнового характеру про стягнення з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки у в розмірі 30\~388,80 грн. не підпадає під пільги, передбачені п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, такі висновки містяться у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1121цс16 від 30.11.2016 р. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, згідно із п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум в місяць на одну працездатну особу складає 1600 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. За приписами п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Таким чином, за звернення до суду з позовною вимогою в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн., що складає 1 відсоток ціни позову, та є не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору за немайнові вимоги, у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. за позовну вимогу майнового характеру. Таким чином, можливість ухвалення у справі додаткового рішення виникає зокрема, з метою усунення такого недоліку як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у рішенні. Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка брала участь у справі або не вирішено питання про судові витрати по справі, воно не може змінити суті основного рішення, або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, чи вирішувати вимоги не досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення в якому вирішити питання про судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved