Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі по тексту ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АК-00409.08.02 від 01.02.2008 року. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 36535 доларів США терміном по 01.02.2015 року включно зі ставкою відсотків в розмірі 12, 5 % річних згідно п.1.5 кредитного договору. Банком виконано свої зобов»язання та надано кошти у вказаному розмірі. В забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору позичальником, 01.02.2008 року було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-00409.08.2, згідно п.1.1 якого передано в заставу автомобіль «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, шасі № [NUMBER], універсал, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER]. Також, 30.01.2009 року та 21.10.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткові договори № 2 та № 3. Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 21.10.2009 року. Як зазначає позивач, позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов»язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом), в зв»язку з чим станом на 12.06.2015 року у відповідача [PERSON] існують зобов»язання відповідно до кредитного договору сплатити наступні суми: кредит в розмірі 18826 доларів США 73 центи, проценти в розмірі 1400 доларів США 72 центи, 3 % річних в розмірі 44868 грн. 05 коп., пеня в розмірі 8738981 грн. 08 коп. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідно до п.1.1. договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості в розмірі 20227 доларів США 45 центів, 3 % річних в розмірі 44868 грн. 05 коп. та пеню в розмірі 8738981 грн. 08 коп. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позову, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання договору поруки припиненою. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що між нею та позивачем було укладено договір поруки № 77.1/АК-00409.08.2 від 21.10.2009 року, відповідно до п.1.1. якого вона зобов»язалась солідарно відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № 77.1/АК-00409.08.2 від 01.02.1008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. На виконання умов кредитного договору між позивачем та боржником було укладено додатковий договір № 2 від 30.01.2009 року, відповідно до якого було внесено зміни до п.3.1 кредитного договору та визначено, що боржник повинен частково погашати заборгованість за кредитом та нарахованим процентам згідно з графіком погашення заборгованості, що йде додатком № 2 до кредитного договору. Також, 21.10.2009 року між позивачем та божником було укладено ще один додатковий договір № 3, відповідно до умов якого було внесено зміни до п.3.1.1 кредитного договору та визначено, що боржник повинен частково погашати заборгованість за кредитом та нарахованим процентам згідно з новим графіком погашення заборгованості, що був наданий банком. Відповідач [PERSON] вважає, що банком було порушено її права та без її згоди було змінено умови кредитного договору, які на її думку є істотними умовами, оскільки відповідно до додатків № 2 обсяг відповідальності у боржника перед позивачем збільшився, а тому це є прямим порушенням норм ч.1 ст.559 ЦК України і дає всі підстави вважати договір поруки припиненим. Крім того, відповідач [PERSON] звертає увагу і на те, що договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а п.4.1 про його дію до повного виконання боржником зобов»язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечать ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України, а тому є всі підстави застосувати норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя, а в даному випадку вимога їй (відповідачу [PERSON]) не направлялась. Посилаючись на викладені обставини, відповідач [PERSON] просить визнати договір поруки № 77.1/АК-00409.08.2 від 21.10.2009 року, укладений між нею та ПАТ «Родовід Банк» припиненим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, проти вимог зустрічного позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав та просив про їх задоволення. При цьому пояснив, що позивач незаконно нарахував пеню по несвоєчасному погашенню заборгованості по кредиту та пеню за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, а тим самим вийшов за межі п.2 ч.2 ст.258 ЦК України, яким встановлено строк позовної давності в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Також, представник відповідача не погодився з вимогою про стягнення 3 % річних, вважаючи що позивачем при нарахуванні цієї суми було порушено загальні строки позовної давності, оскільки нарахування 3 % річних по несвоєчасному погашенню кредиту згідно позовної заяви починається з 13.05.2009 року, а нарахування 3 % річних по несвоєчасному погашенню відсотків - з 11.03.2009 року, що є порушенням ст.257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а тому таке нарахування є незаконним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, вимоги зустрічного позову підтримала та просила про їх задоволенню. При цьому пояснила, що позивачем не направлялась жодна вимога на адресу відповідача [PERSON] про повернення кредиту. На думку представника відповідача, відповідно до постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 року слідує той факт, що позивач мав право звернутись з позовом в межах дії договору поруки, оскільки договором поруки не передбачено строку його дії, а строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором закінчився 01.02.2015 року, а тому позивач пропустив строк на звернення до відповідача про примусове стягнення боргу, оскільки не звернувся з позовом в межах строку дії кредитного договору. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 01.02.2008 року між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АК-00409.08.02, відповідно до п.1.1 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 36535 доларів США терміном по 01.02.105 року включно зі ставкою відсотків в розмірі 12, 5 % річних згідно п.1.5 кредитного договору. Банком виконано свої зобов»язання та надано кошти у вказаному розмірі (а.с.6-7). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 434, 94 долари США шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого рахунку. Також позичальник зобов'язаний сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця. Умовами кредитного договору передбачено строк повернення кредиту - 01.02.2015 року (а.с.6). Відповідно до п. 3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов»язується сплачувати банку за кожний день прострочки банку пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. В забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору позичальником, між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] 01.02.2008 року було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-00409.08.2, згідно п.1.1 якого передано в заставу автомобіль «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, шасі № [NUMBER], універсал, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.11-13). 03.01.2009 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, згідно якого внесено зміни до п.3.1 кредитного договору та встановлено, що позичальник зобов»язується частково погашати заборгованість за кредитами та процентами згідно з графіком платежів (а.с.15-16). Також, 21.10.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір № 3, згідно якого внесено зміни до п.3.1.1 кредитного договору (а.с.17-18). Крім того, 21.10.2009 року в забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 77.1/АК-00409.08.2 (а.с.14). Згідно п.1.1 вказаного договору, відповідач [PERSON], як поручитель, зобов»язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором № 77.1/АК-00409.08.02 від 01.02.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником. Пунктом 4.1 договору поруки визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує. Як свідчить розрахунок, наданий позивачем, станом на 12.06.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 20227 доларів США 45 центів, яка складається з 18826 доларів США 73 центи - суми простроченої заборгованості по кредиту, 1400 доларів США 72 центи - суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту, а також 3 % річних в розмірі 44868 гривень 05 коп. і пеня в розмірі 8738981 грн. 08 коп. (а.с.19-23). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» частково обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав, а також вбачає підстави для задоволення зустрічного позову. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. В той же час, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 3 % річних та пені підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частинами 2, 3 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні та в своїх письмових поясненнях представник відповідача заперечував проти розміру пені та 3 % річних, вказуючи на те, що дані суми нараховані позивачем з порушення норм ст.ст.257, 258 ЦК України, тобто с пропуском строку позовної давності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність застосування наслідків строку позовної давності та стягнути пеню та 3 % річних за період, передбачений вказаними нормами. Однак, як вбачається з розрахунку пені за кредитним договором, її розмір становить 8738981 грн.08 коп., що значно перевищує розмір заборгованості по кредиту і відсоткам. З урахуванням викладеного, використовуючи право, надане суду ч.3 ст.551 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені та про можливість стягнення пені та 3 % річних в загальному розмірі 550000 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів солідарно, а також вимог зустрічного позову про припинення поруки, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Посилання у зустрічному позові про необхідність визнання договору припиненим з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, суд вважає безпідставними, оскільки ані додатковим договором № 2, ані додатковим договором № 3 не збільшено обсяг відповідальності боржника, а лише встановлено нові графіки погашення кредиту. Крім того, відповідно до п.1.1 договору поруки відповідач [PERSON], як поручитель, зобов»язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором № 77.1/АК-00409.08.2 від 01.02.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником. В той же час, аналізуючи зміст умов договору поруки та вищенаведених норм Цивільного Кодексу України, ретельно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність припинення оспорюваного договору поруки в зв»язку пропуском позивачем строку звернення до суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплатив, а порука відповідача [PERSON] визнається судом за її зустрічним позовом припиненою, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк Банк» підлягають задоволенню частково, а саме - з відповідача [PERSON] підлягає сума заборгованості по кредиту та процентам за кредитним договором № 77.1/АК-00409.08.2 від 01.02.2008 року в розмірі 20227,45 доларів США та 550.000 грн. - сума 3 % річних і пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» та задовольняє вимоги зустрічного позову, то, відповідно до положень ст.88 ЦК України стягує з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп.; з ПАТ «Родовід Банк» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial