Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Споживче товариство «Право на відпочинок» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, уточненим 10.10.2013 року, про усунення перешкод у користуванні дачним будинком [ADDRESS] шляхом знесення гаражу під літ «Б», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за рахунок [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив наступне. Споживчому товариству «Право на відпочинок» на праві колективної власності належить дача в цілому, розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно державного акту на право постійного користування землею від 29.12.2001 року, земельна ділянка площею 0,0747 га, розташована за адресою: [ADDRESS] надана в постійне користування Позивачу для дачного будівництва. Споживчим товариством «Право на відпочинок» було надане узгодження суміжному землекористувачу [PERSON] щодо здійснення будівництва житлового будинку по [ADDRESS], при умові виконання робіт згідно наданого проекту, розробленого ПП «Тавр». Однак, відповідачем виконуються роботи з будівництва житлового будинку і гаража з відхиленням від проектної документації. Зокрема, фундамент гаража улаштований у безпосередній близькості до будівлі службового житлового приміщення позивача, стіна гаража закрила його вікна, позбавивши доступ світла та повітря, відстань між стіною гаражу [PERSON] та стіною будівлі службового житлового приміщення СТ «Право на відпочинок» складає 20-30 см., дах гаражу безпосередньо нависає над дахом вказаної будівлі. Перевіркою інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області було встановлено, що будівельні роботи виконуються [PERSON] з відхиленням від проекту будівництва (припис від 29.06.2011 року). В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили суд його задовольнити, представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (представник), до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, Споживчому товариству «Право на відпочинок» на праві колективної власності належить дача в цілому, розташована за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право власності від 29.06.2000 року № 614, видане Приморською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради). Право колективної власності позивача було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 07.07.2000 року під №39 сторінка 38 книга 1 м/с - ДК. Згідно державного акту на право постійного користування землею від 29.12.2001 року серія I-ОД № 001820, земельна ділянка площею 0,0747 га, розташована за адресою: [ADDRESS] надана в постійне користування Позивачу для дачного будівництва. Споживчим товариством «Право на відпочинок» було надане узгодження суміжному землекористувачу [PERSON] щодо здійснення будівництва житлового будинку по [ADDRESS], при умові виконання робіт згідно наданого проекту, розробленого ПП «Тавр». Відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 09.11.2011 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, належить житловий будинок під літ. «В», загальною площею 360,9 кв.м., житловою площею 136,1 кв.м, гараж під літ «Б», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які відповідно до висновку № 6243 судової будівельно-технічної експертизи від 27.12.2012 року відповідають будівельним та протипожежним нормам, що також було підтверджено допитаним у судовому засіданні експертом [PERSON] Вказані будівлі відображені у технічному паспорті від 31.03.2011 року. Перевіркою інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області було встановлено, що будівельні роботи виконуються [PERSON] з відхиленням від проекту будівництва (припис від 29.06.2011 року). Згідно ч. 1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З пункту 4, абзац 9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі - «Пленум») вбачається, що будівництво, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо». Позивач не надав суду доказів того, що будівництво спірного гаража загрожує життю та здоров'ю людей. При проведенні будівельно-технічної експертизи № 6243 від 27.12.2012 р., перед експертом таких питань не ставилось (Т.№1, а.с.80). Доводи представників позивача про порушення інсоляції спростовується матеріалами справи, а саме: технічним паспортом, в якому зазначено, що приміщення позивача є підсобним. Підсобне приміщення не призначено для проживання, а тому і порушення інсоляції в такому приміщенні не може бути згідно з ДБН 2005 р. Також слід зазначити, що відповідно до висновку № 6243 від 27.12.2012 р., Позивач в порушення п.3.25 ДБН 360-92, побудував свою нежитлову побудову на межовій лінії, а повинен відступити 1 (один) метр. Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Для того, що б суд застосував дану норму, повинно діяти дві обставини одночасно - будова повинна буди побудована з істотних відхилення від проекту та протирічити суспільним інтересам або порушувати права інших осіб. В пунктах 22, 23 постанови «Пленуму» вказується, що вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Отже, позивач повинен довести суду, що спірний гараж не можливо перебудувати, так як знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. В п.24 «Пленуму» вказано, що «знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках, суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості. Таким чином, відповідно до вимог статті 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб, право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Outcome: dismissed