Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.08.2011 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 06.04.2013 року у них народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що між сторонами виникали непорозуміння, суперечки через несумісність характерів, поглядів на життя. Позивач зрозуміла, що відповідач не має наміру зберегти сімю, оскільки за час спільного проживання він не зробив жодного кроку до примирення. Спір щодо розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами вирішуватиметься в окремому порядку. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін та залишити їй прізвище «Савчук». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 23.02.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с. 15, 18). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 06.08.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №58 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «Савчук», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачем , оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved