Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу « Житлово-будівельний кооператив « Морський 1» про стягнення пені у розмірі 194 637,05 грн. за невиконання умов персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №М1/НОВ/2967118330. У резолютивної частині рішення судом зазначено, що питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги розглядатимуться окремо у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК, та надано строк для надання доказів у п`ять днів після отримання копії рішення. Від представника відповідача адвоката Тертицького В.О. до закінчення судових дебатів зроблена заява про стягнення із позивача на користь відповідача судових витрат понесених на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, а крім того 07.02.202 року подана додаткова письмова заява про розподіл судових витрат з доданням доказів понесених судових витрат та розрахунку вартості. Зі сторони позивача під час розгляду справи було заявлено заперечення проти стягнення на користь відповідача судових витрат та 19.02.2021 року було подане письмове заперечення, в якому окрім незгоди із заявленим розміром понесених судових витрат заявлено про застосування у даному випадку положень ч.3 ст. 136 ЦПК України - зменшити розмір судових витрат враховуючи матеріальний стан позивача. . Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно вимог ч.1,3 ст. 136 ЦПК суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 23.11.2018 року по справі №638/7748,18 зроблені наступні правові висновки стосовно розгляду заяв про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу: Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В даному випадку з боку представника позивача подані наступні обґрунтування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу: 1. Договір про надання правової допомоги №03\\11 від 03.11.2020 року укладений між адвокатом Тертицьким В.О. та ОК « ЖБК «Морський 1»в якому сторони визначили права та обов`язки сторін та погодили вартість однієї години правової допомоги у 2400 грн. ; 2. і 3. Розрахунок судових витрат з детальним описом наданих послуг та Акт їх прийняття із зазначенням вартості - однієї години витрачених на підготовку до розгляду ( зустріч з клієнтом, надання консультації та узгодження правової позиції» вартістю 2400 грн., - трьох з половиною годин витрачених на послуги пов`язаної із підготовкою та поданням до суду відзиву , загальною вартістю 8400 грн., 0,06 годин витрачених на представництво інтересів відповідача у судовому засіданні 10.11.2020 року вартістю 144 грн.. та 1,81 годиною витрачених на представництво інтересів відповідача у судовому засіданні 03.02.2021 року вартістю 4344 грн., а всього розмір витрат на правничу допомогу склав 15288,00 грн.; 4 і 5. Платіжне доручення №2029 від 05.02.2021 року про сплату відповідачем адвокату вартості наданих послуг на підставі виставленого Рахунку-фактури. У відзиві на позов , який поданий до суду під час розгляду справи, відповідачем було зазначено орієнтований розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20700,00 грн., виходячи із вартості правової допомоги, зазначеної у договорі у розмірі 2400 грн., за одну годину правової допомоги. У запереченнях проти задоволення заяви про стягнення судових витрат сторона позивача вважає необґрунтованим зазначена адвокатом відповідача вартість години його послуг а також прийняти до уваги предмет спору який стосується неправильних дій відповідача, а крім того враховуючи складний майновий стан позивача просять зменшити розмір витрат на правничу допомогу яка підлягає стягненню з позивача до 600 грн. При розгляді даної заяви суд вважає доведеним та обґрунтованим розмір понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу враховуючи надані докази понесених витрат та детальний розпис дій адвоката та приймаючи до уваги що розмір гонорару ( вартості послуг ) визначаються сторонами договору. Однак, при встановлені розміру судових витрат, яки підлягають стягненню з позивача суд враховує, що позивач який є тимчасово переселеною особою з тимчасово окупованої території України, вклав власні заощадження на придбання ново будованого об`єкта нерухомості у достатньо великому розмірі 02 лютого 2018 року та мав обґрунтоване очікування на отримання житла ( враховуючи вказаний плановий строк прийняття якого в експлуатацію) 4 квартал 2019 року, однак до сих пір будівництво триває, фактично на начальному етапі. Дані обставини дозволяють суду застосувавши принципи верховенства права та справедливості вважати, що фактично стягнення із позивача повної суми понесених відповідачем судових витрат є надмірним та несправедливим грошовим тягарем для особи яки намагається захищати власні інтереси хай і невірно обраним шляхом. Враховуючи дані обставини суд вважає що поняттям справедливості відповідає у даному випадку стягнення із позивача суми понесених відповідачем судових витрат у розмірі 1528 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial