Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 28 січня 20202 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач просила позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування вимог зазначила, що в шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя стороін не склалося і рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року їх шлюб розірвано. Також за рішенням даного суду від 22 грудня 2016 року з відповідача на утримання малолітньої доньки стягнуто аліменти в розмірі ј частини. З того часу донька проживає із нею і знаходиться на її виховані та утриманні. Відповідач аліменти на утримання доньки не сплачує , має заборгованість. Окрім того відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,щодо спілкування ,утримання , надання дитині уваги та піклування. За весь час після розірвання шлюбу відповідач не піклується про фізичний та духовний розвіток дитини, її навчання та підготовки до самостійного життя. На теперішній час вона вийшла заміж за [PERSON] . Її донька вважає його своїм батьком. Між ними встановились люблячі стосунки батька та доньки, останній спілкується з донькою як з рідною та забезпечує її усім необхідним. Іншого батька донька не знає, так як відповідач самоусунувся від своїх обов`язків. Враховуючи той факт ,що її чоловік хоче удочерити її доньку , і те що вона іншого батька не знає позивач звернулася до суду та просить позбавити відповідача його батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечив. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Шевченківської РДА Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та вказав, що підтримує свій висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 04 лютого 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 лютого 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечив. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Шевченківської РДА Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та вказав, що підтримує свій висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження. Окрім того за клопотанням позивача, викликані свідки в судове засідання, для об`єктивного та всебічного з`ясування обставин по справі. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши наявні докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільнол- процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у Харківській області) (а.с.6). Згідно рішень Шевченківського району Харківської області від 22 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірваний та з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , 2015 року народження стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8-9). Позивач 04 травня 2018 року вдруге одружилася та набула прізвища [PERSON] , згідно копії свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] від 04 травня 2018 року) (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам наданого відділом Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах по м.Куп`янську ГТУЮ у Харківській області від 21 жовтня 2019 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 22668.80 грн. та вбачається, що відповідач за період з листопада 2016 року по вересень 2019 року періодично сплачував аліменти, всього за шість місяців в зазначений період. 26 грудня 2019 року комісія з питань захисту прав дитини Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області затвердила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого [PERSON] , повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України: ніяких відносин із малолітньою не підтримує, вихованням дитини не займається, в зв`язку з чим комісія вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утриманні позивача та її нового чоловіка [PERSON] (а.с.11, 21, 22-23). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, наступне. Свідок [PERSON] зазначив, що він є чоловіком позивача. Мешкає з нею з 2016 року , у 2017 році вони зареєстрували шлюб. З моменту його проживання [PERSON] вважає його своїм батьком. Колишній чоловік дружини за цей час жодного разу не відвідав доньку, матеріальної, моральної допомоги їй не надавав і не надає. Він маж бажання удочерити доньку дружини ,так як відноситься до неї як до рідної дитини. [PERSON] в судовому засіданні засвідчила ,що знає позивача більше року, вони разом працюють,за цей час вона жодного разу не чула та не бачила батька [PERSON] . Також зазначила ,що будь - якої допомоги останній позивачу та її доньки не надає.В она взагалі знає що її батько є нинішній чоловік позивача. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки,зазначив це в своїх заявах та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Положеннями ст.81 ч.1 Цивільно-процесуального кодексу України, передбачено ,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільно- процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує її та не спілкується з нею. Вихованням доньки займається позивач, та її новий чоловік [PERSON] , а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем при подачі позову було сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору. Позивач не просила застосовувати до відповідача вимоги статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України, тому судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved