Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року задоволено позов [PERSON] про стягнення грошових коштів. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 698 200 гривень, а також судовий збір на користь держави у розмірі 3441 гривню. Не погодившись із рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм матеріального права та не врахування обставин у справі: сплачення позивачем коштів на погашення кредиту відбувалось за межами зобов'язання, визначеного у договорі поруки, пропущення строку позовної давності для пред'явлення вимог. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про задоволення позову суд вказав на те, що між АБ «Південний» та ПП [PERSON] був укладений кредитний договір № ГРН-619Л від 09.11.2004 року, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2000000 грн. на умовах визначених договором, із виплатою процентної ставки 18% річних та строком користування до 08.11.2005 року (а.с.149-150). 27.09.2005 року між АБ «Південний», ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» та ПП [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, у відповідності до якого первісний кредитор передав свої права згідно кредитного договору № ГРН-619Л від 09.11.2004 року, а новий кредитор ЗАТ «Фінансовий Союз Банк» прийняв на себе права вимоги (а.с.161). 10.11.2005 року між ЗАТ «Фінансовий Союз Банк», правонаступником якого є ПАТ «Єкатеринославський комерційний банк», [PERSON] та ПП [PERSON] був укладений договір поруки, у відповідності до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед банком, відповідати по зобов'язаннях ПП [PERSON], які виникають із умов кредитного договору № ГРН-619Л від 09.11.2004 року, в повному обсязі, в строки та на умовах, зазначених у кредитному договорі (а.с.50-53,160). Відповідно до прибуткових касових ордерів [PERSON] здійснював погашення по кредитному договору № ГРН-619Л від 09.11.2004 року, у період із 10 листопада 2005 року до 17 серпня 2008 року на загальну суму 698 200 гривень (а.с.10-39). 27 жовтня 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.358 КК України, та було звільнено з-під варти у залі суду. 15.04.2011 року між ПАТ «Єкатеринославський комерційний банк», [PERSON] та СПД [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, у відповідності до якого первісний кредитор передав свої права згідно кредитного договору № ГРН-619Л від 09.11.2004 року, а новий кредитор [PERSON] прийняла на себе права вимоги (а.с.162). Суд зазначив, що вказані правовідносини регулюються ст.ст.544,553,554,610,1054 ЦК України. Врахувавши обставини у справі, надані докази, та застосувавши вимоги ст.ст.266,267 ЦК України суд зазначив про наявність підстав для задоволення позову. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені всупереч вимогам законодавства щодо застосування позовної давності. Згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Відповідно до вимог ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, відповідно до вимог ст.262 ЦК України. Таким чином, перебіг позовної давності у спорі про стягнення грошових коштів почався від останнього дня виконання зобов'язання - із 18.07.2008 року, тобто після останньої сплати позивачем частини грошової суми на погашення кредиту (а.с.10), а тому у 2011 році сплив строк позовної давності для звернення позивача до суду із позовом про стягнення сплачених грошових коштів. Перебування позивача у слідчому ізоляторі протягом одного року, законом не передбачене як підстава для зупинення чи переривання перебігу позовної давності, відповідно до ст.ст.263,264 ЦК України. Ця обставина також не може бути визнана поважною причиною пропуску позовної давності, оскільки це не позбавляло позивача можливості звернутися до суду із позовом. Із позовом про стягнення грошових коштів позивач звернувся до суду лише 01 березня 2013 року. Позивач із клопотанням про поновлення строків позовної давності до суду не звертався, а [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності (т.1 а.с.65). Надані позивачем копії медичних документів, щодо його перебування на лікуванні тривалий час - протягом 2010-2012 років, не можна вважати належними та достовірними доказами, оскільки вони спростовуються відповіддю комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за 2013 рік, згідно якої [PERSON], [INFO] на стаціонарному лікуванні у закладі в 2010-2012 роках не знаходився (т.1 а.с.122-130). Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: dismissed