Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз» ) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за не облікований (донарахований) об'єм природного газу, обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS]. Квартира за зазначеною адресою устаткована газовою плитою. 02.10.2014 року газопостачання за адресою відповідача було відключено шляхом перекриття крану на вводі та встановлення пломби. 05.02.2016 року за вказаною адресою відповідача представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено Акт про порушення № 1774, відповідно до якого було встановлено порушення, а саме « несанкціоноване відновлення газопостачання, зрив пломби з газової плити , газ на прилад надходить, газом користуються». Таким чином за вищевказаною адресою було здійснено нарахування не облікованого об'єму та обсягу природного газу з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв відповідача та кількості зареєстрованих осіб за період з 05.08.2015 року до 05.02.2016 року ( дата виявлення порушення). Так згідно акта про порушення від 05.02.2016 року відповідачу була нарахована сума заборгованості за період з 05.08.2015 року по 05.02.2016 року в розмірі 2782,76 грн., а також 52,87 грн. інфляційних витрат, та 34,78 грн. - 3% річних відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України , просять стягнути борг та судові витрати. Представник позивача ПАТ «Криворіжгаз » [PERSON], звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрований у ній. Разом з ним є зареєстрованими [PERSON], та [PERSON] (л.с.7 - довідка). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач є споживачем природного газу, вказана квартира за даною адресою устаткована газовою плитою. Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду акт від 05 лютого 2016 року про порушення № 1774, акт про відключення газу від 02.10.2014 року та розрахунок заборгованості. Так відповідно до Акту про відключення газу від 02 жовтня 2014 року, за адресою: [ADDRESS], було припинено (а.с.11). Відповідно до акту про порушення від 05 лютого 2016 року № 1774 складеного представниками Оператора ГРМ, за адресоюм. [ADDRESS], встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме несанкціоноване відновлення газопостачання, зрив пломби з газової плити , газ на прилад надходить, газом користуються (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], мало місце несанкціоноване відновлення газопостачання. Відповідно до Кодексу газороздільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП України № 2494 від 30.09.2015 року, у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об'єм природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки) а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Згідно акту порушення від 05.02.2016 року відповідачу з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, нараховано заборгованість за період з 05.08.2015 року по 05.02.2016 року у розмірі 2782,76 грн. (а.с. 5), яка беззаперечно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до положень Кодексу газорозподільних систем, вказана сума пред'явлена до сплати відповідачу окремим платіжним рахунком шляхом надіслання йому разом із вимогою про компенсацію вартості не облікованого об'єму та обсягу природного газу від 18.05.2016 року (а.с. 9), проте, відповідач цю вимогу залишив без реагування . Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦЦК України є обов'язковою для суду). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості у розмірі 2782,76 грн., а також 3 % річних у розмірі 34,78 грн., та інфляційні витрати у розмірі 52,87 грн.(а.с 6 - розрахунок). В позовній заяві позивач просить стягнути основний борг без врахування інфляційних та 3% річних в сумі 2870,42 грв. , однак суд вважає що таку суму позивач зазначив помилково, оскільки відповідно до розрахунку суми боргу за актом складає 2782, 76 грв., що і підлягає стгненню, крім того 3 % річних складає 34,78 грн., та інфляційні витрати - 52,87 грн., що також підлягають стягненню і що в совокупності складає суму 2870, 42 грв. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Тож аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1378,00 грн., що документально підтверджено. На підставі викладеного та

Outcome: approved