Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.03.2013 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що за час спільного проживання з відповідачем у них склалися протилежні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим вони більше 9 місяців проживають окремо. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно припинені і відновлені бути не можуть, шлюб існує формально. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, малолітнього сина після розірвання шлюбу залишити проживати з матір`ю. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 16.04.2019 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в її відсутності, після розірвання шлюбу залишити проживати з нею малолітню дитину сторін, а також залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.38). Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 05.03.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 69 (а.с.5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін, суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved