Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] ( далі - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідач), треті особи на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, (далі - третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М.), державний виконавець - заступник начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук Олена Володимирівна (далі - третя особа, державний виконавець Ковельського ВДВС Поліщук О.В.), про визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №12166, про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за період з 07.05.2020 по 28.02.2021 включно, на загальну суму 13 171 грн 96 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2021 державним виконавцем Ковельського ВДВС Поліщук О.В. відкрито виконавче провадження на виконання вчиненого 11.03.2021 приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 13 171, 96 гривень. Вказує, що ніяких договірних відносин з ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не має, ніяких кредитних договорів з цим товариством не укладала і жодних вимог про сплату заборгованості від нього не отримувала. Також позивач зазначає, що вона не була повідомлена про намір вчинити виконавчий напис нотаріусом, що позбавило її законного права на внесення відповідних заперечень. Про існування виконавчого напису вона дізналась, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Крім того, вказує, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дотримання вимог статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та без урахування судової практики Верховного Суду. З врахуванням наведеного, просить виконавчий напис нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад заяв (клопотань) учасників справи. У відзиві на позов відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтвердили безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Зазначає, що строк давності звернення з вимогою про стягнення заборгованості не минув, оскільки правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» відповідно до Договору №2240/К від 07.05.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», отже право вимоги виникло у відповідача 07.05.2020 і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 11.03.2021 минуло менше трьох років. Вказує також, що виконавчий напис вчинений відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012 в межах відповідних строків та з врахуванням безспірності заборгованості. Із зазначених вище підстав вважає позов безпідставним. Треті особи: приватний нотаріус Остапенко Є.М. та державний виконавець Ковельського ВДВС Поліщук О.В. пояснень щодо позову не подали. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 02.07.2021. 06.07.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в судове засідання не прибув, у відзиві на позов прохав розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання не прибув, пояснень щодо позову не подав. Третя особа - державний виконавець Ковельського ВДВС Поліщук О.В. в судове засідання не прибула, подала суду заяву про розгляд справ у її відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №12166 про звернення стягнення за кредитним договором №011-02504-060910 від 06.09.2010, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості в розмірі 13 171 грн 96 коп. Заборгованість виникла за Договором №011-02504-060910 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 06.09.2010, у відповідності до якого ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надав позивачу кредит шляхом відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн 00 коп. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2 700 грн 00 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Стягнення заборгованості проведено за період з 07.05.2020 по 28.02.2021 в сумі 13 171 грн 96 коп., тобто суму простроченої заборгованості за сумою кредиту та за процентами. 27.04.2021 державним виконавцем Ковельського ВДВС Поліщук О.В. на підставі зазначеного виконавчого напису №12166 від 11.03.2021 відкрито виконавче провадження №65291019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 13 171 грн 96 коп. 27.04.2021 державним виконавцем Ковельського ВДВС Поліщук О.В. винесено постанову ВП № 65291019, якою накладено арешт на кошти боржника. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 11.03.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №011-02504-060910 від 06.09.2010 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 06.09.2010, укладеним між позивачем та АТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно із частиною першою, другою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх - процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатила судовий збір у сумі 908 грн 00 коп., приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір за звернення із позовом до суду в розмірі 908 грн 00 коп. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Суд, вивчивши доводи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. З копії договору про надання правової допомоги від 24.06.2021, укладеного між адвокатом Приступою С.А. та Пахолюк З.В., актом здачі-приймання наданих інформаційно-консультаційних послуг та виконаних робіт (наданих послуг) з питань, пов`язаних з виконанням Договору від 26.07.2021 надавалася правнича допомога [PERSON] у даній справі. Вартість наданої правничої допомоги за цим Договором складає 4284 грн. 00 коп. Згідно із квитанцією від 02.07.2021 сплачено 3992 грн 00 коп. за надану правову допомогу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimitedv. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridisv. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Суд враховуючи складність даної справи, обсяг робіт проведеної адвокатом, критерії розумності їхнього розміру, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судових витрат на правничу допомоги з відповідача на користь позивача в розмірі 3992 гривень, з врахуванням співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: approved