Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ДП «Селидіввугілля» про визнання дій неправомірними - задоволені. Визнано неправомірними дії ДП «Селидіввугілля» щодо відмови [PERSON] в користуванні пільгою про надання вугілля на побутові потреби. Зобов'язано ДП «Селидіввугілля» надати можливість [PERSON] користуватися пільгою про надання вугілля на побутові потреби з 2014 року. Не погодившись з рішенням суду, відповідач ДП «Селидіввугілля» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 червня 2014 року та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що у позовній заяві позивач вказує свій стаж на підземних роботах майже 13,8 років, з цим твердженням також погоджується суд першої інстанції, але воно спростовується записами у трудовій книжці, отже стаж позивача складає 8,3 роки. Оскільки, врахування позивача до стажу час навчання та час проходження військової служби, зараховується до пільгового стажу для призначення пенсії але не до трудового стажу, необхідного для отримання вугілля. В судовому засіданні Апеляційного суду позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив рішення суду залишити без змін. Представник відповідача, належним чином повідомлений телефонограмою, у судове засідання не з'явився. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення, скасуванню, з ухваленням нового рішення. Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював з 20.06.1979 року по 27.04.1980 року у Ш/У «Гірник», з 17.01.1986 року по 06.05.1990 року у Ш/У «Гірник»; з 01.02.1995 року по 30.09.1998 року на шахті «Гірник»; з 19.02.2002 року по 18.06.02 року на шахті «Петровська»; з 06.09.2004 року по 25.04.2005 року в Макіївському Шахтобуді, а з 11.07.2005 року по 17.11.2005 року на ВП «шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», звідки був звільнений на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно відповіді ДП «Селидіввугілля» від 14.05.2012 року № 12/2-2415 [PERSON] відмовлено в забезпеченні вугілля на побутові потреби, оскільки він не є пенсіонером підприємства, що входить до складу Д.П. «Селидіввугілля», а підземний стаж на підприємстві ВП «шахта «Курахівська» складає 4 місяці 6 днів, що не дає права на отримання безоплатного вугілля. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посаді пов'язаній з підземними роботами, а тому на відповідача розповсюджується дія Гірничого Закону. Суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, однак дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позову, з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля. Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Відповідно до п. 12.10.8. Галузевої угоди ця категорія осіб забезпечується вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до п. 12.10.9. Галузевої угоди особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Як вбачається з матеріалів справи, копії трудової книжки позивача, його стаж на підземних роботах складає 8,3 роки. (а.с. 6-13). Відповідно до п. 12.10.7. Галузевої угоди передбачено, що безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років. Таким чином, для отримання вугілля на побутові потреби необхідно відпрацювати в галузі на підземних роботах, а не просто мати пільговий стаж для призначення пенсії. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню. Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, про задоволення позову, висновки суду суперечать вищевикладеним вимогам Закону, а доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. За таких обставин рішення суду як таке, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Outcome: dismissed