Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Рішенням\~Глобинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року\~у задоволенні\~позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кобеляцький комбікормовий завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд», Комісії з припинення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кобеляцький комбікормовий завод», третя особа: Голова комісії з припинення діяльності (реорганізації) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кобеляцький комбікормовий завод» Березовський Андрій Петрович про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Змінено формулювання\~звільнення [PERSON] з посади директора Адміністративно господарського відділу (ТОВ «Кобеляцький ККЗ») Адміністрація і управління (ТОВ «Кобеляцький ККЗ») зазначену в наказі № 14-К від 30.06.2020 року та вказати наступне формулювання звільнення: «Звільнити [PERSON] з посади директора Адміністративно господарського відділу (ТОВ «Кобеляцький ККЗ») Адміністрація і управління (ТОВ «Кобеляцький ККЗ») 30.06.2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України». Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач\~ [PERSON] .\~ Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року \~цивільну справу повернуто до\~Глобинського районного суду Полтавської області\~для вирішення питання про постановлення додаткового рішення у місячний строк, оскільки судом при постановленні рішення не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, учасники судового процесу в судове засідання не викликалися у зв`язку з відсутністю необхідності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Перелік осіб, що звільняються від сплати судового збору, та категорії справ у яких судовий збір можна не сплачувати, встановлюються, зокрема, Законом України «Про судовий збір». Згідно п.1 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Проте пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, структура заробітної плати визначена\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні\~статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду\~від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18. Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, від сплати судового збору у даній справі позивач звільнений лише за вимогою про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі. Таким чином, позивач не звільнений від сплати судового збору в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як вбачається із додатків до позовної заяви, при подачі позовної заяви до суду позивачем за вказану позовну вимогу судовий збір не сплачувався, Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається\~розподіл судових витрат. Разом з тим, питання про судові витрати судом під час ухвалення рішення не було вирішено. Таким чином в даному випадку є підстави для ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат. Приймаючи до уваги те, що судом було відмовлено позивачу у задоволені позову, суд дійшов висновку, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі встановленому пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved