Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі -Банк) (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № 014/126112/3176/73 (далі - кредитний договір). Згідно п.п.1.1-1.4 цього Договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США 00 цента строком на 72 місяці, тобто з 15 березня 2007 року по 14 березня 2013 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору і своєчасно не повернув Банку кредитні кошти, у зв'язку з чим 14 квітня 2008 року було вчинено виконавчий напис на примусову реалізацію заставного майна, в саме КІА MAGENTIS GE 2.0, 2007 року. 12 липня 2012 року заставне майно продано, кошти від реалізації у розмірі 22 493 грн. 56 коп. були конвертовані в долари США та зараховані в рахунок погашення тіла кредиту, однак, коштів для погашення кредитного зобов'язання не вистачило. Таким чином, станом на 27.12.2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 1 043 035 (один мільйон сорок три тисячі тридцять п'ять) грн. 48 коп., де: 199 825 (сто дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 180 402 (сто вісімдесят тисяч чотириста дві) грн. 31 коп. - несплачені відсотки, 662 808 (шістсот шістдесят дві тисячі вісімсот вісім) грн. 17 коп. - нарахована пеня. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 014/126112/3176/73 від 15.03.2007 року на загальну суму у розмірі 1 043 035(один мільйон сорок три тисячі тридцять п'ять) грн. 48 коп. та судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. 29 грудня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.36). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті «Вісті Придніпров'я» № 100 (1593) від 25 грудня 2014 року, причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило (а.с.37). У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/126112/3176/73 (а.с.4-7). Згідно п.п.1.1-1.4 цього Договору позивач надати зобов'язався відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США 00 цента строком на 72 місяці, тобто з 15 березня 2007 року по 14 березня 2013 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США 00 цента, що підтверджується заявою на видачу готівки № 176/166-10 від 15.03.2007 року. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач не виконав умов кредитного договору і своєчасно не повернув банку кредитні кошти, у зв'язку з чим, 14 квітня 2008 року було вчинено виконавчий напис із пропозицією звернути стягнення на майно, яке було передано у заставу для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, в саме КІА MAGENTIS GE 2.0, 2007 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовується. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом. Зокрема, відповідно до п. 10.1. Кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи з першого дня строку виконання зобов'язання, зазначеного в цьому Договорі. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Розглядаючи дану справу по суті, суд також враховує роз'яснення п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що після вчинення означеного виконавчого напису заборгованість в повному обсязі за означеним кредитним договором не погашена. Зокрема судом встановлено, що 12 липня 2012 року з метою виконання означеного виконавчого напису означене заставне рухоме майно було відчужено, кошти від реалізації предмета застави у розмірі 22 493 (двадцять дві тисячі чотириста дев'яносто три) грн. 56 коп. зараховані в рахунок погашення тіла кредиту, однак їх розміру для погашення в повному обсязі кредитного зобов'язання не вистачило. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявність виконавчого напису за відсутності його виконання не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору; сам по собі факт реалізації майна на підставі виконавчого напису нотаріуса не припиняє грошового зобов'язання в разі недостатності для задоволення вимог заставодержателя вирученої від продажу предмета застави суми. Судом встановлено, відповідач продовжує неналежним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором про, що свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, яка облікована позивачем станом на 27.12.2013 року на загальну суму 1 043 035 (один мільйон сорок три тисячі тридцять п'ять) грн. 48 коп., де: 199 825 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 180 402 (сто вісімдесят тисяч чотириста дві) грн. 31 коп. - несплачені відсотки, 662 808 (шістсот шістдесят дві тисячі вісімсот вісім) грн. 17 коп. - нарахована пеня. Суд, частково погоджуючись із розміром вказаних майнових вимог, не знаходить підстав для стягнення з відповідача в повному обсязі суми пені у розмірі 662 808 (шістсот шістдесят дві тисячі вісімсот вісім) грн. 17 коп. Так, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За містом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, враховуючи ту обставину, що розмір неустойки (пені) в даному випадку значно перевищує розмір основного зобов'язання, обставини, що зумовили невиконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, вважає за можливе зменшити розмір неустойки та обмежитись стягненням з відповідача пені у розмірі, що дорівнює сумі основного боргу та процентів за кредитним договором, а саме: 380 227 (триста вісімдесят тисяч двісті двадцять сім) грн. 31 коп. (199 825 грн. 00 коп. + 180 402 грн. 31 коп.) Стосовно стягнення заборгованості у національній валюті, суд зазначає про наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного Кодексу України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до приписів ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Разом з цим, у своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути заборгованість не в іноземній валюті, а в національній, із зазначенням конкретних грошових сум, що підлягають такому стягненню, а тому суд вважає, що вимоги позову в цих частинах мають бути задоволені саме в розмірі позовних вимог заявлених позивачем, що кореспондується із вказаними вимогами ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та неприпустимості виходу судом за межі позовних вимог із власної ініціативи. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № 014/126112/3176/73 від 15.03.2007 року заборгованість у розмірі 960 279 (дев'ятсот шістдесят тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн. 62 коп., де: 199 825(сто дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 180 402 (сто вісімдесят тисяч чотириста дві) грн. 31 коп. - несплачені відсотки, 380 227 (триста вісімдесят тисяч двісті двадцять сім) грн. 31 коп. - нарахована пеня. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial