Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні власністю чотирикімнатною квартирою № 27 в будинку № 26 по вулиці Дніпропетровське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, двокімнатною квартирою № 26 в будинку № 26 по вулиці Дніпропетровське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, гаражем № 215 по вулиці Дніпропетровське шосе, 26 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, виселивши з вказаних квартир [PERSON] та [PERSON] Однак при винесенні рішення 29 вересня 2014 року судом по справі не вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 р. № 14 резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено: конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. Згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220\~ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Згідно тексту уточненої позовної заяви від 19 квітня 2016 р., в п. 4 прохальної частини позивач просить судові витрати покласти на відповідача (а.с. 139-142). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Згідно ч. 5,6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від\~17.10.2014\~№\~10, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно\~ до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати.

Outcome: approved