Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Рішенням Роменського \~міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2018 р. позов [PERSON] задоволено повністю та ухвалено рішення про виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Сумська область, Роменський району, с. Глинськ, вул. Гончарна, 25, без надання іншого жилого приміщення, а також стягнено в дольовому порядку з відповідачів судовий збір. Для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу\~\~призначене окреме\~\~судове засідання на 11.07.2018 р. Відповідно до ст.246\~ЦПК України у цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Представник позивача [PERSON] в заяві про відшкодування судових витрат просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу по 1500 грн. з кожного, надавши документи, що підтверджують розмір судових витрат. В обґрунтування заяви представник зазначив, що за угодою про надання правничої допомоги розмір гонорару визначений за домовленістю сторін в сумі 6000 грн. Згідно розрахунку розміру витрат, складеного 02.07.2018 р., розмір витрат на правничу допомогу становить 4933,60 грн. Проте, оскільки позивачка понесла фактично витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн., то з відповідачів, з урахуванням визнання ними позову, на користь позивача слід стягнути 50 % вказаної суми. Суд, вивчивши заяву представника позивача та перевіривши надані докази, дійшов до настуного висновку. Відповідно до приписів ст.141\~ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2018 р. між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги при розгляді даної цивільної справи, розмір гонорару визначено за домовленістю сторін у фіксованому розмірі 6000 грн. та сплачено позивачкою, що підтверджується квитанцією № 21 (а.с. 18, 19). Згідно з наданим\~\~розрахунком розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги , який складено 02.07.2018 р., на виконання угоди адвокатом було вчинено наступні дії: надання консультацій (кількість витрачених годин 1); ознайомлення з наданими документами, визначення правової позиції в справі, підготування позовної заяви (кількість витрачених годин 4); підготування угоди про надання правничої допомоги, складення заяви про відшкодування судових витрат, розрахунку витрат на правничу допомогу (кількість витрачених годин 1); участь адвоката в судовий засіданнях (кількість витрачених годин 1). Розмір витрат на правничу допомогу з розрахунку 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 4933,60 грн. Згідно ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року №\~3477-\~IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду від 15 травня 2018 року у справі №К/9901/39873/18. Аналізуючи вимоги вищенаведеного законодавства, стадію розгляду справи, а саме те, що в підготовчому судовому засіданні відповідачі визнали позов, обсяг конкретних документів, які були складені представником позивача, час, витрачений на участь в судових засіданнях ( 1 година), складність справи, значимість справи для сторін, суд, вважає, що сума судових витрат, які просить стягнути представник позивача є необґрунтованою та не відповідає обсягу виконаних робіт. Натомість достатньою та обгрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4933 грн. 60 коп., яка зазначена в розрахунку розміру витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, зі змісту зазначеної частини статті вбачається, що визнання відповідачем позову є підставою для повернення позивачу 50 % судового збору, тобто наявність обставин визнання позову не розповсюджується на інші судові витрати. Як розяснено в п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Однак, представник позивача в заяві про розподіл судових, просить стягнути з відповідачів лише 50 % компенсації витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд, на підставі документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких обґрунтовано в розрахунку розміру витрат від 02.07.2018 р. і складає 4933,60 грн., вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], в особі законного представника [PERSON], та [PERSON] в дольовому порядку на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 % від зазначеної сумі, що становить 2466,80 грн.

Outcome: approved