Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У листопаді 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 04 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www:privatbank.ua , складає між нею та банком кредитний договір. Взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 жовтня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 10 438 грн 67 коп., яка складається із боргу: за тілом кредиту у розмірі 4 647 грн 32 коп., за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 1 949 грн 06 коп. та пеня у розмірі 3 842 грн 29 коп. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 438 грн 67 коп. та судові витрати у розмірі 2 102 грн 00 коп. Відповідач не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 03 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача Кіріченко В.М. не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Особистим підписом [PERSON] підтвердила, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. З поданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по особовому рахунку боржника, яка відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом та підтверджує здійснення сторонами операції за кредитом вбачається, що [PERSON] користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, здійснювала погашення заборгованості. Вказане підтверджує виникнення договірних правовідносин між сторонами з приводу отримання [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» кредиту. У зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, що доданий до позовної заяви, станом на 11 жовтня 2020 року складає 10 438 грн 67 коп., з яких: 4 647 грн 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 949 грн 06 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та 3 842 грн 29 коп. - пеня . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за користування кредитними коштами, несплачені відсотки на прострочену заборгованість, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту. У порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем пред`явлено до стягнення 3% річних, що становить 1 949 грн 06 коп. , які підлягають стягненню. Щодо стягнення пені, то суд виходить з наступних обставин справи. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» за порушення строків платежів за будь - яким із грошових зобов`язань передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів банком нараховується пеня в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Однак, банком не підтверджено, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови та Тарифи, а не інші, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19), в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин без наданих підтверджень про те, що конкретні Умови та правила банківських послуг, які долучені до матеріалів справи, не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. За таких підстав, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави про стягнення з відповідача нарахованої пені. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 березня 2008 рокуу розмірі 6 596 грн. 38 коп. , з яких: 4 647 грн 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 949 грн 06 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено на 63,2 % (6 596 грн. 38 коп. х 100/10 438 грн 67 коп.) Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн 00 коп. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 328 грн 46 коп. (2 102 грн 00 коп х 63,2 %/ 100) судового збору .

Outcome: partial