Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: У травні 2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПАТ «СК «Уніка») звернулось до суду з позовом про стягнення [PERSON] 35 379,19 грн страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ СК «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.10.2016 у зв`язку з настанням страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) виплатив власнику застрахованого транспортного засобу , який було пошкоджено, страхове відшкодування в розмірі 106 389,38 гривень. Цивільно-правова відповідальність винного у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УТСК», остання сплатила на користь позивача страхову виплату в розмірі 71 010,19 грн. Різниця між проведеною позивачем виплатою та отриманим від страхової компанії відшкодуванням становить 35 379,19 грн., тому позивач просить стягнути її безпосередньо з винного в ДТП [PERSON] . Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідач правом на відзив не скористався. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 05 травня 2020 року. Провадження у справі відкрито 08.05.2020 р., визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження з копіями матеріалів справи 11.06.2020 року, через представника 18.06.2020 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01.09.2017 року в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Мазда 3», реєстраційний номер [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 06.10.2017 року [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів. Згідно звіту про оцінку матеріальної шкоди № 30С/09/17 від 10.10.2017 року вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Мазда 3», що належить [PERSON] , складає 108004,38 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин - 73125,19 грн. Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) від 10.10.2016 року транспортний засіб «Мазда 3», що належить [PERSON] застрахований в ПАТ СК «Уніка», умовами страхування передбачено відшкодування збитків без урахування зносу деталей ( п.1.2.11), франшиза при ДТП 0,50% але не менше 50 євро. 18.10.2017 р на виконання договору добровільного страхування ПАТ СК «Уніка» здійснила виплату [PERSON] в розмірі 106 389,38 грн. 29.11.2017 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», на підставі договору цивільно-правової відповідальності з [PERSON] , відшкодувало позивачу завдану відповідачем шкоду в розмірі 71 010,19 грн. Непокрита сума відшкодування становить 35 379,19 грн. Предметом спору в цій справі є сума, що є різницею між фактичним розміром витрат страховика за договором майнового страхування та страховою виплатою за полісом страхування відповідальності. Фактично така різниця виникла у зв`язку з тим, що позивач за договором майнового страхування визначав вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, а ПрАТ «УТСК» здійснило виплату з урахуванням цього коефіцієнта. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню. Щодо обов`язку відповідача відшкодувати непокриту страховою виплатою суму збитків. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Щодо права позивача звертатись до суду з цим позовом. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитків. Аналогічне положення закріплено у ст.27 Закону України «Про страхування». Тобто до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Щодо ціни позову, яка відповідає розміру не покритого страховою виплатою суми збитків. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закону в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29, п.32.7 ст.32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому страхова сума сплачена страховиком відповідача є меншою від реальних збитків отриманих потерпілим. Різниця між ними повинна бути сплачена відповідачем. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі сплаченого при зверненні до суду судового збору - 2102,00 грн

Outcome: approved