Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.07.2005 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 21.06.2006 року у них народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач нехтував сімейними цінностями, матеріально сімю не забезпечував, не розумів сутності проблем, які виникали в сімї, не підтримував нормальної моральної атмосфери в сімї, зловживав спиртними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відповідач влаштовував сварки та скандали, під час яких в присутності малолітнього сина сторін принижував честь та гідність позивача, що негативно впливало на стан здоров'я останньої. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 03.02.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с.12,15). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 02.07.2005 року. Шлюб зареєстровано Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №21 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін в зв'язку з укладенням шлюбу не змінювались. Малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачем , оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved