Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 20 серпня 2018 року, [PERSON],звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Миколи Леонтовича,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. В даному будинку зареєстрована позивач та відповідачі, проте проживає тільки [PERSON] зі своїм чоловіком. Відповідачі у 2010 році виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання. На прохання позивача знятися з реєстрації, відповідачі повідомили, що через політичний конфлікт між державами вони не приїдуть до України. Оскільки реєстрація відповідачів у будинку порушує право позивача на отримання субсидії, остання звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в домоволодінні, що розташоване по вул. М.Леонтовича,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідачі про час і місце проведення судових засідань повідомлялася відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а тому суд зі згоди позивача та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 04.09.2018 року дана справа прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 18.10.2018 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного рішення. Встановлені судом обставини: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування жилого будинку від 16.07.2003 року, належить домоволодіння по вул. К.Маркса,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області (а.с.8). Згідно довідки виконкому Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 20.08.2018 року №5006, [PERSON] проживає в [INFO] і має такий склад сімї: [PERSON] чоловік; [PERSON] дочка; [PERSON] онук, [PERSON] зять (а.с.14). З акту обстеження житлового приміщення по вул. М.Леотновича,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області від 20.08.2018 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають по місцю реєстрації з 2010 року, особистих речей їх в домоволодінні не має (а.с.15). Відповідно до розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 18.05.2016 року №245 «Про перейменування обєктів топономіки Черкаської області», вул. «Карла Маркса» в с. Червона Слобода перейменовано на вулицю «Миколи Леонтовича» (24-25). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO]. Власником домоволодіння по вул. М.Леонтовича,37 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області є [PERSON], що підтверджується довідкою Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29.08.2018 року №1405/02-17 (а.с.27). Отже в судовому засіданні встановлено, що домоволодіння по вул. М.Леонтовича,37 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області належить на підставі договору дарування жилого будинку - [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у вищевказаному домоволодінні, проте не проживають там з 2010 року і не мають особистих речей. Норми права, що підлягають застосуванню: Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. ст. 41 Конституції України\~проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини\~\~і основоположних свобод\~(Рим, 1950). Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК Української РСР передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.\~ Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч. 1 ст. 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.. 379 ЦК України). Згідно Правової позиці, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383 ЦК\~України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено,\~що члени\~сім'ї\~власника жилого\~будинку,\~які проживають\~разом із\~ним у\~будинку,\~що йому\~належить,\~користуються жилим\~приміщенням нарівні\~з власником\~будинку,\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК\~України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК\~України\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу,\~а саме\~подружжя,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім'ї\~власника може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~ним і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. За\~змістом зазначених\~норм матеріального\~права правом\~користування житлом,\~який знаходиться\~у власності\~особи,\~мають члени\~сім'ї\~власника нарівні\~з власником\~будинку,\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням,\~а також\~інші особи,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~ним і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК\~України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: \~\~\~\~З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON],\~[PERSON] та\~[PERSON],зареєстровані у домоволодінні по вул. М.Леонтовича,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, але фактично не проживають у ньому з 2010 року, без поважних причин. Особистих речей в будинку відповідачі не мають. У матеріалах справи відсутні дані \~щодо укладання цивільно-правових угод між позивачем та відповідачами, які б давали право останнім на користування житловим приміщенням у будинку. Відповідно до п.1\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв'язку\~з цим\~суд приходить\~до висновку,\~що є\~достатні правові\~підстави для\~виправданого,\~тобто законного\~втручання у\~гарантоване ст.\~8\~Конвенції право\~кожного на\~повагу до\~свого житла\~-\~для визнання\~[PERSON],\~[PERSON] та\~[PERSON]такими, що втратили право користування житловим приміщення в будинку по вул. М.Леонтовича,37, в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, у звязку з відсутністю їх у даному будинку, без поважних причин, понад один рік. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у звязку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення документально підтверджений судовий збір у розмірі 2114,40 грн., по 704, 80 грн. з кожного.

Outcome: approved