Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 93057,84 дол. США, що за курсом 22,03 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2015 року складає 205 0064,30грн. В подальшому, в ході розгляду справи, позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій позивачем ставляться вимоги до [PERSON] та [PERSON] , з яких банк просить стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 75277,58 дол. США, що за курсом 27,01 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.02.2019 року складає 2 031 896,94 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір MKMOG100000198 та 13.08.2007 року, до даного кредитного договору, укладено додаткову угоду №1, згідно яких банк зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 24 000 дол. США терміном до 11.06.2037 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором MKMOG100000198 між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки, які зобов`язались перед позивачем солідарно з [PERSON] відповідати за виконання свого обов`язку, згідно умов кредитного договору. Проте, [PERSON] у порушення умов Договору, взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту належним чином не виконує. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 75277,58 дол. США, що за курсом 27,01 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.02.2019 року складає 2 031 896,94 грн., яка складається з : 625,92 дол. США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 29741,26 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4811,44 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 40048,98 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором за період з 05.02.2017 року по 25.02.2019 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені до нього позовні вимоги не визнає. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином повідомлена, в тому числі через оголошення розміщене на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 12.06.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір MKMOG100000198, згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 24000,00 доларів США на термін до 11.06.2037 р. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором MKMOG100000198 між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки, які зобов`язались перед позивачем солідарно з [PERSON] відповідати за виконання свого обов`язку, згідно умов кредитного договору. Встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором MKMOG100000198 від 12.06.2007р. в розмірі 243 282,41 грн. та судові витрати у розмірі 1958,50 грн. Згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області, вищевказане рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області змінено, в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відмовлено, в решті рішення суду залишено без змін. Згідно з ч. 4 ст. 82 КПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором MKMOG100000198 від 12.06.2007р. не погашена, рішення суду не виконано. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором MKMOG100000198 від 12.06.2007року (розрахунок суми заборгованості без урахування суми, присудженої, згідно рішення суду від 28.03.2011 року) станом на 25.02.2019 року заборгованість за кредитом становить 75 227,58 дол. США, а саме: 625,92 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29 741,26 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4 811,44 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 40 048,96 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором за період з 05.02.2017 по 25.02.2019рр. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Таким чином, законодавство України передбачає обов`язок боржника добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як слідує з матеріалів справи, за умовами укладеного між сторонами договору, який було змінено кредитором внаслідок пред`явлення вимоги про дострокове повернення боргу, відповідач з моменту пред`явлення до нього вимоги у 2011 році мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого строку кредитування. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену у договорі пеню, яка є видом неустойки, припиняється після спливу визначеного строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленій у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (14-10цс18). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що АТ КБ «Приватбанкк» було пред`явлено до позичальника [PERSON] та [PERSON] вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, які були задоволені рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № MKMOG100000198 від 12.06.2007 року, то право кредитодавця, після пред`явлення вимоги та задоволення її судом, нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пені, яка є видом неустойки, припинилося. Крім цього, рішення суду від 28.03.2011 року чітко було встановлено розмір заборгованості відповідачів по тілу кредиту, а тому є незрозумілим, як у даних позовних вимогах, з`явилася вимога по тілу кредиту у розмірі 625,92 дол. США., а тому таку вимогу суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Однак, оскільки позивач не заявляє позовних вимог про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України після рішення, а суд

Outcome: dismissed