Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - Договір), за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка особистим підписом підтвердила, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Оскільки відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, станом на 31.05.2016 року має заборгованість за договором у розмірі 19146,35 грн., із яких: 2080,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12928,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 887,92 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі та розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не згодна з сумою пені та штрафом (процентна складова), просила суд відповідно до ст.258 ЦК України застосувати строк позовної давності 1 рік щодо стягнення неустойки (пені та штрафу), крім того, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» розмір штрафу не повинен перевищувати 50% кредиту. В частині позовних вимог щодо розміру заборгованості по тілу кредиту та нарахованих процентах за користування кредитом визнала. Здійснила лише один платіж в листопаді 2013 року на суму 55 гривень, більше кредит не сплачувала, оскільки не мала фінансової можливості. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України. За умовами цього договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2200 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - до червня 2017 року (а.с.5). Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифів банку, що підтверджується згодою та підписом відповідача у анкеті-заяві (а.с.5). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на той самий строк (а.с.19). Умовами кредитування із використанням картки «Універсальна» із 55 днями пільгового періоду встановлено порядок погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 2.1.1.2.11/, які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця (а.с.25). У даному випадку кінцевий строк дії картки червень 2017р (а.с.53). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.26 оборот). Пунктом 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно виписки по рахунку відповідача з 30.10.2013 р. по 04.09.2016 р. вбачається, що відповідачка вперше отримала кредитні кошти у відділенні банку в сумі 50 грн - 30.10.2013 р. Платіж за кредитним зобов'язанням здійснено 18.11.2013р. на суму 55 грн. Наступний раз зняла кредитні кошти з банкомату 09.12.2013 р. та 11.12.2013 р. на загальну суму 2000 грн. Черговий місячний платіж мав бути внесений нею 25.01.2014р., але свій обов'язок позичальник не виконала (а.с.54-55). Із позовними вимогами позивач звернувся 12.08.2016р., що підтверджується конвертом (а.с.39). Згідно розрахунку Банку, станом на 31.05.2016 року, заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 2080,00 грн., яка розрахована позивачем із 26.01.2014 року; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами складає - 12928,43 грн (а.с.4). Крім того, умовами кредитування передбачена оплата комісії в сумі 3% від суми операції. Судом встановлено, що перша операція по зняттю коштів здійснена 09.12.2013р. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості по оплаті комісії в сумі 2750 грн. нарахована за період із 01.02.2014р. по 31.05.2016р. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Таким чином, оскільки відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 30.10.2013 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала, то є підстави для задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки: тілу кредиту, процентів за користування кредитом та комісії на загальну суму 17758,43 грн, які заявлені в межах строку позовної давності. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та заборгованих відсотків та комісій (а.с.27). У зв'язку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до умов кредитного договору позивачем було нараховано відповідачці неустойку (штраф), яка станом на 31.05.2016 року становить 1387,92 гривень: 500 грн. штраф (фіксована частина), 887,92 грн штраф (процентна складова). Як вбачається із розрахунку, наданому позивачем, прострочення за всіма платежами мали місце із 01.02.2014р., через 30 днів від цієї дати, а саме 01.03.2014р., у Банку виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Однак позов щодо стягнення цих сум подано 12.08.2016 р. За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у містах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1, 2ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачем заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки до трьох років (п. 1.17.31 Умов) відповідачем не погоджена (а.с 5,21). Таким чином, вимога Банку про стягнення штрафу із викладених у позові підстав заявлена 12.08.2016р. поза межами спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає, оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення загального та спеціального строків позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального трирічного строку позовної давності та річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно платіжного доручення від 09.08.2016 року №PROM9BF7VU ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в повному об'ємі.

Outcome: partial