Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 22 червня 2021 року селянське (фермерського) господарства «Зоря» ( далі по тексту С(Ф)Г «Зоря») у особі директора Ковтун Є.В., звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Ковальова Л.В. просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Шевченківської районної ради народних депутатів V сесії XXIII скликання від 14 травня 1999 року «Про відведення земельної ділянки гр. [PERSON] у постійне користування для ведення селянського господарства» на підставі «Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», вилучено з земель запасу розташованої на території Борівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 50 гектарів та надано її у постійне користування для ведення селянського господарства громадянину України [PERSON] , дозволено новоствореному селянському господарству виготовити Державний акт на право постійного користування землею. На підставі зазначеного рішення Шевченківською районною радою народних депутатів видано [PERSON] . Державний акт на право постійного користування землею серії IV - ХР № 000084 від 04 жовтня 1999 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 114. 29 жовтня 1999 року Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області було зареєстровано Статут С(Ф)Г «Зоря» та видано Свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи С(Ф)Г «Зоря». 29 жовтня 1999 року С(Ф)Г «Зоря» було внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій із присвоєнням ідентифікаційного коду 3068408, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 14731200000000066. Таким чином, в постійному користуванні С(Ф)Г «Зоря» від моменту його заснування (та як підстава заснування) знаходиться земельна ділянка кадастровий номер земельної ділянки 6325782500:01:000:0238, площею 50,20 га в межах згідно з планом, розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначена для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я [PERSON] . На підставі інвентаризації земель під час здійснення землеустрою 10 гурдня 2013 року земельна ділянка була зареєстрована Відділом Держземагентства у Щевченківському районі з присвоєнням кадастрового номера 6325782500:01:000:0238. 05 серпня 2019 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 6616-СГ «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення площею 50,2000 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії IV - ХР № 000084, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 114 від 04 жовтня 1999 року, у зв`язку із смертю користувача земельної ділянки гр. [PERSON] . Цей наказ був оскаржений С(Ф)Г «Зоря» до господарського суду Харківської області. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03 листопада 2020 року, рішення Господарського суду Харківської області від 04 березня 2020 року у справі за позовом С(Ф)Г «Зоря до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,про визнання права користування ділянкою апеляційну скаргу Селянського С(Ф)Г «Зоря» задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 04 березня 2020 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги С(Ф)Г «Зоря» задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 серпня 2019 №6616-СГ «Про впорядкування земельно-облікових відомостей». За С(Ф)Г «Зоря» визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 50,20 га в межах згідно з планом, розташованою на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я [PERSON] відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії IV-XP №000084, виданого 04 жовтня 1999 року , Р№114 на підставі рішення Шевченківської районної ради від 14 травня 1999 року. Не зважаючи на судові процеси впродовж 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було видано 23 накази про надання дозволів певним фізичним особам на розроблення технічної документації із землеустрою шляхом подріблення земельної ділянка площею 50,20 га, кадастровий номер земельної ділянки 6325782500:01:000:0238, що розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та яка перебувала в постійному користуванні С(Ф)Г «Зоря». Внаслідок цього земельна ділянка була поділена на 24 земельних ділянки з присвоєнням кадастрових номерів, з яких 23 земельних ділянки площею по 2,0 га кожна були передані у приватну власність згідно з наказами ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08.10.2019 за № 9533 - СГ, 9544 - СГ, 9551- СГ, 9556- СГ, 9558- СГ,9560- СГ, 9563- СГ, 9564- СГ,9565- СГ, 9570- СГ, 9571- СГ, 9574- СГ, 9577- СГ, 9579- СГ, 9581- СГ, 9583- СГ,9585- СГ, 9587- СГ, 9590- СГ, 9592- СГ, 9593- СГ, 9595- СГ, 9588- СГ. Земельна ділянка площею 3,7010 га із кадастровим номером: 6325782500:01:000:0268 залишилася в землях запасу державної власності сільськогосподарського призначення. ( інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 254840843 від 29.04.2021 долучається). Державна реєстрація прав власності та іншого речового права на 23 земельні ділянки, сформовані з присвоєнням кадастрових номерів стверджується, зокрема, інформацією з розділу «Деталізована інформація про право власності» інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.04.2021 за номерами 254835908; 254837057; 254834962; 254839716; 254840502; 254838222; 254840750; 254838313; 254840094; 254835106; 254837657; 254833351; 254838666; 254837561; 254838762; 2548331511; 254835773; 254839141; 254840441; 254833605; 254834370; 254840034; 254834253 (інформаційні довідки долучаються); листом - відповіддю начальника Відділу у Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області на лист начальника ЮУ ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 2618/34 - 20-0.14.2 Про ту обставину, що земельна ділянка, була поділена на кілька земельних ділянок, які вже сформовані як об`єкти цивільних прав, стало відомо лише у день прийняття рішення Господарського суду Харківської області 04 березня 2020 року. Це рішення в наступному було скасоване, як незаконне, постановою Східного апеляційного господарського суду від 03 листопада 2020 року та залишено без змін Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 02 лютого 2021 року. Прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області низки наказів про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою та про передачу земельних ділянок у власність призвело до свавільного та протиправного позбавлення С(Ф)Г «Зоря» права постійного користування земельною ділянкою. Приймаючи накази про надання земельної ділянки, іншим особам ГУ Держгеокадастру знехтував встановленими законодавством України правилами стосовно перевірки можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що наприкінці привело до розподілу земельної ділянки, яка належить позивачу, і право користування якою є дійсним, підтвердженим рішенням суду. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області здійснював фактичний поділ земельної ділянки з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0238 на момент розгляду судом справи про визнання недійсним та скасування наказу, не повідомляючи про це ні суд, ні С(Ф)Г «Зоря», що свідчить про його недобросовісність. Власниками , поділеної земельної ділянки ,відповідно до договорів купівлі - продажу стали: [PERSON] , яка отримала земельні ділянки з кадастровими номерами: 6325782500:01:000:0262;6325782500:01:000:0263; 6325782500:01:000:0258; 6325782500:01:000:0266; 6325782500:01:000:0270; 6325782500:01:000:0267; 6325782500:01:000:0249; 6325782500:01:000:0256;6325782500:01:000:0255; 6325782500:01:000:0247; 6325782500:01:000:0248;6325782500:01:000:0260; 6325782500:01:000:0257;6325782500:01:000:0252;6325782500:01:000:0250; 6325782500:01:000:0256;6325782500:01:000:0258;6325782500:01:000:0257; 6325782500:01:000:0259; 6325782500:01:000:0260; [PERSON] , отримав земельну ділянку з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0265. [PERSON] отримав земельну ділянку з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0255. Вказані земельні ділянки перебувають на праві оренди у користуванні Селянського господарства « Колос». Земельна ділянка з кадастровим номером 6325782500:01:000:0253 площею 2,0000 га та земельна ділянка з кадастровим номером 6325782500:01:000:0268, площею 3,7010 га станом на 04 березня 2020 року перебували в землях запасу. Оскільки за рішенням судів визнано недійсним наказ Держгеокадастру від 05 серпня 2019 № 6616 - СГ «Про впорядкування земельно - облікових відомостей», як первинну підставу вибуття земельної ділянки з користування С(Ф)Г «Зоря» 20 листопада 2020 року С(Ф)Г «Зоря» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про вчинення дій на поновлення права постійного користування С(Ф)Г «Зоря» вказаною земельною ділянкою шляхом внесення відповідних відомостей до поземельної книги та Державного земельного кадастру. Відповіддю від 15 грудня 2020 року за № 32-20-14,2-9830/0/19 -20 проінформовано про те, що, попри визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 6616 - СГ від 05 серпня 2019 року , як незаконного та визнання за Селянським (фермерським) господарством «Зоря» права постійного користування земельною ділянкою площею 50,20 га в межах згідно з планом, розташованою на території Борівської сільської ради Щевченківського району Харківської області, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії IV- ХР № 000084, виданого 04 жовтня 1999, року Р№ 114 на підставі рішення Шевченківської районної ради від 14 травня 1999 року у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутній обов`язок щодо поновлення порушених цим органом прав С(Ф)Г «Зоря». 30 березня 2021 року С(Ф)Г «Зоря» звернулося до державного ресторатора Шевченківської селищної ради із заявою про державну реєстрацію іншого речового права ( права постійного користування земельною ділянкою) згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50,20 га, розташованою на території Борівської сільської ради, з кадастровим номером:6325782500:01:000:0238. Відповіддю № 327 від 30 березня 2021 року поінформовано про відсутність підстав державної реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером:6325782500:01:000:0238, оскільки було виявлено відсутність відомостей про реєстрацію кадастрового номеру земельної ділянки: 6325782500:01:000:0238відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, просить суд: визнати недійсним накази «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», якими земельну ділянку загальною площею 50 га розташовану на території Борівської сільської ради та передану у постійне користування для ведення С(Ф)Г «Зоря» та поділені на 23 окремі ділянки та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно зазначених земельних ділянок; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди Селянського господарства «Колос`на вказані земельні ділянки, стягнути з відповідачів у рівних частках сплачене позивачем при звернені до суду судові витрати, а також стягнути 95400.00 грн. правничої допомоги підтверджені документально. Представник відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився. 17 серпня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву С(Ф)Г «Зоря», в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить відмовити в їх задоволенні (а.с.168-173). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про, що свідчить судова розписка про отримання особисто копію позовної заяви та додатків до неї з ухвалою суду про відкриття провадження по даній цивільній справі. Відзиву (заперечення) проти позовних вимог позивача не надала. Причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача: селянського господарства «Колос» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про, що свідчить розписка про отримання судової повістки. Відзиву (заперечення) на позовні вимоги позивача не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив. Судова повістка у відповідності до п.п.1, 2 ч.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місце знаходження (місце проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань, також фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.п.3, 4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України - днем вручення судової повістки про виклик та повідомлення про проведення судового засідання є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримання судової повістки чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, вважається повідомленою. Таким чином відповідно до повернутих судових повідомлень вбачається, що учасники судового процесу про проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Третя особа: Державний реєстратор Шевченківської селищної ради Харківської області Клінкуш М.Л. в судовому засіданні надала пояснення,що на час проведення реєстрації права власності та договорі оренди підстав для відмови у задоволенні таких вимог були відсутні. В вирішенні позовних вимог покладалась на розсуд суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 12 листопада 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування), місце знаходження фізичних чи юридичних осіб, по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 липня 2021 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року підготовче провадження було закрите та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник відповідача: ГУ Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився. 17 серпня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву С(Ф)Г «Зоря», в якому зазначив, що запречує проти задоволення позовних вимог позивача та просить відмовити в їх задоволенні (а.с.168-173). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про, що свідчить судова розписка про отримання особисто копію позовної заяви та додатків до неї з ухвалою суду про відкриття провадження по даній цивільній справі. Відзиву (заперечення) проти позовних вимог позивача не надала. Причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача: СГ «Колос» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про, що свідчить розписка про отримання судової повістки. Відзиву (заперечення) на позовні вимоги позивача не надав. Причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши представника позивача, адвоката Ковальову Л.В., представника третьої особи Клінкуш М.Л., дослідивши надані суду докази у їх сукупності , вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Шевченківської районної ради народних депутатів V сесії XXIII скликання від 14 травня 1999 року «Про відведення земельної ділянки гр. [PERSON] у постійне користування для ведення селянського господарства» на підставі «Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», вилучено з земель запасу розташованої на території Борівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 50 га та надано її у постійне користування для ведення селянського господарства громадянину України [PERSON] , дозволено новоствореному селянському господарству виготовити Державний акт на право постійного користування землею. На підставі зазначеного рішення Шевченківською районною радою народних депутатів видано [PERSON] . Державний акт на право постійного користування землею серії IV - ХР № 000084 від 04 жовтня 1999 року; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 114. 29 жовтня 1999 року Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області було зареєстровано Статут С(Ф)Г «Зоря» та видано Свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи С(Ф)Г «Зоря». 29 жовтня 1999 року С(Ф)Г «Зоря» було внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій із присвоєнням ідентифікаційного коду 3068408, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 14731200000000066. На підставі інвентаризації земель під час здійснення землеустрою 10 грудня 2013 року земельна ділянка була зареєстрована Відділом Держземагентства у Щевченківському районі з присвоєнням кадастрового номера 6325782500:01:000:0238. 05 серпня 2019 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 6616-СГ «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення площею 50,2000 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії IV - ХР № 000084, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 114 від 04 жовтня 1999 року, у зв`язку із смертю користувача земельної ділянки гр. [PERSON] . На підставі наказу від 05 серпня 2019 року Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 6616-СГ «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» спірна земельна ділянка була поділена на 24 земельних ділянки з присвоєнням кадастрових номерів, з яких 23 земельних ділянки площею по 2,0 га кожна були передані у приватну власність згідно з наказами ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08.10.2019 за № 9533 - СГ, 9544 - СГ, 9551- СГ, 9556- СГ, 9558- СГ,9560- СГ, 9563- СГ, 9564- СГ,9565- СГ, 9570- СГ, 9571- СГ, 9574- СГ, 9577- СГ, 9579- СГ, 9581- СГ, 9583- СГ,9585- СГ, 9587- СГ, 9590- СГ, 9592- СГ, 9593- СГ, 9595- СГ, 9588- СГ. Земельна ділянка площею 3,7010 га із кадастровим номером: 6325782500:01:000:0268залишилася в землях запасу державної власності сільськогосподарського призначення. Державна реєстрація прав власності та іншого речового права на 23 земельні ділянки, сформовані з присвоєнням кадастрових номерів стверджується, зокрема, інформацією з розділу «Деталізована інформація про право власності» інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.04.2021 за номерами 254835908; 254837057; 254834962; 254839716; 254840502; 254838222; 254840750; 254838313; 254840094; 254835106; 254837657; 254833351; 254838666; 254837561; 254838762; 2548331511; 254835773; 254839141; 254840441; 254833605; 254834370; 254840034; 254834253. Власниками вищевказаних земельних ділянок ,відповідно до договорів купівлі - продажу стали: [PERSON] яка отримала права власності на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 6325782500:01:000:0262; 6325782500:01:000:0263; 6325782500:01:000:0258; 6325782500:01:000:0266; 6325782500:01:000:0270; 6325782500:01:000:0267; 6325782500:01:000:0249; 6325782500:01:000:0256;6325782500:01:000:0255; 6325782500:01:000:0247; 6325782500:01:000:0248;6325782500:01:000:0260; 6325782500:01:000:0257; 6325782500:01:000:0252; 6325782500:01:000:0250; 6325782500:01:000:0256; 6325782500:01:000:0258;6325782500:01:000:0257;6325782500:01:000:0259; 6325782500:01:000:0260; [PERSON] отримав права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0265. [PERSON] отримав права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0255. Окрім того, земельна ділянка з кадастровим номером 6325782500:01:000:0253 площею 2,0000 га та земельна ділянка з кадастровим номером земельної ділянки 6325782500:01:000:0268, площею 3,7010 га станом на 04 березня 2020 року перебували в землях запасу. 20 листопада 2020 року С(Ф)Г «Зоря» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про вчинення дій на поновлення права постійного користування С(Ф)Г «Зоря» вказаною земельною ділянкою шляхом внесення відповідних відомостей до поземельної книги та Державного земельного кадастру. Відповіддю від 15 грудня 2020 року за № 32-20-14,2-9830/0/19 -20 проінформовано про те, що, попри визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 6616 - СГ від 05 серпня 2019 року , як незаконного та визнання за Селянським (фермерським) господарством «Зоря» права постійного користування земельною ділянкою площею 50,20 га в межах згідно з планом, розташованою на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії IV- ХР № 000084, виданого 04 жовтня 1999, року Р№ 114 на підставі рішення Шевченківської районної ради від 14.05.1999 у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутній обов`язок щодо поновлення порушених цим органом прав С(Ф)Г «Зоря». 30 березня 2021 року С(Ф)Г «Зоря» звернулося до державного ресторатора Шевченківської селищної ради із заявою про державну реєстрацію іншого речового права ( права постійного користування земельною ділянкою) згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50,20 га, розташованою на території Борівської сільської ради, з кадастровим номером:6325782500:01:000:0238. Відповіддю № 327 від 30 березня 2021 року поінформовано про відсутність підстав державної реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером:6325782500:01:000:0238, оскільки було виявлено відсутність відомостей про реєстрацію кадастрового номеру земельної ділянки: 6325782500:01:000:0238відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих участниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). Згідно із ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», визнаечно ,що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено ,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, я якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрало законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 29 травня 2019, справа № 367/2022/15 - ц формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. У постанові від 11 листопада 2014 року в адміністративній справі № 21-405а14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення такого органу, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 06 жовтня 2015 року (адміністративна справа № 21-1306а15), від 06 липня 2016 року (господарська справа № 3-514гс16), від 12 жовтня 2016 року (господарська справа № 3-527гс16), від 19 жовтня 2016 року (господарська справа № 3-806гс16), від 09 листопада2016 року (господарська справа № 3-1086гс16). У постанові від 30 вересня 2015 року в господарській справі № 3-553гс15 колегія суддів Судової палати у господарських справах і Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких правовідносин (у зв`язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів, та витребування із незаконного володіння земельної ділянки. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові 29 травня 2019 року у справа № 367/2022/15 - ц, постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 передбачено можливість витребування майна від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Враховуючи, що земельна ділянка незаконно вибула з постійного користування С(Ф)Г «Зоря», поза волею землекористувача, в тому числі внаслідок недобросовісного виконання посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Харківській області власних повноважень, після чого була подрібнена із формуванням в її межах інших земельних ділянок, їх наступними відчуженнями та передачею в оренду, право постійного землекористування підлягає поновленню. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Ефективним способом захисту для відновлення порушених прав С(Ф)Г «Зоря» є визнання недійсними наказів Головного управління Держземаганства у Харківській області, якими затверджено документацію із землеустрою та надано земельні ділянки у власність. Згідно частини другої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Водночас, враховуючи, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 серпня 2019 року № 6616 - СГ «Про впорядкування земельно - облікових відомостей», яким припинено право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50,20 га в межах згідно з планом, розташованою на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії IV - ХР № 000084, виданого 04 жовтня 1999 року , Р№ 114 на підставі рішення Шевченківської районної ради від 14 травня 1999 року, кадастровий номер: 6325782500:01:000:0238, яка на праві постійного користування належала С(Ф)Г «Зоря» з 1999 року, визнано недійсним, а також те, що право користування на вказану земельну ділянку рішенням суду визнано за СФГ «Зоря», а отже, право власності та інші речові права на земельні ділянки, сформовані за рахунок цієї земельної ділянки зареєстровані незаконно, державна реєстрація цих земельних ділянок підлягає скасуванню. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як відновлення становища, яке існувало до порушення, в даному випадку шляхом скасування записів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з припиненням права власності та скасування інших речових прав (права оренди) з одночасним припиненням цього права. Вказане узгоджується із правовим висновком, що міститься в постанові Верховного Суду у справі №672/1788/18 провадження №61-3890св20. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права на землю. Так, за змістом ч. 2 ст. 93 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05 жовтня 2016 року у справі 916/2129/15 та від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс. За змістом правового висновку, викладеного в п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи №367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, зміненої власником внаслідок об`єднання з іншою земельною ділянкою в особи, за якою вона зареєстрована на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям. У відповідності до частин другої, третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно статтею 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Статтею 24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Ведення Поземельної книги врегульовано статтею 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року №1051. Згідно частин другої та третьої статті 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно п.10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Такі ж положення містить ч.13 ст. 79-1 Земельного кодексу України. Згідно ч. 14 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Пунктом 57 Порядку ведення державного земельного кадастру поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156 цього Порядку. Відповідно до пункту 60 Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. За вимогами пункту 61 Порядку скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та записів поземельної книги. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру. Враховуючи технічну неможливість відновлення земельної ділянки, яка на праві постійного землекористування належить С(Ф)Г «Зоря» (із тим же кадастровим номером), відомості про яку скасовано у Державному земельному кадастрі у зв`язку з її поділом, а також той факт, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей про ділянку тієї ж конфігурації (але з іншим кадастровим номером) потребує оплатного розроблення технічної документації ліцензованою організацією, належним способом судового захисту та відновлення порушених прав С(Ф)Г «Зоря» є скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речових прав на спірні земельні ділянки та відомостей про них у Державному земельному кадастрі. З урахуванням положень ст.ст.79 - 1, 125, 126 Земельного кодексу України відсутність у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначених відомостей про спірні земельні ділянки свідчитиме про відновлення попереднього стану. Разом із тим, на земельні ділянки, право на які зареєстроване за [PERSON] , за виключенням земельної ділянки з кадастровим номером: 6325782500:01:000:0253, зареєстроване інше речове право - право оренди за Селянським господарством «Колос». Державна реєстрація права оренди підлягає скасуванню у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням права оренди державну реєстрацію права оренди Селянського господарства «Колос». Згідно зі статтею 18 Закону України № 161-XIV «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Статтею 20 Закону України № 161-XIV «Про оренду землі» передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ст. 31 Закону України № 161-XIV «Про оренду землі» договір оренди припияється увипадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 5 Земельного Кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки Одже суд констатує ,що права та законні інтереси С(Ф)Г «Зоря», як постійного користувача земельної ділянки, порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності та іншого речового права (оренди) інших осіб, належним способом захисту може бути визнання недійсними наказів (як підстави для державної реєстрації прав з відкриттям розділу); скасування записів державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельні ділянки, скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності, іншого речового права (права оренди) та їх припинення та скасування відповідних записів у Поземельній книзі, скасування державної реєстрації земельних ділянок з відповідним кадастровим номером у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрових номерів земельних ділянок. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги С(Ф)Г «ЗОРЯ» є доведеними та підлягають задоволенню. Судові витрати. При звернені до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до пред`явлених вимог у сумі 261050.00 грн. За положеннями ч.1 п.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідачів . Таким чином з відповідачів по справі у вірних частках має бути стягнуті судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені пропорційне заявленим вимогам. Стосовно стягнення 95400 .00 грн. за професійну правову допомогу, суд вважає що така вимога підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Пунктами 1,2 ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання правової допомоги №44 від 22 квітня 2022 року укладений між директором С(Ф)Г «Зоря» Ковтун Є.В. та Ковальової Л.В. яка діє на підставі свідоцтва про права на заняття адвокатською №264 виданого 7 лютого 2002 року . Відповідно , до актів приймання-передачі робіт бюро за договором №44 від 11 червня 2021 року та 13 вересня 2021 року встановлено, що вартість однієї години надання правової допомоги визначається із розрахунку 4200.00 грн. тобто 70 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи. Аналізуючи наданий представником позивача розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що він не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, витрачених ним часом. Так, із даного розрахунку слідує, що правнича допомога надавалась у виді зустріч та усної консультації (1 година), опрацювання законодавчої бази (3 години), формування правової позиції та підготовка процесуальних документів по справі(20 годин), участь у судових засіданнях (3 години). Верховний суд в постанові Касаційного господарського суду Верховного суду у справі №912/354/20 від 0 березня 2021 року зазначив, що визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Саме такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). А тому, із урахуванням складності справи, , обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений ним час, крім участі у судовому засіданні по даній справі, є надмірним, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 25000.00 гривень.

Outcome: approved