Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.02.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №30454. Згідно до договору про видачу траншу від 05.02.2008року банк зобовязався видати позичальнику кредит у розмірі 15\~000,00 доларів США на термін до 05.02.2013року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати грошових коштів, які складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно до кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитними коштами в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитну кошти в розмірі 15\~000,00\~доларів США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №30454 між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязалася в повному обсязі відповідати перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509,526, 1054 ЦК України [PERSON] свої зобовязання не виконав, не здійснив погашення кредиту у визначенні в договорі строки, у звязку з чим станом на 09.11.2015року має заборгованість у розмірі 32\~575,28 доларів США, із яких: 5\~938,56 доларів США заборгованість за кредитом; 11\~983,53 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14\~635,19 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Із цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 21\~650,14 доларів США, яка була стягнута рішенням Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 27.09.2012року, а тому з відповідачів підлягає стягненню на користь банку різниця у розмірі 10\~923,14\~доларів США. З огляду на викладене, приписи ст.ст.\~525-526, 530ЦК України позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10\~925,14 доларів\~США, що за курсом 22,64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.11.2015року складає 247\~345,17грн. за кредитним договором №30454 та договору про надання траншу №30454 від 05.02.2008року, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені, в передбаченому законом порядку. Враховуючи згоду позивача про заочний розгляд справи та належне повідомлення відповідачів, суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, в порядку передбаченому ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», що змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір за №\~30454 за умовами якого видача кожної суми, строк по кожному траншу кредиту оформлюється окремим договором про видачу траншу, який є невідємною частиною цього договору. Строк повернення кредиту і окремих його частин визначений не пізніше 05.02.2013року. Договором про видачу траншу №\~30454 від 05.02.2008року банк видав [PERSON] транш у розмірі 15\~000,00\~доларів США зі строком погашення відповідно до умов кредитного договору №\~30454 від 05.02.2008року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором №\~30454 між банком та [PERSON] 05.02.2008року укладено договір поруки, за умовами, якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором, у тому ж розмірі, що і боржник. У звязку з порушенням позичальником умов договору банк у серпні 2012 року звернувся до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителя кредитної заборгованості, що виникла станом на 23.08.2012року в сумі 21\~650,14 доларів США, із яких; 5\~938,56 доларів США заборгованість за кредитом; 8\~928,47 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 6\~783,11доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2012року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 30454 від 05.02.2008року в розмірі 21 650, 14 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.08.2012року, складає 173\~049,57грн. Отже, після звернення позивача з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінився порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2012року засвідчує такі зміни. Такий правовий висновок, викладений в Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс 18) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до\~частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюється\~договором У\~разі відсутності\~іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами укладеного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку за кредитом, який наданий на пять років до 05.02.2013року. Відтак, у межах строку кредитування до 05.02.2013 року відповідач мав, зокрема повертати позивачу кредит і сплачувати проценти щомісячними платежами відповідно до графіку погашення. Починаючи з 05.02.2013року відповідач мав обовязок незалежно від предявлення вимоги позивачем повернути всю суму за договором, а не вносити її обовязковими платежами, оскільки останні були розраховані в межах строку кредитування, а враховуючи звернення позивача з позовом до суду строк виконання договору в повному обсязі, настав 27.09.2012року. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За таких обставин, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобовязання, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Такий висновок викладений у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018року у справі №444/9519/12 (провадження10-14цс18). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 1048,1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed