Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач [PERSON] 16.07.2019 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано, 27 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 403 та стягнення аліментів на утримання їх малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 20.12.2013 року, серії [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1316); син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 16.02.2016 року, серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 549) в твердій грошовій сумі 2500 гривень на кожного. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з червня 2018 року з відповідачем проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення спільного господарства. За час спільного проживання у них виникли непорозуміння, внаслідок чого мали місце сварки, що привели до нестерпного проживання разом. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про неї. З кінця червня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися, оскільки вона разом не проживають, спільного бюджету не мають. Збереження шлюбу стало суперечить їх інтересам. Шлюб носить лише формальний характер, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, через різносторонні погляди на життя. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 20.12.2013 року, серії [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1316); син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 16.02.2016 року, серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 549), які після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Відповідач за період часу перебування у шлюбі, в тому числі протягом часу, що вони проживають окремо, не надавав і не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона виховує синів сама. Їх матеріальне становище доволі скрутне, так як діти постійно потребують нормального харчування, одягу, піклування, розвитку, коштів на відвідування закладів. Вона сама не в змозі в повній мірі забезпечити малолітніх синів. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання їх дітей відмовляється. Відповідач є працездатною особою, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання їх дітей. Позивач в судове засідання з`явилася, прохала позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач з`явився, проти задоволення позову щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо вимог про стягнення з нього аліментів, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на утримання синів, [PERSON] просив суд стягнути з нього аліменти в розмірі 1500 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 22.07.2019 року позов [PERSON] був залишений без руху та наданий термін для усунення недоліків. 15.08.2019 року позивачем надано до суду позовну заяву з виправленими недоліками. 25.09.2019 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 23 жовтня 2019 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Судом також робилися оголошення, для виклику відповідача до суду та повідомлення останнього про наявність позову щодо нього та розгляд вищевказаної справи. Ухвалою від 23.10.2019 року підготовче судове засідання проведене та закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 16.12.2019 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 12.02.2020 року з`явився. Проти позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 грн. заперечував, просив стягнути аліменти у розмірі 1500 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, від 27.04.2013) 27 квітня 2013 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 403. З свідоцтва (серія № [NUMBER] видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, від 20 грудня 2013 року), [INFO] народився [PERSON] та батьками дитини відповідно вказано: [PERSON] , [PERSON] . З свідоцтва (серія № [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, від 16 лютого 2016 року), [INFO] народився [PERSON] та батьками дитини відповідно вказано: [PERSON] , [PERSON] . Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексуУкраїни у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з матір`ю. Стосовно стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд вважає вимоги такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину (дітей) до досягнення нею (ними) повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч. 1 ст. 182Сімейного кодексу України. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено ,що аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн., щомісячно починаючи з 16 липня 2019 року. Відповідно до ст. 133, 141 Цивільно-процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved