Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 20.11.2004 року перебувала з відповідачем в шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2015 року розірвано. За час \~ шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], місце проживання яких вказаним рішенням суду визначено з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання вказаних дітей не надавав, тому рішенням вказаного суду від 15.04.2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання зазначених дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину. Однак, відповідач ухиляється від утримання дітей, їхнього виховання, не піклується про здоровя дітей, їхній фізичний, духовний розвиток, а також не виконує зобовязання по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2016 року складає 42\~495,54 грн. за період з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року включно. З урахуванням ст. 196 СК України розмір пені за вказаний період на 3-х дітей становить 13\~320 грн. ( за 2014 рік пеня 1% від суми боргу становить 4\~185 грн., за 2015 рік 5\~475 грн., за 2016 рік 3\~660 грн.). Позивач зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною інвалідом, сином [PERSON], який постійно потребує лікування. Відповідач аліментів нікому іншому не платить, інших дітей не має, є здоровим працездатним чоловіком, однак, жодної зацікавленості до своїх дітей не проявляє. Тому позивач просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання вищевказаних дітей за період з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року в загальному розмірі 13 320 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання невідоме, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 05.11.2016 року, відповідно до якої відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку 11.07.2014 року згідно з рішенням суду (а.с.17). Про розгляд справи відповідач [PERSON] повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті Галичина № 91 (5240) за 24.11.2016 року, витяг з якої долучено до матеріалів справи (а.с. 31). Отже, відповідач відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України вважається належно повідомленим про час і місце судового засідання. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками малолітніх \~\~\~\~\~\~ [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.04.2014 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну щомісячно до досягнення цими дітьми повноліття (а.с.10). Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням місце проживання вказаний дітей визначено з позивачем. Дане рішення набрало законної сили 28.01.2015 року (а.с.9). Даними довідки Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №1207/15/03-27 від 22.09.2016 року стверджується, що позивач з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року не отримувала аліментів від відповідача згідно з виконавчим листом №346/1690/14-ц, виданим Коломийським міськрайонним судом. Заборгованість по аліментах станом на 01.09.2016 року становить 42\~495,54 грн. (а.с. 11). Згідно із частинами 2 і 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 11.09.2013 року в справі №6-81цс13 та від 01.10.2014 року в справі №6-149цс14, оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що позивачем вірно проведено розрахунок пені з врахуванням кожної суми щомісячного платежу, шляхом множенням суми платежу за місяць на кількість прострочених днів місяця та на 1 відсоток суми боргу. Загальний розмір пені за період з 28.03.2014 року по 31.08.2016 року - 13 320 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного і,

Outcome: approved