Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 27.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 206 від 02.02.2016 в розмір 28615,12 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., оскільки остання не виконує умови договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 02.02.2016 між ним та відповідачем укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 206, предметом якого було передання у власність [PERSON] грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що було еквівалентом 26000 грн. за встановленим ними обмінним курсом 1 долар - 26 грн., строком до 31.08.2016. Станом на день пред`явлення позову відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та відмовляється належним чином виконувати грошові зобов`язання. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1000 доларів США, що станом на 07.05.2019 грн. складає 26495,92 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 2119,20 грн., а також судові витрати у розмірі 768,40 грн. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності, та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поштових повідомлень, а.с. 22-23, 31-32, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності до суду не надходили, відзив на позов до суду не подавала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-30 год. 08.07.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.07.2019 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 10-30 год. 28.08.2019, у зв`язку з неявкою відповідача, яка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 28.08.2019 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 02.02.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 206 (а.с. 8). Відповідно до п.1.1 Договору позики, [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що є еквівалентом 26000 грн. за встановленим сторонами обмінним курсом 1 долар США = 26 гривень, строком до 31.08.2016 (а.с. 8). Пунктом 6 Договору позики від 02.02.2016, роз`яснено, що згідно ст. 625 ЦК України, вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання (а.с. 8). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що встановлено ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Тобто судом встановлено, що між сторонами 02.02.2016 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 206. Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивачем було надано суду розрахунок 3% річних за період з 01.09.2016 - 07.05.2019, що становить 80 доларів США, із розрахунк (1000,00 доларів США * 3% / 365 * 978 = 80 доларів США.), що еквівалентно станом на 07.05.2019 становить 2119,20 грн. (із розрахунку 80 доларів США*26,49 грн.). Суд погоджується з розрахунком та вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача. У відповідності з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, суд дійшов висновку, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Оскільки відповідач [PERSON] порушила умови договору позики від 02.02.2016 щодо своєчасного повернення грошових коштів, взявши в борг у [PERSON] 1000 доларів США і не повернула у встановлений договором строк, тобто порушила вимоги ст.1049 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 02.02.2016 на користь позивача в сумі 28615,12 грн., з них: 26 495,92 грн. за основним боргом та 2119,20 грн. 3% річних від простроченої суми. Згідно ст.141 ЦПК України на відповідача покладено обов`язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, позов задоволено, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн., сплачені позивачем при зверненні до суду, згідно квитанції (а.с. 1). На підставі 192, 525, 526, 527, 529, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved