Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року позов [PERSON] задоволено частково, поновлено позивача на посаді, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3399 грн., в задоволенні позову в іншій частині - відмовлено. Також вирішено питання про розподіл судових витрат, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року справа за позовом [PERSON] до Національної металургійної академії України, Вільногірського технікуму Національної металургійної академії України, третя особа - [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу повернута для ухвалення додаткового рішення. Справа надійшла до місцевого суду 01.09.2016 року. В судове засідання 06.09.2016 року з'явились представники відповідача, третя особа, позивач та її представник в судове засідання не з'явились. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за відсутності учасників процесу, які до суду не з'явились. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При зверненні з позовом до суду [PERSON] заявила вимогу про визнання недійсним наказу Вільногірського технікуму Національної металургійної академії України від 23.02.2016 року № 16-ОС «Про звільнення [PERSON]». Позивач заявила вимогу про визнання наказу про звільнення саме недійсним і ця позовна вимога не вирішена судом першої інстанції, що є підставою для ухвалення додаткового рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України. Судом першої інстанції в процесі судового розгляду встановлено, що звільнення позивача є таким, що не узгоджується із чинним законодавством, а тому її вимога про поновлення на роботі заявлена обґрунтовано, в зв'язку із цим, її поновлено на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому наказ про звільнення позивача може бути визнано недійсним. Суд враховує позицію представника відповідача Погребняк О.В. щодо того, що судом фактично не вирішено питання щодо наказу про звільнення та представника відповідача Шевчука О.М. щодо необхідності уточнення рішення суду у цій частині. Виходячи з цього, вимога позивача про визнання наказу про звільнення недійсним може бути задоволена судом із наведених вище підстав, а відтак, позов [PERSON] має бути задоволено в повному обсязі. При цьому зміст рішення місцевого суду не змінюється, а рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає, оскільки, позивачем фактично заявлено дві вимоги і судовий збір за рішенням суду з урахуванням цього стягнуто з відповідача на користь держави у повному обсязі.

Outcome: approved