Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» (далі за текстом - ПАТ «УКРСИББАНК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами взятих на себе зобов'язань. Зі змісту позовної заяви випливає, що 13.10.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11055864000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26350 доларів США строком до 13.10.2025 р. та сплатою 10,3 % річних на придбання нерухомості. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 13.10.2006 р. було укладено договір поруки. У зв'язку із порушенням позичальником умов кредитного договору, а саме - через нездійснення своєчасних платежів щодо погашення суми заборгованості за кредитом, станом на 09.11.2015 року утворилась заборгованість за тілом кредиту і процентами у загальній сумі 15979,95 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 361929,34 грн. та пенею у розмірі 6883,02 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, Банк просить суд стягнути у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором. Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду (а.с. 73 т. 2), в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності (а.с. 77 т. 2). Відповідач [PERSON], його представник - адвокат Соколова Н.І. та відповідач [PERSON], повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином (а.с. 62, 75, 76 т. 2), до судового засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 13.10.2006 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11055864000, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 26350 доларів США на придбання житла за адресою: [ADDRESS], який зобов'язався повернути в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 13.10.2025 р. За використання кредитних коштів протягом тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлювалась у розмірі 10,3 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка могла бути переглянута відповідно до п. 9.2 Договору (а.с. 12-17 т. 1). Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений вище кредитний договір від 13.10.2006 р. укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Також судом встановлено, що свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином, позичальник отримав вказану в договорі суму грошових коштів на підставі заяви № 16 на видачу готівки від 13.10.2006 р. (а.с. 28 т. 1). Виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК). Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 13.10.2006 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 13.10.2006 р. було укладено договір поруки № 11055864000/П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 11055864000 від 13.10.2006 р., як існуючих на час укладання договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 18 т. 1). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором укладено договір іпотеки нерухомого майна - двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. З копії наданої позивачем Статуту ПАТ «УКРСИББАНК» випливає, що на час розгляду справи позивач є правонаступником усіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» у зв'язку зі зміною його найменування згідно з Законом України «Про акціонерні товариства» (а.с. 78-100 т. 2). За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами в договорі строк. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальник з лютого 2015 року припинив здійснювати платежі згідно умов кредитного договору. У розрахунку ПАТ «УКРСИББАНК» зазначено, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 13.10.2006 р. станом на 09.11.2015 р. становить - 14790,96 доларів США (а.с. 101-104 т. 2), а заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1188,99 доларів США. (а.с. 104-110 т. 2). Тим самим, судом встановлено існування у позивача суб'єктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у зв'язку з встановленим фактом порушення відповідачем [PERSON] його умов. Правовим наслідком порушення виконання зобов'язання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобов'язаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання. Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. Судом визнається правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору наданий позивачем розрахунок суми заборгованості пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами за період з 11.04.2015 р. по 09.11.2015 р. у загальній сумі 6883,02 грн. Перевіряючи доводи відповідача [PERSON], викладені у клопотання про призначення судової економічної експертизи про завищення Банком суми заборгованості за спірним кредитом, суд не може з ними погодитись з таких підстав. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, у клопотанні про призначення експертизи, [PERSON], зазначаючи про свою незгоду, не конкретизував з якою саме сумою заборгованості за кредитом він незгоден та з яких підстав (а.с. 212-213 т. 1). Обґрунтовані пояснення з цього приводу не були надані і представником відповідача під час розгляду справи. Крім того, призначена судом за клопотанням [PERSON] судова економічна експертиза не була проведена у зв'язку з непроведенням відповідачем попередньої оплати її вартості (а.с. 10 т. 2). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд визнає, що [PERSON] належним чином не виконав обов'язки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. Вирішуючи питання про порядок стягнення вказаної заборгованості суд виходить з такого. Як вже було зазначено судом, відповідно до умов договору поруки № 11055864000/П від 13.10.2006 р. [PERSON] виступила поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 11055864000 від 13.10.2006 р. Як зазначено у статті 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України). За положеннями частин 1 та 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Після встановлення Банком порушень [PERSON] умов кредитного договору, відповідачам було надіслано вимоги про усунення порушень та сплати заборгованості. Ці вимоги були отримані як [PERSON] так і [PERSON] (а.с. 19, 21 т. 1). Позов до суду був пред'явлений банком 11.11.2015 р., тобто з дотриманням строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України (а.с. 31 т. 1). Враховуючи викладене та обсяг обов'язків поручителя [PERSON], визначений умовами договору поруки, суд вважає за необхідне суму заборгованості, яка утворилась через порушення боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат. суд виходить з такого. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідними платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 5532,19 грн. (а.с. 1 т. 1). Вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved