Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач вказує, що з 12.09.2017 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю проживали з відповідачем у період з вересня 2017 року по січень 2018 року за адресою: [ADDRESS] . З січня 2018 року сім`я фактично розпалася і з цього часу вона з дочкою проживає у будинку її батьків. Дитина перебуває на її утриманні. Позивач просить просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на дитину в сумі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання як дружини, в розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною віку трьох років. Також, позивач просить стягнути з відповідача в її користь аліменти за минулий час, за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року в сумі 9186,50 грн., в мінімальному розмірі, встановленому законодавством на дитину відповідного віку. Заперечення відповідача. Відповідач вказує, що він бере участь в матеріальному забезпеченні дитини. Зазначив, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, має проблеми зі здоров`ям та йому протипоказана фізична праця. Єдиним джерелом його доходів є соціальна допомога. Вказав, що на його утриманні перебувають також непрацездатні батьки, батько є пенсіонером, а мама є інвалідом другої групи. Розмір аліментів, які просить стягувати позивач на утримання неповнолітньої доньки в сумі 1500 грн. є непомірними для нього, оскільки розмір його державної соціальної допомоги складає лише 1497 грн. Погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 813 грн. щомісяця. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, відповідач зазначив, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина, виникає за умови, якщо чоловік може таке утримання надати. Він таке утримання не має змоги надати через згадані вище причини, тому просить у цій вимозі відмовити. Відповідач зазначив, що позивач не довела, що вона вживала заходи щодо одержання з нього аліментів на утримання дитини, однак, не змогла їх одержати, у зв`язку з його ухиленням від їх сплати, тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Мотивувальна частина рішення щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Позивач не\~довела спроможність\~відповідача сплачувати\~аліменти в\~сумі 1500\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно,\~чим не\~виконано вимоги\~ст.12\~ЦПК України,\~згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В той же час, відповідач довів, що він не має змоги сплачувати аліменти на дитину в такій сумі. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідач є інвалідом третьої групи з дитинства, перебуває на обліку в Ковельському районному управлінні праці та соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу. Розмір державної соціальної допомоги за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року складає 1497 грн. на місяць. До того ж, відповідач хворіє та періодично проходить стаціонарне лікування в Ковельській ЦРЛ, що стверджується копіями епікризів, відповідачу протипоказана важка фізична праця, що доводиться довідкою до акту огляду МСЕК. Також в складі сім`ї відповідача є хвора матір, яка є інвалідом ІІ групи. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~матеріальне становище\~відповідача,\~величину прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~встановленого законодавством,\~а також\~положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. За вказаних обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітню дочку в сумі 813 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий визначений\~судом розмір\~аліментів буде\~відповідати принципам\~справедливості і\~розумності відповідно\~до загальних\~засад регулювання\~сімейних відносин,\~закріплених у ст.7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотивувальна частина рішення щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до\~ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності\~до ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є інвалідом третьої групи з дитинства, перебуває на обліку в Ковельському районному управлінні праці та соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу. Розмір державної соціальної допомоги за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року складає 1497 грн. на місяць. До того ж, відповідач хворіє та періодично проходить стаціонарне лікування в Ковельській ЦРЛ, що стверджується копіями епікризів, відповідачу протипоказана важка фізична праця, що доводиться довідкою до акту огляду МСЕК. Також в складі сім`ї відповідача є хвора матір, яка є інвалідом ІІ групи. Отже, за обставинами справи, відповідач за станом здоров`я і сімейними обставинами має істотно обмежені можливості для здобуття собі засобів для існування. Слід врахувати також те, що відповідач отримує лише державну соціальну допомогу в розмірі 1497 грн. на місяць. З відповідача на підставі цього рішення мають стягуватися аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 813 грн. щомісяця. Тому, можливість надання з вказаної соціальної допомоги ще й утримання дружині відсутня. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу, а тому у вимозі стягнення з нього утримання в користь позивача слід відмовити. Щодо стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми право стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані внаслідок ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач зверталась до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач не довела тієї обставини, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів, а відповідач від сплати аліментів ухилявся. Жодного доказу на підтвердження цієї обставини позивач не подала. Тому, підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Щодо стягнення судових витрат. Частиною 1 ст.133 ЦПК України регламентовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогу стягнення аліментів на дитину з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019 року.

Outcome: partial