Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) та [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулись до суду з позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Ковельський міськрайонний ВДВС, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк»), про звільнення майна з-під арешту в якому позивачі просять: звільнити належне [PERSON] нерухоме майно з-під арешту та припинити обтяження за видом: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8586780, зареєстрованого 03.02.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області (далі - Ковельського МРУЮ) на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП №46168537, виданою 26.01.2015 головним виконавцем ВДВС Ковельського МРУЮ Мацюхом Д.Ю.; звільнити належне [PERSON] нерухоме майно з-під арешту та припинити обтяження за видом: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8584353, зареєстрованого 02.02.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Ковельського МУЮ Волинської області на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП №46169572, виданою 26.01.2015 головним державним виконавцем ВДВС Ковельського МРУЮ Мацюхом Д.Ю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайоного суду від 21.08.2014 у справі №159/3207/14-ц на користь ПАТ «Укрсиббанк», як кредитора за укладеним договором було стягнуто у солідарному порядку із [PERSON] , як поручителя, та [PERSON] , як боржника, борг у розмірі 688 420 грн 93 коп. та судові витрати. Боргові зобов`язання [PERSON] та [PERSON] були виконані повністю. Позивачі вважають, що на сьогодні відомості у відповідних реєстрах про накладення арешту на належне їм майно є безпідставним, адже вони не являються боржниками за будь-якими виконавчими документами, відносно них відсутні будь-які виконавчі провадження, в тому числі із виконання виконавчих документів, які видані на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду від 21.08.2014. Зазначають, що звертались до відповідача про зняття вищевказаного арешту, однак, їх було повідомлено про те, що відсутні правові підстави для зняття такого арешту, адже ніби то у даному виконавчому провадженні не сплачено виконавчий збір. При цьому, у відповіді відповідача відсутнє будь-яке посилання на підставність такого твердження та посилання на відповідний документ на підставі якого таке зобов`язання мого б виникнути, адже постанова про стягнення виконавчого збору не виносилась. Відтак, відмова у знятті арешту носить формальний характер. Добровільно відповідач відмовляється усунути зазначені порушення, а тому позивачі змушені звернутись до суду з позовом про захист своїх порушених прав. Стислий виклад заперечень відповідачів. Представник відповідача - Ковельського міськрайонного ВДВС, проти задоволення позову заперечив, вказав, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Згідно із інформацією, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження з примусового виконання рішенням Ковельського міськрайоного суду від 21.08.2014 у справі №159/3207/14-ц щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 59 819,07 доларів США, що еквівалентно 682 420 грн 93 коп. 22.03.2016 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження щодо [PERSON] та [PERSON] на підставі пункту 8 частини першої статті 49 (пункту 9 частини першої статті 39 в новій редакції) Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не було стягнуто. На підставі викладеного, просять відмовити в задоволенні позову. Третя особа: АТ «Укрсиббанк» подала заяву, у якій вказала, що не заперечує щодо звільнення належного [PERSON] та [PERSON] нерухомого майна з-під арешту та припинення обтяження. Просить розгляд справи здійснювати у відсутності її представника. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 15.04.2021. 19.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. 01.06.2021 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, третя особа щодо задоволення позову не заперечує, відповідач позов не визнає. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2014 з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість по кредитному договору на загальну суму 59 819, 04 доларів США., що еквівалентно 682 420 грн 93 коп. На виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2014 у справі №159/3207/14-ц, 26.01.2015 головним державним виконавцем ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції Мацюхом Д.Ю. було відкрито виконавчі провадження №461679572 та №46168537. В межах даних виконавчих проваджень 26.01.2015 головним державним виконавцем ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції Мацюхом Д.Ю. було винесено постанови ВП №46169572 та ВП №46168537 про арешт майна боржників [PERSON] та [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Відомості про таке обтяження внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №8586780 та №8584353. 22.10.2015 виконавчі документи повернуто стягувачу, на підставі пункту 9 частини першої статті 47, статі 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). В грудні 2015 року стягувачем повторно було пред`явлено виконавчі листи до виконання. 03.12.2015 державним виконавцем ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції Семенюк О.А. було відкрито виконавчі провадження №49551588 та №49552542, в межах та з метою забезпечення виконання якого, у відповідності до постанов державного виконавця від 03.12.2015 було накладено повторний арешт. 03.02.2016 представник АТ «УкрСиббанк» Стернійчук В.О. звернувся до ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції з заявами про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів №159/3207/14-ц, виданих 28.11.2014 Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] кредитної заборгованості в розмірі 682 420 грн 93 коп. та судових витрат в сумі 3 654 грн 00 коп., в зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі. На підставі постанови державного виконавця ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції Семенюк О.А. від 22.03.2016 були закінчені виконавчі провадження №49551588 та №49552542 у зв`язку із сплатою боржником [PERSON] заборгованості в повному обсязі. 21.03.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулись до начальника ВДВС Ковельського МРУЮ з відповідними заявами про закриття усіх виконавчих проваджень із даного приводу, а також зняття арешту з нерухомого майна. Однак, відомості про арешт майна, який накладався з метою забезпечення виконання рішення Ковельського міськрайонного суду від 21.08.2014 у справі №159/3207/14-ц про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» у солідарному порядку із [PERSON] , як поручителя та [PERSON] , як боржника, боргу у розмірі 688 420, 93 грн., не виключені. Листами №104428/17.19-30/5 від 14.12.2020 та №1044289/17.19-30/5 від 14.12.2020 Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби відмовив [PERSON] та [PERSON] у знятті арешту з майна. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в статті 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в статті 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 317 ЦК України зміст права власності полягає не лише у праві володіти та користуватись майном, але й розпоряджатись ним. За умов збереження обтяження у виді арешту майна, накладеного при виконання судового рішення, розпорядження нерухомим майном власником в особі позивачів [PERSON] та [PERSON] є неможливим. Згідно із статтею 391 ЦК України позивач вправі вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі шляхом вимоги зняти арешт з належного йому на праві власності майна. Судом встановлено, що арешт на майно [PERSON] та [PERSON] накладено для виконання кінцевого судового рішення Ковельського міськрайонного суду від 21.08.2014 у справі №159/3207/14-ц про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» у солідарному порядку із [PERSON] , як поручителя та [PERSON] , як боржника, кредитної заборгованості у розмірі 688 420 грн 93 коп. Твердження представника Ковельського міськрайонного ВДВС про те, що підстави для зняття арешту з майна відсутні, оскільки позивачами не сплачено виконавчий збір по закінченню виконавчого провадження не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи. Так, відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом до 05.10.2016) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції). 22.03.2016 державним виконавцем ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції Семенюк О.А. закінчено ВП 49553442 у зв`язку із сплатою боржником [PERSON] заборгованості в повному обсязі. Отже, вищезазначене рішення суду виконано в повному обсязі, а наявність арештів в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна порушує права позивачів. Посилання представника Ковельського міськрайонного ВДВС на відсутність підстав для звільнення майна з-під арешту не відповідає вищевказаним правовим нормам, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, будь-яка постанова про стягнення з боржників виконавчого збору державним виконавцем взагалі не виносилась, в отже відсутні будь-які правові підстави для стягнення такого виконавчого збору. Наведене у сукупності дає суду підстави для задоволення заявлених позовних вимог, як доведених та обґрунтованих. Судові витрати у справі слід залишити за позивачами відповідно до поданого письмового клопотання.

Outcome: approved