Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Відділу у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрації Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Управитель», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією та скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером №4610137200:03:004:0018 відмовлено за безпідставністю. Відповідач звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу, оскільки такі не вирішені під час ухвалення рішення. Позивач та її представник в судовому засіданні проти заяви заперечили, просять звільнити від сплати судових витрат позивача та відмовити у задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правову допомогу. В судове засідання інші учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні у встановленому законом порядку, заяв про відкладення не подали. У відповідності до положень ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши думку сторін, які з`явились, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Відділу у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрації Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Управитель», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією та скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером №4610137200:03:004:0018 відмовлено за безпідставністю. Як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача до закінчення дебатів у справі під час судового засідання зроблено заяву про подачу в наступному доказів , які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду нею долучено додаток до договору, розрахунок та квитанції про сплату витрат на правову допомогу в загальному розмірі 8000 грн. А тому, оскільки рішенням суду не вирішено питання розподілу вказаних витрат, а тому слід постановити про це додаткове рішення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що відповідач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, з врахуванням відмови в задоволенні позову, відповідно до положень ст.121 ЦПК України, слід стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею та документально підтверджені судові витрати витрати на правову допомогу в загальному розмірі 8 000 грн. Окрім цього, дійсно відповідно до положень ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Разом з цим вказаною статтею ЦПК, а також статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено коло осіб, яких звільнено від сплати судового збору, а не витрат на правничу допомогу. А тому підстав для задоволення клопотання позивача і звільнення від сплати витрат на правничу допомогу у суду не має. Що стосується клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, то відповідно до положень частини 5 і 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що позивачем не доведено неспівмірності витрат на правничу допомогу, оскільки сторона відповідача представила розрахунок витрат на правничу допомогу, він складений із врахуванням складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При цьому доводи про те, що відповідач [PERSON] могла скористатися безоплатною правничою допомогою також не заслуговують на увагу, оскільки сторона самостійно обирає вид представництва та укладає угоду на надання правничої допомоги. А тому суд вважає, що підстав зменшення витрат на правничу допомогу також не має.

Outcome: approved