Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом, в інтересах дитини [PERSON], до [PERSON]. про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON]. є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Запис щодо батька дитини здійснений відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Мати не забезпечила дитині необхідних житлово-побутових умов, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання, не піклується про малолітнього сина, систематично залишає його без нагляду. Вказане змусило [PERSON]. (матір відповідачки) звернутися до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою щодо вилучення дитини із сім'ї. Малолітній влаштований до міської лікарні «Центр матері та дитини», а з 20.07.2015 року переведений до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебуває до цього часу на повному державному утриманні. На час розгляду даної заяви, [PERSON]. була відсутня вдома тривалий період. Остання періодично відвідувала сина в закладі, але під час відвідувань неодноразово перебувала у нетверезому стані. За час перебування сина в КЗ «ВОЦСПРД» [PERSON]. не створила належних житлово-побутових умов проживання, не влаштувалася на роботу, не має засобів для існування та утримання сина, продовжує зловживати спиртними напоями, місце проживання її не відоме. Повернення дитини на виховання матері суперечить його інтересам, загрожує здоров'ю, життю та його моральному розвитку. За викладених обставин позивач просить відібрати дитину [PERSON] від матері [PERSON]. без позбавлення її батьківських прав та передати дитину на опікування органам опіки та піклування, стягнути з відповідача аліменти на користь та на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. При цьому відмітила антисоціальну поведінку відповідачки, незмінність цієї поведінки та неможливість за таких умов повернення дитини на виховання матері. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Допитана в якості свідка [PERSON]., вказувала, що відповідачка має алкогольну залежність, не намагається виправитися, хоча неодноразово з нею проводились бесіди з цього приводу, періодично зникає в невідомому напрямку, бабуся часто забирає дитину з п'яної компанії. Відповідачка не створила належних умов для проживання дитини, місце її проживання не відоме. Дитина з 20 липня 2015 року перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Свідок [PERSON]., яка є матір'ю відповідачки, повідомила, що її донька випиває, лікуватися не бажає, зараз проживає зі своїм співмешканцем в Немирівському районі, спілкується з нею по телефону, коли вона твереза, хоча це буває вкрай рідко. Дитиною відповідачка не займалася, якщо і брала його по п'яних компанія, то лише з метою, щоб дитині щось дали, адже вона ніколи не працювала; їй неодноразово приходилося забирати дитину з п'яних компаній. Допитані в якості свідків [PERSON]. та [PERSON]. також вказували на антисоціальну поведінку відповідачки та відсутність житлово-побутових умов для проживання дитини. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 26.06.2015 року №00015525433. Дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконання її матір'ю [PERSON]. батьківських обов'язків по догляду, вихованню та розвитку малолітнього сина, систематичне залишення дитини без нагляду, зловживання матір'ю спиртними напоями та проживання дитини у неналежних житлово-побутових умовах. За повідомлення Центру первинної МСД №5 від 22.04.20013 року №01-7/308, 17.04.2013 року [PERSON]., яка веде нездоровий спосіб життя, відмовилися від госпіталізації хворої дитини, не дивлячись на проведення лікування стан її не покращився, але батьки повторно відмовилися від госпіталізації, лікаря не впускають, на телефонні дзвінки не відповідають. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2014 року [PERSON]. визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 27.05.2015 року, складеного комісією Служби у справах дітей Вінницької міської ради, сім'я проживає у будинку, який складається з трьох кімнат, кухні, ванни, коридору. У всьому будинку зроблений тільки початковий етап ремонтних робіт, підлога бетонна без покриття. Одну із кімнат займає бабуся, іншу - мати з дитиною. Санітарний стан помешкання відносно задовільний. Дитина має дитяче ліжко, яке не використовується за призначенням, бо хлопчик спить з матір'ю на матраці, який розташований посеред прохідної кімнати на підлозі. У дитини є необхідний одяг та продукти харчування. Обстеження житлово-побутових умов проживання 09.09.2015 року комісією Служби у справах дітей Вінницької міської ради виявилося неможливим, дома нікого не було, зі слів квартирантки, місце перебування [PERSON]. невідоме. Згідно довідки КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 18.01.2016 року № 15 дитина [PERSON], [INFO], перебуває у даному закладі з 20.07.2015 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON]. регулярно навідує її, передає речі, але неодноразово приходила зі стійким запахом алкоголю. Дитину також неодноразово відвідувала бабуся [PERSON]. Відповідно до довідки Комунального закладу Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 14.03.2016 року № 1/1-80 [PERSON]. перебуває на наркологічному диспансерному обліку в даному закладі з 25.11.2003 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Як вбачається з Висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.02.2016 року № 01-00-011-2118, відібрання дитини [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є доцільним; на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було заслухано пояснення матері та баби дитини; на засідання комісії, яке відбулося 05.01.2016 року [PERSON]. прийшла у стані сильного алкогольного сп'яніння; повернення малолітнього [PERSON] на виховання матері суперечить його інтересам, загрожує здоров'ю, життю та моральному розвитку хлопчика. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини у батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що відповідач [PERSON]. неналежно виконує свої батьківські обов'язки по догляду, вихованню та розвитку малолітнього сина, враховуючи наявність реальної загрози для його життя, здоров'я та розвитку з боку матері, з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; Визначаючись щодо розміру аліментів стягуваних на дитину, суд враховує обов'язок батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач [PERSON]. не працює, не має постійного доходу, а тому приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно, з дня подачі заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Підстави для стягнення аліментів у частці від доходу відсутні. Аліменти в контексті ст.191 СК України, підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 04 лютого 2016 року. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи наявність задоволених двох позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]. в дохід держави 1102,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial