Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2009 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено Договір добровільного страхування автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. [NUMBER], який оформлений полісом № 19G-0304125. 15 серпня 2010 року на 589 км + 925 м автодороги Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген Гольф», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Рено Сафран», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана ДТП відбулася у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху водіями обох автомобілів, що підтверджується постановами Франківського та Сихівського районних судів м.Львова. З метою визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Фольксваген Гольф», р.н. [NUMBER], СК «Дженералі Гарант» було замовлено у ТОВ «Експерт-Сервіс» проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з Висновком про оцінку майна № 297 від 07 вересня 2010 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Фольксваген Гольф» становить 153859,0 гривень. На виконання умов Договору страхування та відповідно до Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО), Центральна філія ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» перерахувала страхове відшкодування на розрахунковий рахунок страхувальника в розмірі 91713,0 гривень. Враховуючи те, що даний страховий випадок відбувся за обоюдної вини водіїв [PERSON] та [PERSON] позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати 50% від суми матеріальної шкоди завданої ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», а саме: 20866,50 гривень, з врахуванням того, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована у СК «Універсальна» з визначеним лімітом за шкоду в розмірі 25500,0 гривень та франшизою 510,0 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 20866,50 гривень та 229,40 гривень судового збору. В судовому засіданні представник позивача Мінчев А.С. позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд позов задоволити, крім того, просить суд поновити строк позовної давності, оскільки вважає, що такий пропущений з поважних причин (а.с.95-96). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд відмовити в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності (а.с.125-126, 127). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.128-130). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4), 28 вересня 2009 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено Договір добровільного страхування автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. [NUMBER], який оформлений полісом № 19G-0304125. Крім того, 15 серпня 2010 року між ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Додатковий договір № 1 до полісу добровільного страхування транспортних засобів, відповідно до умов якого оціночна вартість та страхова сума автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. [NUMBER] становить 161713,0 гривень (а.с.5). Згідно з постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15 листопада 2010 року (а.с.25), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито. Відповідно до постанови Франківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2010 року (а.с.26), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,0 гривень. Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 297 від 07 вересня 2010 року (а.с.30-36), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. [NUMBER] на момент проведення дослідження становить 162694,01 гривень, а вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля становить 153859,0 гривень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 28 листопада 2013 року позивач звернувся в суд із заявою про поновлення строків позовної давності, мотивуючи тим, що ЦФ ПАТ «СК «Гарант-Авто» 10 жовтня 2013 року звернулася за захистом своїх прав до Франківського районного суду м.Львова з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] 18 жовтня 2013 року - ухвалою Франківського районного суду м.Львова позовну заяву повернуто позивачеві для подання такої до належного суду за місцем реєстрації відповідача, а тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин (а.с.95-96, 97, 98). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухваленням ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору (ч.3 ст.208 ЦПК України), така правова позиція була висловлена у Постанові ВСУ від 21 листопада 2012 року у справі 6-101цс12. Загальний строк позовної давності становить три роки у відповідності до ст.257 ЦК України. Судом встановлено, що позивачем 27 жовтня 2010 року було здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Порше Лізинг Україна» на загальну суму 91713,0 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 6244 (а.с.53). Початком перебігу строку є наступний день після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування від 25 грудня 2013 року, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст.993 ЦК України). При цьому перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч.1 ст.261, ст.262 ЦК України). Судом встановлено, що 15 серпня 2010 року на 589 км + 925 м автодороги Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген Гольф», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Рено Сафран», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] З врахуванням зазначеного, початковим моментом позовної давності в даному випадку було 15 серпня 2010 року і закінчився загальний термін позовної давності 15 серпня 2013 року. Таким чином, враховуючи вищенаведене, пред'явлений позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed