Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна про припинення дії, яка порушує право та стягнення платежів за договором, спір було вирішено по суті та на користь позивача стягнуто з відповідача суму заборгованості по платежам за ліцензійним договором №1 від 08.09.1994 року у загальному розмірі 49725,08 грн. та судовий збір у розмірі 487,20 грн., а всього стягнуто 50212,28 гривень. Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами цивільної справи була надіслана до апеляційного суду Запорізької області, але на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2016 року вищевказана цивільна справа з апеляційною скаргою відповідача, відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України, повернута до суду першої інстанції для усунення недоліків, а саме, як зазначено в ухвалі апеляційної інстанції, в оскаржуваному рішенні суду від 05 серпня 2016 року не вбачається, що судом ухвалено рішення щодо позовних вимог [PERSON] про припинення дії, яка порушує право за ліцензійним договором № 1 від 08 вересня 1994 року. Отже, резолютивна частина викладена з порушенням вимог ч.4 ст. 215 ЦПК України та не містить висновку суду по суті всіх позовних вимог [PERSON]. \~Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не є фахівцем у галузі права і позовна заява складалася ним з використанням методичних рекомендацій, а тому в позові ним було зазначено дві вимоги, а саме, про припинення дії, яка порушує право та стягнення платежів. При вирішенні питання щодо ухвалення додаткового рішення покладається на розсуд суду, так як з ухваленим судом рішенням він погоджується і воно його влаштовує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення вважала, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, так як позивач не зазначив у якій саме спосіб потрібно припинити дію, яка порушує право. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Як вбачається з уточненої позовної заяви [PERSON]Л.(а.с.22-24 т.1), позивач окрім стягнення з відповідача на його користь платежів за ліцензійним договором просив суд також припинити безкоштовне використання ПАТ «Дніпроспецсталь» «ноу-хау» пристрою подачі зовнішнього повітря в кабіни мостових кранів, як таке, що порушує право авторів цього пристрою на отримання платежів за його використання по ліцензійному договору. Ця позовна вимога не знайшла свого відображення у резолютивній частині рішення, але в мотивувальній частині рішення судом було зазначено, що стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по платежам за ліцензійним договором фактично у повному обсязі захищає його порушені права у тому числі і щодо припинення безкоштовного використання відповідачем пристрою подачі зовнішнього повітря в кабіни мостових кранів, яка була заявлена [PERSON] як окрема позовна вимога. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково(при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено). Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення додаткового рішення та доповнення резолютивної частини рішення стосовно вирішення позовної вимоги позивача [PERSON] щодо припинення безкоштовного використання ПАТ «Дніпроспецсталь» «ноу-хау» пристрою подачі зовнішнього повітря в кабіни мостових кранів, як таке, що порушує право авторів цього пристрою на отримання платежів за його використання по ліцензійному договору.Отже, враховуючи, що у мотивувальній частині рішення суд прийшов до висновку про те, що стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по платежам за ліцензійним договором, фактично у повному обсязі захищає його порушені права у тому числі і щодо припинення безкоштовного використання відповідачем пристрою подачі зовнішнього повітря в кабіни мостових кранів, яка була заявлена [PERSON] як окрема позовна вимога, в задоволені позову [PERSON] в цій частині слід відмовити, оскільки стягненням з ПАТ «Дніпроспецсталь» платежів на користь позивача припиняється безкоштовне використання відповідачем пристрою подачі зовнішнього повітря в кабіни мостових кранів. \~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed