Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача [PERSON] 10 червня 2019 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] в якому просила стягнути невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану щорічну відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням їх уточнень, позивач посилається на те, що з 01 червня 2011 року вона працювала продавцем продовольчих товарів в ФОП [PERSON] , що підтверджується трудовим договором від 11 червня 2011 року № 04521100724. Її робочим місцем з вересня 2017 року був продуктовий магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В квітні 2019 року вона повідомила відповідача про звільнення та 17 травня 2019 року подала заяву про звільнення за згодою сторін, однак її не звільнили, в зв`язку з чим 23 травня 2019 року вона подала заяву про звільнення за власним бажанням з 06 червня 2019 року. 06 червня 2019 року коли позивач прибула на своє робоче місця за розрахунком та трудовою книжкою її робоче місце було зачинено. Після неодноразових спроб потрапити на своє робоче місце та отримати розрахунок та трудову книжку, лише 24 червня 2019 року її було звільнено за власним бажанням та видано трудову книжку. З наказом про звільнення позивача ніхто не ознайомив, остаточного розрахунку проведено також не було. Станом на квітень 2019 рік її заробітна плата складала 4 310 грн., що підтверджується відомостями з форми ОК-5, тобто розмір невиплаченої заробітної плати яку просить стягнути на її користь становить 7 901,66 грн.: за травень 2019 рік - 4 310 грн. та за червень 2019 року - 3 591,66 грн. Окрім того за період з 01 червня 2011 року по 24 червень 2019 рік їй жодного разу не виплачували компенсацію за невикористану щорічну відпустку, тому просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 192 днів (192 дні за період з 01 червня 2011 року по 01 січня 2019 рік, тобто за 8 календарних років та 15 дні за період з 01 червня 2019 рік по 24 червня 2019 рік в розмірі 37 102 грн. 32 коп. та середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного заробітку за період з 25 червня 2019 року по 18 січня 2021 рік в розмірі 80 659,32 грн. (а.с.1-7, 52-57, 78-82, 187-190). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.39). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку та задоволено клопотання про витребування доказів від Дніпровського міського центру зайнятості належним чином завірену копію трудового договору від 01 червня 2011 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особо-підприємцем [PERSON] ; копію трудової книжки [PERSON] (у разі наявності), а також інформацію про його розірвання (у разі наявності); Витребувати від фізичної особи-підприємця [PERSON] належним чином завірену копію платіжних відомостей із зазначенням суми депонованої заробітної плати за період з травня 2019 року по червень 2019 року, особову картку найманого працівника (форма П-2) продавця [PERSON] , книгу реєстрації з записами за період з 01 червня 2011 року по 06 червня 2019 року, а також книгу обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, належним чином завірену копію документів, що підтверджують повернення (у разі їх наявності) трудової книжки після укладення трудового договору від 01 червня 2011 року, належним чином завірену копію книги наказів за період з червня 2011 року по червень 2019 року включно (а.с. 40-42). На виконання ухвали суду про витребування Дніпровським міським центром зайнятості 05 липня 2019 року надано витребувану інформацію (а.с.48-50). 31 липня 2019 року судом винесено ухвалу про витребування доказів у фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с. 114-115). Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу, вилучення документів та зупинення провадження у справі до виконання державним виконавцем даної ухвали (а.с.145-146). 31 липня 2020 року провадження у справі поновлено (а.с. 164). Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про заміну відповідача фізичну особу - підприємця [PERSON] на [PERSON] (а.с. 174-175). Від представника позивача 15 лютого 2021 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причин не явки суду не повідомила, заяв, клопотань не надавала. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом 01 червня 2011 року між [PERSON] та фізичною особою яка використовує найману працю [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 04521100724, вид діяльності продавець, продовольчих товарів, згідно трудового договору тривалість щорічної відпустки становить 24 календарних дні. Даний трудовий договір було розірвано 24 червня 2019 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.49-50). Згідно наданої копії трудової книги [PERSON] з 01 червня 2011 року по 24 червня 2019 рік працювала продавцем продовольчих товарів за трудовим договором № 04521100724, та була звільнена за власним бажанням (а.с. 60-67). Станом на квітень 2019 рік заробітна плата [PERSON] склала 4 310 грн. що підтверджується відомостями з форми ОК -5, тобто їй не сплачено за травень 2019 рік - 4 310 грн. та за червень 2019 року - 3 591,66, загальна сума не виплаченої заробітної плати становить 7 901,66 грн. яку позивач просить суд стягнути з відповідача (а.с.22-25). Окрім того за твердженням позивача, які не були спростованні відповідачем , за період з 01 червня 2011 року по 24 червень 2019 рік [PERSON] жодного разу не виплачували грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, тому позивач просила стягнути на її користь грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 192 днів (192 дні за період з 01 червня 2011 року по 01 січня 2019 рік, тобто за 8 календарних років та 15 дні за період з 01 червня 2019 рік по 24 червня 2019 рік в розмірі 37 102 грн. 32 коп. Також просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 25 червня 2019 року по 18 січня 2021 рік в розмірі 80 659,32 грн. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 25 травня 2020 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем [PERSON] під т№ 22240060005074312 (а.с.157-163). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 статті 52 ЦК України зазначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідачем на запит суду не надано витребуванні документи, та не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача. Із наданих позивачем до суду письмових доказів вбачається, що станом на квітень 2019 рік заробітна плата [PERSON] складає 4 310 грн. (форма ОК-5). Позивач звернулася з вимогами про невиплату їй заробітної плати за травень та червень 2019 року в розмірі 7 901,66 грн. виходячи з наступного розрахунку: Розмір місячної заробітної плати 4 310 грн, кількість робочих днів у травні 2019 року - 18, кількість робочих днів у період з 01 червня 2019 року по 24 червня 2019 - 15 днів. Нарахована та не виплачена заробітна плата за травень 2019 рік 4 310 грн. Нарахована та не виплачена заробітна плата за червень 2019 рік становить 3 591,66 грн. (заробітна плата/ кількість робочих днів у червні 2019 року * кількість робочих днів у період з 01 червня 2019 року по 24 червня 2019 рік = невиплачена заробітна плата за червень 2019 рік 4 310/18*15=3 591,66 грн.) Отже заборгованість відповідача стосовно не виплаченої заробітної плати [PERSON] становить 7 901,66 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Статтею 74 КЗпП України передбачено , що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Статтею 24 Закону України «Про відпуски» та статтею 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за попередні роки визначається, виходячи із середнього заробітку, який працівник мав на час її проведення. Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Нарахування відпустки проводиться за формулою: сумарний заробіток за останній перед наданням відпустки 12 місяців / (кількість календарних днів року за останні перед наданням відпустки 12 місяців - кількість святкових і неробочих днів за останні перед наданням відпустки 12 місяців) * число календарних днів відпустки = сума відпускних. Так, заробітна плата [PERSON] за період з червня 2018 року по травень 2019 рік включно, згідно даних наданих позивачем, становить 48 060 грн. (травень 2019р - 4 310 грн, квітень 2019р - 4 310 грн, березень 2019р - 4 210 грн, лютий 2019р - 4 210 грн, січень 2019р- 4 210 грн., грудень 2018р - 3 860 грн, листопад 2018р - 3 860 грн, жовтень 2018р - 3 860 грн., вересень 2018р - 3 810 грн, серпень 2018 р - 3 810 грн., липень 2018 р. - 3 810 грн., червень 2018р - 3 800 грн.). Кількість календарних днів року за останній перед наданням відпустки 12 місяців з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 рік - 365 днів. Кількість святкових і неробочих днів за останні перед наданням відпустки 12 місяців (з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 рік) - 115 днів Число календарних днів відпустки - 193 дні. З розхрахунку 24 дні щорічної відпустки, що складає 192 дні за період з 01 червня 2011 року по 31 травня 2019 рік тобто за 8 календарних років згідно формули 24*8= 192. 1 день за період з 01 червня 25019 року по 24 червня 2019 рік, розраховано за формулою: кількість календарних днів щорічної основної відпустки, що припадають на один робочий день * кількість робочих днів + кількість календарних днів щорічної основної відпустки за неповний робочий рік Кількість робочих днів у період з 01 червня 2019 року по 24 червня 2019 рік - 15. Кількість календарних днів щорічної основної відпустки 24 Загальна кількість календарних днів у робочому році з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року - 366. Кількість святкових і неробочих днів з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 рік 117 днів. Кількість календарних днів щорічної основної відпустки, що припадають на один робочий день складає 24/ (366-117)+0,096 Кількість календарних днів щорічної основної відпустки за неповний робочий рік складає 15*0,096+1,44 дні (округлено до 1) Отже сума грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку становить 48 060 / (365-115) * 193 = 37 102,32 грн., яка й підлягає стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні за період з 25 червня 2019 року по 18 січня 2021 року суд виходить з наступного . Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Розмір середньоденної заробітної плати складає 205,24 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25 червня 2019 року по 18 січня 2021 рік складає 80 659,32 грн. (205,24 грн.* 393 робочі дні). Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved