Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В жовтні 2020 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по адресі: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Вона є спадкоємцем, яка має право на спадкування за заповітом. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову часту у спадщині згідно ст.1241 ЦК України немає. Позивач спадщину прийняла, проте коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача адвоката Падучак І.І. про розгляд справи у її відсутності. Долинянська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до довідки виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року №503, житловий будинок, який розташований по адресі: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «колгоспні двори», в якому була зареєстрована та проживала лише [PERSON] . Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, спірне домолодіння станом на 15 квітня 1991 року належало на праві власності [PERSON] , як майно колишнього колгоспного двору. Згідно з копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 26 липня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №92, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу по справі [PERSON] . Встановлено, що заповіт не змінений та не скасований. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. У зв`язку із її смертю відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на спірний житловий будинок. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки звернулася із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, згідно постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 13 жовтня 2020 року №670/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Відповідно до зазначеної постанови єдиним спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] . Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 24 лютого 2020 року №68 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 102,2 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., літня кухня загальною площею 31,5 кв.м., стодола загальною площею 19,3 кв.м., комора-стайня загальною площею 34,3 кв.м., стайня загальною площею 15,0 кв.м., ворота загальною площею 8,8 кв.м., огорожа загальною площею 23,4 кв.м., огорожа загальною площею 28,8 кв.м., криниця 8,0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 07 жовтня 2020 року становить 64 900 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, скільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які згідно ч.1 ст.1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині немає, а також враховуючи те, що позивач набула право власності на спірний житловий будинок та господарські будівлі, як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] , однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved