Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 26 серпня 2021 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох річного віку.В іншій частині позову відмовлено. Під час розгляду вказаної справи, позивачем було заявлено клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу. 21 вересня 2021 року позивачем подано заяву про розподіл витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме позивач на свою користь просить стягнути з відповідача 2626 грн. понесених витрат, з яких: 200 грн. консультація адвоката, 1200 грн. за складання та виготовлення позовної заяви та виготовлення додатків до неї; 26 грн. вартість поштового відправлення цінного листа; 1200 грн. складання та виготовлення заяви про розподіл судових витрат. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказав, що судом вирішено позов по суті, ним заявлено до винесення судового рішення вимогу щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, а тому просить винести додаткове рішення. В судовому засіданні позивач наполягав на винесенні додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, та пояснив, що дійсно поніс витрати на оплату послуг адвоката, але будь-яких договорів з адвокатом не укладав та не підписував. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви посилаючись на те, що син коштів не має, відповідно не міг нести такі витрати. Так, відповідно достатті 246 ЦПК Україниякщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу. Відповідно достатті 270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до чч. 1-4статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, позивачем не надано суду договір про надання правничої допомоги, в судовому засіданні позивач пояснив, що такий договір із адвокатом ним не укладався та не підписувався, однак надано три квитанції на суму: 1200,200 та 1200 грн. до прибуткового касового ордеру про отримання коштів АБ «Саєнко і партнери», а також квитанцію на оплату послуг укрпошти на суду 26 грн., відправник [PERSON] . Відповідно до ч. 1,6ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договору, укладеного між позивачем та адвокатом, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про винесення додаткового рішення. Квитанції про оплату послуг самі по собі не можуть слугувати доказом понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки саме в договорі обумовлюються умови надання послуг адвокатом клієнту та оплата вартості таких послуг

Outcome: dismissed