Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського РВДВС м. Київ Гаркуши Є.Ю., заінтересована особа: [PERSON] Скарга мотивована тим, що на виконанні Оболонського РВДВС м. Київ перебував виконавчий лист № 2-2615/14, виданий 21.07.2015 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 12403,07 доларів США та 529077,19 грн. (ВП №50241501). 22.06.2018 державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ Гаркушею Є.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка обґрунтована тим, що виходом державного виконавця боржника не розшукано, у зв'язку з чим оцінити його майновий стан не виявилось можливим, інформація щодо боржника про джерела отримання доходів відсутня, транспортних засобів та нерухомого майна за ним не зареєстровано. Заявник вказує, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки державним виконавцем не було здійснено усіх необхідних дій для виконання рішення суду. Посилаючись на наведене, просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ Гаркуші Є.Ю. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2018; скасувати зазначену постанову та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження №50241501. Від представника ПАТ «Родовід Банк» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника заявника на підставі поданої скарги та доданих до неї документів. Оболонський РВДВС м. Київ явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявами, клопотаннями до суду не звертався, відповіді на неодноразові запити суду щодо отримання копії виконавчого провадження не надав. Боржник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2014, зміненим в частині рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015, позов ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12403,07 доларів США та 157770,93 грн. На підставі вказаного рішення суду 21.07.2015 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-2615-14 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості, який пред'явлено для виконання до Оболонського РВДВС м. Київ. По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 50241501. 22.06.2018 державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ Гаркушою Є.Ю. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виходом державного виконавця за адресою місцезнаходження боржника не розшукано; потрапити до приміщення, щоб оцінити майновий стан боржника не виявилось можливим, про що складений відповідний акт; згідно відповідей Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників, про номери рахунків відкритих у банківських установах боржниками фізичними особами-підприємцями, Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформація щодо боржника відсутня; згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - транспортних засобів та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Між тим постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника. Стаття 1 Закону України «При виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з ст. 10 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. За приписами ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 ст. 18 Закону передбачені права виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження, зокрема, виконавець має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів та ін. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ Гаркушею Є.Ю. не було повно вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2014 у справі №2/756/2615/14, оскільки не здійснено всіх заходів щодо належної перевірки місцезнаходження боржника, його майнового стану, наявності у нього корпоративних прав, зокрема, у зв'язку із неявкою боржника без поважних причин державний виконавець не виніс постанову про його привід через органи Національної поліції, не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Доказів на спростування наведених обставин державний виконавець Оболонського РВДВС м. Київ Гаркуша Є.Ю. не надав. Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем не виконані обов'язки та не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про визнання протиправними дій державного виконавця Гаркуши Є.Ю. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2018 та наявність підстав для її скасування. Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця протягом трьох робочих днів дня одержання виконавцем відповідного рішення. Отже, відновлення виконавчого провадження належить до компетенції державного виконавця, що він повинен зробити протягом трьох робочих днів з дня отримання даної ухвали, а тому відсутні підстави для зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки він зобов'язаний Законом України «Про виконавче провадження» здійснити такі дії. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки у заявника, як сторони виконавчого провадження, відсутній інший спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів ніж звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial