Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.09.2018 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення задоволені. Вирішено усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн. Перед судовими дебатами представником позивача зроблено заяву, що у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України ним буде надано до суду докази понесених судових витрат у зв'язку із розглядом даної цивільної справи. 17.09.2018 року до суду надійшла заява представника позивача щодо надання доказів на підтвердження судових витрат у звязку з розглядом цивільної справи, в якій він зазначає про понесення ним судових витрат в сумі 18 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується актом прийому-передачі №134 від 14.09.2018 року та 478,00 грн. витрат на проїзд до суду, в підтвердження чого надано акт прийому-передачі №135 від 13.09.2018 року, виписку з історії поїздок сервісу, виписку по картах. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заяву підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Частиною 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 ст.137 ЦПК України передбачено що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №638/3612/18 в частині розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, наданий акт прийому-передачі з детальним описом робіт (наданих послуг), співмірність розрахунку з обставинами, зазначеними у ч.4 ст.137 ЦПК України, та стягнути з відповідача судові витрати позивача на професійну правничу допомогу, які підтверджується актом прийому-передачі №134 від 14.09.2018 року із адвокатом [PERSON], який представляв інтереси позивача у даній цивільній справі відповідно до Договору №4 про надання правничої (правової) допомоги від 20.03.2018 року, яким встановлено фіксовану оплату праці у розмірі 18 000 грн. п. 2.1. зазначеного договору (а.с. 86). Судом встановлено та підтверджено поясненнями представника позивача - [PERSON], наданими ним у судовому засіданні, що клієнт [PERSON] ще не здійснював оплату послуг по наданню правової допомоги по договору, оскільки п. 2.1. зазначеного договору передбачено, що оплата здійснюється протягом 45 днів після винесення рішення судом першої інстанції, які на момент ухвалення додаткового рішення ще не сплинули. Щодо заявлених судових витрат на проїзд до суду у розмірі 478,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Надані до суду акт прийому-передачі №135 від 13.09.2018 року, виписки з історії поїздок інтернет- сервісу, виписки по картках суд не приймає до уваги, оскільки з наданих документів неможливо встановити обставини того, що представником позивача адвокатом [PERSON] було здійснено оплату за переїзд саме до іншого населеного пункту у звязку з розглядом даної справи. Натомість з наданих до суду виписок з історії поїздок сервісу «Uklon» від 15.06.2018р., 14.08.2018р., 12.09.2018р. вбачається, що проїзд було здійснено в межах населеного пункту, а саме в межах м. Харкова. Враховуючи викладене, суд дійшов про необґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення судових витрат за проїзд до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial