Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсним деяких положень договорів оренди землі було задовольни та визнано недійсним пункт п. 29 договору оренди землі від 16 березня 2015 року, об'єкт оренди земельна ділянка, площею 22,4742 га, кадастровий номер [NUMBER] та пункт п.26 договору оренди землі від 16 березня 2015 року, об'єкт оренди земельна ділянка, площею 20,0477 га, кадастровий номер [NUMBER]. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.01.2016 року цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсним деяких положень договорів оренди землі, повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі. У зв'язку з чим було призначено судове засідання щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області свого представника в судове засідання не направили, про час, місце та дату слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням: - висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; - висновку суду по суті позовних вимог; - розподілу судових витрат; - строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Як вбачається із змісту судового рішення у справі при вирішенні спору по суті судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з чим у справі слід постановити додаткове рішення. Відповідно до частин 1 та 2 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] при поданні позову було сплачено по 974,40 грн. судового збору (по 487,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру). Вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про те, що дійсно хоча дане питання й обговорювалося, проте не знайшло відображення у рішенні суду, тому при ухваленні додаткового рішення слід зазначити, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 974.40 грн. на користь кожного з позивачів, які були сплачені при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved