Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Рішенням Смілянського міськрайсуду від 7 червня 2013 року з ТОВ «Висотрембуд» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по виплаті заробітної плати, компенсація за невикористані відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку, та моральна шкода в сумі 5000 грн., а всього 35286,30 грн. Станом на 18 грудня 2014 року виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Смілянському міськвідділі ДВС та сума несплаченого боргу становила 16821,83 грн. Позивач просить стягнути з відповідача в зв'язку з тривалим невиконанням судового рішення інфляційні нарахування за період з 19 червня 2013 року по 25 грудня 2014 року в загальній сумі 3636,42 грн., 3% річних за цей же період в загальній сумі 1060,51 грн., та моральну шкоду в сумі 5000 грн. На підтримку своїх вимог позивач пояснив, що протягом 2013 року відповідач лише обіцяв провести з ним розрахунок, але виплатив 26 грудня 2013 року 86,02 грн. Незначні суми були виплачені у травні 2014 року. 27 червня 2014 року відповідач, продавши належне йому нерухоме майно, отримав 170880 грн. та міг повністю розрахуватися з ним по існуючому боргу, проте цього не зробив. Тільки після подання до прокуратури заяви про порушення кримінального провадження по факту невиплати позивачу заробітної плати та закриття цього провадження відповідачем йому було у листопаді 2014 року перераховано 18000 грн. З того часу він знову не отримав жодного платежу. Невиконанням судового рішення йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він повинен тривалий час звертатися до різних державних установ з метою спонукання відповідача виконати його законні вимоги. Товариство умисно приховує свої прибутки, не несе ніякої відповідальності за невиконання своїх зобовязань, що негативно впливає на життя позивача та членів його сім'ї, порушує його плани та наміри. Стягнення моральної шкоди просив здійснити на підставі ст. 23 ЦК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином за його юридичною адресою та місцем проживання його керівника, а тому за згодою позивача по справі постановляється заочне рішення. При цьому суд враховує договір купівлі-продажу нежитлової будівлі ковальського цеху від 27 червня 2014 року та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29 січня 2015 року, де адреса юридичної особи відповідача зазначена та, за якою їй направлялись повідомлення про час та дату розгляду даної справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлено або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Постановою головного державного виконавця Смілянського міськвідділу ДВС від 18 липня 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ТОВ «Висотрембуд» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 30286,30 грн. та моральної шкоди сумі 5000 грн. Згідно довідки Смілянського міськвідділу ДВС від 18 грудня 2014 року відповідачем позивачу було сплачено 26 грудня 2013 року 86,02 грн., 23 травня 2014 року 286,45 грн., 30 травня 2014 року 92 грн., 14 листопада 2014 року 18000 грн. Таким чином з 19 червня 2013 року по 24 грудня 2014 року включно за судовим рішенням не сплачено 16821,83 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання такого зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За ч. 5 ст. 11 ЦК України зобов'язання можуть виникати в тому числі з рішення суду. Рішенням Смілянського міськрайдсуду від 7 червня 2013 року врегульовані трудові правовідносини сторін та на підставі нього у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов'язання, яке відповідно до ст. 14 ЦПК України є обов'язковим до виконання. Відповідач в судове засідання не з'явився, а також не надав заперечень на позов чи докази неможливості виконання грошового зобов'язання із законних та об'єктивних підстав. Як вбачається з довідки Смілянського міськвідділу ДВС від 18 грудня 2014 року до цього часу судове рішення остаточно не виконано, а тому позивач має право на пред'явлення вимог, передбачених ст. 625 ЦК України. Так як кошти в сумі 86,02 грн. були перераховані позивачу 26 грудня 2013 року, то за період з 19 червня по 31 грудня 2013 року розмір боргу був фактично тим, що вказаний у судовому рішенні, а тому інфляційні нарахування за 2013 рік становлять 70,40 грн. (35200,28грн. х 100,2% (середній індекс інфляції за 2013 рік):100-35200,28 грн.). За період з 1 січня по 24 грудня 2014 року включно розмір боргу з врахуванням виплат становив 16821,83 грн., а середній індекс інфляції 121,2 %, тому інфляційні нарахування за 2014 рік становлять 3566,22 грн. (16821,83 грн. х 121,2%:100-16821,83 грн.). Загальна сума інфляційних нарахувань на розмір боргу за період з 19 червня 2013 року по 25 грудня 2014 року становить 3636,62 грн. За 2013 рік 3% річних від простроченої суми в розмірі 35200,28 грн. становить 564,16 грн. (35200,28 х 3% : 100 х 195(кількість прострочених днів) : 365 днів). За 2014 рік 3% річних від простроченої суми в розмірі 16821,83 грн. становить 496,35 грн. (16821,83 х 3% : 100 х 359(кількість прострочених днів) : 365 днів). Загальна сума 3% річних за період з 19 червня 2013 року по 25 грудня 2014 року становить 1060,51 грн. Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання встановлені договором або законом, зокрема у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач просив стягнути моральну шкоду на підставі ст. 23 ЦК України, яка визначає в чому полягає моральна шкода, проте в судовому засіданні своїх вимог не конкретизував. Суд вважає, що підстави стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що є предметом судового розгляду, відсутні, оскільки за виключенням інших пунктів ч. 2 ст. 23 ЦК України, пункт 2) цієї частини статті, а саме страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, застосовано бути не може, так як предметом спору є невиконання боржником грошового зобов'язання і це не є протиправною поведінкою щодо позивача, хоча і порушує його права, які підлягають захисту іншими способами, що передбачені законодавством. В зв'язку з цим вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Оскільки позов частково задоволено, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді судового збору на користь держави. На підставі ст. ст. 11, 23, 509, 526, 530, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved