Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), в якій, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Станом на 30.06.1990 це будинковолодіння відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», де на той час проживали також сторони у справі. Ще за життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. Відповідачі відмовилися від належних їм часток у спадковому майні та не претендують на частки у колгоспному дворі. У зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів на будинок нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі. Заяви, клопотань учасників справи. Позивачка [PERSON] подала заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та підтримання позовних вимоги (а.с.83). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову повністю (а.с.98, 109). Відповідачем [PERSON] подано заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову повністю (а.с.87, 111). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову повністю (а.с.84, 113). Відповідачем [PERSON] подано заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову повністю (а.с.95, 116). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.75-76). Ухвалою підготовчого засідання від 10.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.101-102). Суд, заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.06.1963 (а.с.12). Згідно з технічним паспортом від 19.05.1989 по [ADDRESS] розташований житловий будинок загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 56,5 кв.м. (а.с.130-131). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.10.1989 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.9). 22.05.2015 [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право дочці [PERSON] (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] у с. Рогізно Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2016 (а.с.8). Витягом з погосподарської книги від 19.09.2016 встановлено, що станом на 30.06.1990 у житловому будинку по [ADDRESS] , який відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] зять, [PERSON] онука, [PERSON] онук (а.с.10). Згідно з довідкою ВК Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 19.09.2016 на день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована дочка [PERSON] (а.с.11). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної ЦК УРСР), Закон України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був [PERSON] . Станом на 30.06.1990 у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] зять, [PERSON] онука, [PERSON] онук. Станом на 15.04.1991 ці члени колгоспного двору не втратили право на частку у ньому, відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному з них належало по 1/6 частці цього двору. За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право доньці [PERSON] , яка, в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Крім цього, суд зауважує, що відповідачі визнали позов повністю та у поданих ними заявах ствердили суду, що не претендують на частку у колгоспному дворі. За таких обставин, належні відповідачам частки у колгоспному дворі переходять тому з членів колгоспного двору, хто є останнім його членом і не заявляв про непретендування на частку у ньому, а саме: до позивачки [PERSON] . Отже, [PERSON] належить: 1/6 частини колгоспного двору як його члену, 1/6 частини колгоспного двору як спадкоємиці за заповітом після смерті батька [PERSON] та 4/6 частини колгоспного двору як останньому його члену. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом і право власності на частки у колгоспному дворі) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved