Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Рішенням суду від 29 квітня 2021 року, ухваленого по вищевказаній справі було вирішено у задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків відмовити та судові витрати віднести за рахунок позивача. 07 травня 2021 року до суду надійшла заява адвоката позивача [PERSON] - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі, з єдиним унікальним № 175/2758/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 600 (двадцять тисяч шістсот) грн. (а.с.221-223). 07 травня 2021 до суду надійшла заява адвоката відповідача [PERSON] - адвоката Коган Романа Віталійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі, з єдиним унікальним № 175/2758/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків, в частині стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, що складаються з витрат по наданню правничої допомоги адвокатом в сумі 21500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) грн. (а.с.213). Адвокат позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду заперечення на заяву адвоката відповідача про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, просила відмовити у задоволенні вищевказаної заяви та у разі її задоволення зменшити розмір таких витрат до 1000 (тисяча) гривень, просила розгляд заяви проводити без її участі (а.с.223,234-235). Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON] просив розглянути заяви щодо додаткового рішення у його відсутність (а.с.238). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по даній справі необхідно заяву адвоката відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 21500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) грн. задовольнити частково, а у задоволенні заяви адвоката позивача за договором про надання правничої допомоги [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 600 (двадцять тисяч шістсот) грн. відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Щодо заяви адвоката позивача за договором про надання правничої допомоги [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду суд приходить до наступного. Рішенням суду від 29 квітня 2021 року, ухваленого по вищевказаній справі було вирішено у задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків відмовити та судові витрати віднести за рахунок позивача (а.с.207-210). Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд вважає, що заява адвоката позивача не підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та тексту рішення суду від 29 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі з надання їм відповідних обґрунтованих оцінок, тому суд відмовляє у задоволенні вимог адвоката позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, у зв`язку з чим такі витрати залишаються за рахунок позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст.141 ЦПК України. Щодо заяви адвоката відповідача за договором про надання правничої допомоги [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду суд приходить до наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з матеріалів справи, для захисту своїх прав та законних інтересів [PERSON] користувався професійною правничою допомогою адвоката Коган Романа Віталійовича на підставі Договору про надання правової допомоги №16 від 16 вересня 2020 року (а.с.97). Факт надання адвокатом правової допомоги у цій справі в розмірі 21500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) грн., підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт від 22 вересня 2020 року (а.с.217) та Актом приймання-передачі виконаних робіт від 24 квітня 2021 року (а.с.219). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи вищевикладене, суд робить висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Велика Палата Верховного Суду в своїй Додатковій постанові від 19 лютого 2020 року №755/9215/15-ц, приймає до уваги положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. У відзиві на позовну заяву (а.с.112) адвокат Коган Р.В. просив стягнути з позивача понесені судові витрати ,посилаючись на акт прийому-передачі від 22 вересня 2020 року на суму 12 500 грн. (а.с.132). До закінчення судових дебатів у справі стороною відповідача не було заявлено про стягнення додаткових судових витрат, окрім вищевказаних. Згідно чинного законодавства,на підставі вищевикладеного, з урахуванням надання адвокатом Коган Р.В. доказів надання професійної правової допомоги та підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, такі витрати підлягають розподілу та підлягають стягненню судові витрати у розмірі 12 500 грн. відповідно до акту від 22 вересня 2020 року. Аналогічну правову позицію висловлює Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19. Заявлений адвокатом відповідача розмір витрат на правничу допомогу понесених відповідачем у розмірі 12 500 грн. є розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, враховує витрачений адвокатом час та є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому підлягає сплаті позивачем відповідачу . З урахуванням зазначеного, слід ухвалити додаткове рішення суду про судові витрати відповідача після ухвалення рішення суду, згідно якого позивачці в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі та витрати віднесені за рахунок позивача, згідно норм ст. ст. 141, 246, 270 ЦПК України.

Outcome: approved