Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі «Позивач»), звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач1), в якому просить стягнути з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3524,08 доларів США за кредитним договором № IFU0AE00000061, яка складається з: 19,37 доларів США заборгованість за кредитом; 187,93 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 136,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3180,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. 07.06.2016 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке направлялось на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулося на адресу суду з відміткою про отримання Відповідачем. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 27.12.2007 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № IFU0AE00000061, відповідно до якого Банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 10 426,95 дол. США на строк до 26.12.2012 року зі сплатою 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до кредитного Договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в кредитному договорі № IFU0AE00000061 від 27 грудня 2007 року шляхом перерахування суми кредиту у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив Позивач в позовній заяві, не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, Відповідач належно їх не виконував, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року (а.с.4-6). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за кредитним договором IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року належним чином та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року заборгованість Відповідача станом на 11.03.2016р. становить 13952,63 доларів США, яка складається з: 3943,36 доларів США заборгованість за кредитом; 1451,12 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 400,57 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8157 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від даної суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2012 року, з Відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк, яка складала 8795,44 доларів США, з яких: 3923,99 доларів США заборгованість за кредитом, 1263,19 доларів США -заборгованість по процентам за користування кредитом, 263,79 доларів США -заборгованість по комісії за користування кредитом, 2895,84 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,29 доларів США-штраф (фіксована частина), 417,34 доларів США-штраф(процентна складова), різниця становить -5157,19 доларів США. Заборгованість до стягнення становить 3524,08 доларів США , яка складається з: 19,37 доларів США заборгованість за кредитом; 187,93 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 136,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3180,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина ., [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року, в розмірі 3524,08 доларів США. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №IFU0AE00000061 від 27.12.2007 року в розмірі 3524,08 доларів США є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved