Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 03.01.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК», ТОВ «Промисловий ремонт», ТОВ «Промислові ремонти» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в якій просив стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я у розмірі 165000 грн., з ТОВ «Промисловий ремонт» в розмірі 45000 грн., та ТОВ «Промислові ремонти» моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я у розмірі 10000 грн. Вказує, що він пропрацював 28 років 10 днів (з 23.07.1982 по 02.08.2010) на ПрАТ «ПівнГЗК» за спеціальністю: слюсар черговий та з ремонту устаткування, протягом 6 років 05 місяців, а саме з 03.08.2010 по 31.01.2017, слюсарем черговим та з ремонту устаткування і майстром дільниці будівельно-монтажних робіт на ТОВ «Промисловий ремонт», та з 01.02.2017 по 02.10.2017 (8 місяців 1 день) черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Промислові ремонти», які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У червні 2018 року йому були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, і шийна С6, С7 з помірним порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А; легенева недостатність першого ступеня. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві ТОВ «Промислові ремонти», про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 18.07.2018, в якому вказано, що працюючи з 01.02.2017 по 02.10.2017 слюсарем черговим та з ремонту устаткування на виробничій дільниці з ремонту устаткування №2 РУ-3 ТОВ «Промремонти» виконував технічне обслуговування трубопровідної арматури, ремонт, ревізію, заміну вентелів гравійних фільтрів, дискових затворів, прокладок між фланцями та трубопроводами, засувок ДУ-100 на вакуум - фільтрах, монтаж труб додаткової води вакуум - фільтрів, очищення труб, зрошення на виробничих дільницях рудозбагачувальної фабрики №1 ПрАТ «ПівнГЗК» при цьому через недосконалість робочого місця змушений був перебувати в незручній робочій позі, а через недосконалість технологічного процесу збагачення руди підпав під вплив аерозолю переважно фібро генної дії, концентрації якої перевищували ГДК. Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 червня 2018 року №860 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 07.1982-08.2010 - ПрАТ «ПівнГЗК» слюсар черговий та з ремонту устаткування; 08.2010-10.2011; 02.2012-01.2017 - ТОВ «Промремонт» слюсар черговий та з ремонту устаткування. За висновком МСЕК від 21.08.2018 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та з 20.08.2018 40% втрати професійної працездатності, та останній раз, довідкою МСЕК від 01.10.2019 [PERSON] з 01.09.2019 безстроково встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з них: 30% радикулопатія, 25% - ХОЗЛ. У зв`язку з професійними захворюваннями та втратою працездатності змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває постійний біль у попереково-крижовому та шийному відділах хребта, та посилюється при рухах та після фізичних навантажень, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль в кистях, обмеження рухів у колінних суглобах, утруднення при ході, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, важкість та хрипи в грудях, підвищення АТ. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, відчувати повний смак життя. Через захворювання він не може виконувати навіть незначну роботу по дому, на дачі. Зараз він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, а під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Відповідно до довідки МСЕК, програми реабілітації інваліда він потребує постійного медичного спостереження та лікування лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування, проведення відновлювальної терапії, профілактичних заходів. Йому протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. Виходячи з тривалості роботи у відповідачів, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 165000 грн., з ТОВ «Промисловий ремонт» в розмірі 45000 грн., та з ТОВ «Промислові ремонти» в розмірі 10000 грн. Стислий виклад заперечень відповідачів. 29.01.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач на підприємстві позивача працював у період з 23.07.1982 по 02.08.2010, і був звільнений з комбінату, у зв`язку з переведенням на інше підприємство - ТОВ «Промисловий ремонт». Представник ПрАТ «ПівнГЗК» до участі в комісії з розслідування не залучався. Також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Крім того підставою для встановлення професійного захворювання послужив профмаршрут. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди, тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «ПівнГЗК». 25.02.2020 представник відповідача ТОВ «Промислові ремонти» Сич А.В. надав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що 23.01.2017 ТОВ «Промремонти» на підставі п.2.4 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого Постановою Міністерства охорони здоров`я України №246 від 21.05.2007 і 23.01.2017, видано «Направлення на обов`язковий попередній медичний огляд працівника» [PERSON] , який він пройшов 31.01.2017. 01.02.2017 позивача прийнято на роботу. Позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому позивач [PERSON] свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. При цьому, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах залежала виключно від його особистого волевиявлення. В свою чергу, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більш того, на ТОВ «Промремонти» відповідно до вимог законодавства повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва. Так, в період часу з 01.02.2017 по 30.09.2017, тобто до моменту звільнення позивача їх товариством проводилась видача [PERSON] спецодягу, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту. Крім того, за весь час роботи позивача на їхньому підприємстві йому щомісяця видавалось мило, талони на одержання молока. Також, у зв`язку із постійними хворобами позивача, що мали системний характер, 05.09.2017 отримано лист ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» щодо періодичних медичних оглядів [PERSON] в період 2015 та 2016 років, та 02.10.2017 позивача звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди, тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Промислові ремонти». Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. в судовому засіданні просить в задоволені позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов. Представник відповідача ТОВ «Промисловий ремонт» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно повернутих за закінченням терміну зберігання поштових повідомлень, а.с. 82-83, 114-115, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавав. Представник відповідача ТОВ «Промислові ремонти» Сич А.В. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити на підставах викладених у відзиві на позов, та провести розгляд справи за відсутністю їх представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 04.02.2020, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.02.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 26.02.2020, у зв`язку з неявкою відповідачів, які про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 23.07.1982 по 02.08.2010, тобто 28 років, працював у ПрАТ «ПівнГЗК», працював за спеціальністю: слюсар черговий та з ремонту устаткування, у період з 03.08.2010 по 31.01.2017, тобто протягом 6 років 5 місяців, слюсарем черговим та з ремонту устаткування і майстром дільниці будівельно-монтажних робіт на ТОВ «Промисловий ремонт», та у період з 01.02.2017 по 02.10.2017, а саме 8 місяців, черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Промислові ремонти», загальний стаж роботи позивача 37 рік 09 місяців, з них: 35 років за професією, та 24 роки 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 червня 2018 року №860 (а.с. 11-14, 25-26). 18.07.2018 актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено наявність у позивача професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, і шийна С6, С7 з помірним порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня, що також підтверджується медичним висновком, виписками-епікризами, та виписками із медичної книжки (а.с. 15-18, 25-26, 33, 40-59). Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування, причиною виникнення хронічних професійних захворюваннях від 18.07.2018, позивач працюючи з 01.02.2017 по 02.10.2017 слюсарем черговим та з ремонту устаткування на виробничій дільниці з ремонту устаткування №2 РУ-3 ТОВ «Промремонти» виконував технічне обслуговування трубопровідної арматури, ремонт, ревізію, заміну вентелів гравійних фільтрів, дискових затворів, прокладок між фланцями та трубопроводами, засувок ДУ-100 на вакуум - фільтрах, монтаж труб додаткової води вакуум - фільтрів, очищення труб, зрошення на виробничих дільницях рудозбагачувальної фабрики №1 ПрАТ «ПівнГЗК» при цьому через недосконалість робочого місця змушений був перебувати в незручній робочій позі, а через недосконалість технологічного процесу збагачення руди підпав під вплив аерозолю переважно фібро генної дії, концентрації якої перевищували ГДК. Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 червня 2018 року №860 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 07.1982-08.2010 - ПрАТ «ПівнГЗК» слюсар черговий та з ремонту устаткування; 08.2010-10.2011; 02.2012-01.2017 - ТОВ «Промремонт» слюсар черговий та з ремонту устаткування (а.с. 15-18). Причинами виникнення хронічного професійного захворювання стали: важкість праці: робоча поза незручна 59,2% при нормі до 25%. Аерозоль переважно фібро генної дії (пил з вмістом вільного кремію діоксину від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує ГДК (4,4 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3)). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) пропонується Сичу А.В. , генеральному директору ТОВ «Промремонти» забезпечити постійний контроль за використанням транспортних засобів, засобів малої механізації при переміщенні вантажів вагою більше 30 кг при виконанні робіт слюсарями черговими та з ремонту устаткування, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням та використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно діючих галузевих норм видачі спецодягу, спецвзуття та інших ЗІЗ для працівників згідно Норм безоплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту працівниками гірничодобувної промисловості, забезпечити проведення лабораторно-інструментальних вимірів шкідливих виробничих факторів на робочих місцях слюсарів чергових та з ремонту устаткування. Враховуючи роботу [PERSON] впродовж 24 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо (а.с. 15-18). Довідкою МСЕК від 21.08.2018 позивачу первинно з 20.08.2018 встановлено 40% втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності, при останньому повторному переогляді 01.10.2019 встановлено безстроково 55 % втрати професійної працездатності, з них: 30% радикулопатія, 25% - ХОЗЛ, та третю групу інвалідності, та згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №570 від 01.10.2019, [PERSON] встановлено обмеження до пересування та трудової діяльності першого ступеню, рекомендовано медичну реабілітацію (амбулаторне та стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження), фізична реабілітація (лікувальний масаж, лікувальна фізкультура), трудова реабілітація (протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження)(а.с. 27-30). Згідно Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, умови праці слюсаря чергового та з ремонту устаткування виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 РУ-3 ТОВ «Промремонти» [PERSON] відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за параметрами шуму до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) (а.с. 19-24). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.07.2018, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійних захворювань [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював 24 роки 10 місяців на підприємствах відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів (а.с. 15-18, 25-26), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: важкість праці: робоча поза незручна 59,2% при нормі до 25%. Аерозоль переважно фібро генної дії (пил з вмістом вільного кремію діоксину від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує ГДК (4,4 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці на ТОВ «Промисловий ремонт»,ТОВ «Промислові ремонти» та ПрАТ «ПівнГЗК», а саме умови праці позивача, відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за параметрами шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості, загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Оскільки [PERSON] працював більше 24 років на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах, конкретних осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання встановити неможливо, рекомендовано згідно п. 18 акту Сичу А.В. , генеральному директору ТОВ «Промремонти» забезпечити постійний контроль за використанням транспортних засобів, засобів малої механізації при переміщенні вантажів вагою більше 30 кг при виконанні робіт слюсарями черговими та з ремонту устаткування, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням та використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно діючих галузевих норм видачі спецодягу, спецвзуття та інших ЗІЗ для працівників згідно Норм безоплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту працівниками гірничодобувної промисловості, забезпечити проведення лабораторно-інструментальних вимірів шкідливих виробничих факторів на робочих місцях слюсарів чергових та з ремонту устаткування. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на кожному з підприємств на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 24 років, на ТОВ «Промисловий ремонт» понад 6 років, та на ТОВ «Промислові ремонти» до 1 року, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 70 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК», 30 000 грн. з ТОВ «Промисловий ремонт» та з 5000 грн. ТОВ «Промислові ремонти» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Крім того, суд не може взяти до уваги посилання представників відповідачів щодо добровільного вибору позивачем умов праці, об`єктивний характер шкідливості умов його праці, суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Суд не може взяти до уваги доводи представників відповідачів про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно із договором про надання правової допомоги від 26.12.2019, укладеного між адвокатом Ратушною Р.П. та [PERSON] адвокат зобов`язався надати використовуючи всі надані йому цивільно-процесуальним законом права та засоби представництва наступні види правової допомоги клієнту: надання усної консультації, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви, копіювання документів для складання позовної заяви, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, вивчення судової практики суду, складання процесуальних документів (а.с.61). У акті приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 26.12.2019 наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с. 63). Згідно квитанції № 40019 від 26 грудня 2019 року позивачем було сплачено 3000 грн. за договором про надання правничої допомоги (а.с. 62). Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат, тому з відповідачів слід стягнути всього 3000 грн. витрат на правничу допомогу пропорційно задоволених вимог, у відповідності до вимог ч.2 п.3 ст.141 ЦПК України, а саме: 1500 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК», 1000 грн. з ТОВ «Промисловий ремонт» та 500 грн. з ТОВ «Промислові ремонти». Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним, при частковому задоволенні позову, стягнути з кожного відповідача судовий збір по 768,40 грн. на користь держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial