Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.04.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір №13, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в сумі 25 000,00 доларів США строком повернення 08.04.2022 року. 25.02.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, згідно з якою було збільшено суму кредиту до 50 000,00 доларів США та продовжено строк повернення кредиту до 09.04.2027 року. 10.04.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки №13/1, відповідно до якого остання поручилася перед позивачем за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість по кредиту в загальному розмірі 55 422,80 долари США, яка складається з: 42 804,36 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 11 996,66 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом, 621,78 доларів США - суму пені за порушення строків виконання зобов'язань) та судовий збір в сумі 3441 грн.00 коп. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту в сумі 52 801,02 доларів США; 621,78 доларів США - суму пені за порушення строків виконання зобов'язань) та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «ПУМБ» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від відповідачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши докази, допитавши сторони, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 10.04.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №13, згідно з яким відповідачу наданий кредит в сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % на рік строком повернення 08.04.2022 року (а.с.8-9). 25.02.2008 року між ЗАТ «Донгорбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №13, згідно з яким відповідачу було збільшено суму кредиту до 50 000,00 доларів США та продовжено строк повернення кредиту до 09.04.2027 року (а.с.12-14). 10.04.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки №13/1, відповідно до якого поручитель поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №13 від 10.04.2007 року (а.с.20). Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду від 19.12.2013 року скасоване рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 09.10.2013 року. В задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ПУМБ» про визнання договору поруки припиненим відмовлено (а.с.57-58). Відповідно до статуту ПАТ «ПУМБ», погодженого Національним банком України 21.09.2012 року ПАТ «ПУМБ» є правонаступником ЗАТ «Донгорбанк» (а.с.28-29). Позичальником - відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тобто порушені вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови кредитного договору. Відповідно до п.4.1 кредитного договору №13 від 10.04.2007 року забезпеченням зобов'язань відповідача за даним договором є договори іпотеки відповідно до договору іпотеки №13/1; фінансова порука [PERSON] Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599. Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий і іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь суми заборгованості за кредитним договором. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем сум заборгованості, які містяться в позовній заяві (а.с.6-7) та в уточненому позові з урахуванням звірки за сплаченими відповідачами квитанціями. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3 441 грн. 00 коп. Як вбачається з довідки ААВ №443920 від 30.09.2013 року [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 1720,50 гр., а 1720,50 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Outcome: approved