Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

стислий виклад позиції позивача У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який за рішенням Машівського районного суду від 03.08.2021 р. було розірвано. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачкою. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку, передбаченого ст.180 Сімейного кодексу України, щодо утримання своєї дитини. Позивачка одночасно повідомила про те, що відповідач більш нікому не платить аліменти, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, інший шлюб не укладав, інших неповнолітніх, повнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі ј частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 19.11.2021р. за ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.24). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу копія позовної заяви з додатками та ухвала про відкриття провадження у справі направлені за адресою фактичного проживання вказаного позивачем та отримані ним 26.11.2021 р. (а.с.28), але в установлений судом 15-денний строк відзив на позов він не направив. Крім цього, про розгляд справи судом відповідач також повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.26,27, 37). Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 07.10.2016р. (а.с. 3). Згідно довідок виконкому Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-45/429 від 28.07.2021 р. та № 02-33/991, а також довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №664811-2021 від 06.03.2021 р. позивач зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані 5 чоловік, в тому числі донька [PERSON] ,2016 р.н. Крім цього, за цією ж адресою фактично проживає відповідач [PERSON] , хоча не зареєстрований (а.с.4,7, 18). Мотиви суду У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів того, що відповідач є платником інших аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, відповідач утримання дитині не надає, хоча має рівні права та обов`язки щодо дитини, доводів позивачки не спростував, а тому суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму, оскільки ця вимога суперечить діючому на даний час законодавству, згідно якого цей відсоток становить 50. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908, 00 грн. Мотив рішення щодо порядку виконання судового рішення Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial