Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просять стягнути па користь позивача заборгованість за кредитним договором №11121017000 від 22.02.2007 року у розмірі 28602,95 швейцарських франків, з яких: 27860,92 швейцарських франків - заборгованість за кредитом , в тому числі прострочена заборгованість в розмірі 3046,76 швейцарських франків; 742,03 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість 506,87 швейцарських франків; 66,99 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 24.06.2017 року по 23.06.2018р. та 4,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 23.01.2018р. по 22.06.2018р. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з відповідачем 22.02.2007 року був укладений кредитний договір №11121017000, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 67000 швейцарських франків на строк до 21.02.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,99% річних. Однак, відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків протягом тривалого часу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. 08.10.2018 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав суду заперечення на позовну заяву, у яких вказує на те, що в позові та додатках до нього не зазначено період виникнення заборгованості, у тому числі в розрізі усіх платежів. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не є відповідальністю за порушення зобов`язання в розумінні положень статті 622 Цивільного кодексу України, а тому, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Також, зазначив, що кредит надавався позивачу шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, відкритий позичальнику, а саме № [NUMBER] . Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували віднесення даного рахунку до валютного чи гривневого, а тому не можливо встановити в якій саме валюті було надано кредит позичальнику. Вважає виписку по рахунку, яка додана позивачем неналежним (фіктивним) доказом, який підписаний неналежною особою. Також вказує, що позивачем незаконно збільшена процентна ставка за договором, що не передбачено договором. Вказує, що ПАТ «УкрСиббанк» зараховувало кошти відповідачу не в момент погашення заборгованості, а на наступний день та через деякий час. Зазначив, що позивач умисно здійснював затримку зарахування коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача. Просить у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовити з наведених підстав та у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. 25.02.2018 року відповідач [PERSON] подала суду свої пояснення проти позову, який є аналогічний запереченням на позовну заяву від 08.10.2018 року. Додатково вказала, що вона виплатила всю суму заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками. Позивач шляхом підробки та порушення зарахування коштів штучно зробив наявну заборгованості. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача подав до суду заперечення на пояснення відповідача, в яких вказує, що у даному випадку строк позовної давності розпочинається з 42 дня надіслання позивачем вимоги про сплату коштів, а тому строк позовної давності не минув. Вважає, що відповідач необґрунтовано посилається на обов`язок виконання ним зобов`язання в натурі, оскільки природа виниклого між ним, є грошовою. [PERSON] знала про валюту, у якій здійснено кредитування, оскільки підписала договір кредиту, в якому її було зазначено. Виписка по рахунку була підписана уповноваженою особою АТ «УКРСИББАНК». Також вказав, що у випадку внесення відповідачем кредитних платежів на погашення суми боргу, у національній валюті, банку потребувався час для здійснення конвертації валюти для подальшого зарахування коштів у валюті. Судом 04.07.2019 року у даній справі проведено підготовче засідання за участю сторін, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Демчук О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задоволити, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві та у відповіді на пояснення від 30.05.2018 року. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, посилаючись на мотиви, викладені в запереченнях проти позову. Також зазначив, що у позивача на момент видачі кредиту у валюті була відсутня банківська ліцензія на валютне кредитування, а тому позивач не міг надавати його у швейцарських франках. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №11121017000, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 67000 швейцарських франків, що за курсом НБ України на дату укладення договору в національній валюті становить 273 412,06 грн. на термін з 22.02.2007 року до 21.02.2025 року. Відповідно до п.п. 1.2.2 п.1.2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок банку. Позичальник повинен повернути основну суму кредиту на рахунок № [NUMBER] у відділенні ТУ ЗРД АКІБ «Укрсиббанк». Пунктами 1.3.1 - 1.3.3 Кредитного договору, сторони узгодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до пункту 9.2 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника в порядку передбаченому п.9.2 даного договору про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць терміну кредитування, застосовується діючий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку. Нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Згідно п.1.3.4 п.1.3 Кредитного договору, строк сплати процентів встановлено: із 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Проценти сплачуються на рахунок № [NUMBER] у відділенні ТУ ЗРД АКІБ «УкрСиббанк». Пунктом 1.5 зазначеного правочину передбачено, що кредит надається шляхом зарахування банком на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. У пункті 1.6 укладеного договору сторони погодили наступну черговість погашення позичальником свої грошових зобов`язань за даним договором: - прострочені проценти; - прострочені комісії; - строкові проценти; - строкові комісії; - прострочена сума основного боргу; - строкова сума основного боргу; штрафні санкції за даним договором. Пунктом 5.5 зазначеного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати плати за кредит строком більше ніж на п1ять календарних днів, та/або у випадку порушення позичальником умов договору застави, вказаного в п.2.1 цього договору, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за даним договором в порядку визначеному в розділі 11 даного договору. Пунктом 5.7 вказаного правочину передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту та плати за кредит банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення )застава, порука та ін.). Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або комісій позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій) розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ , що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно пункту 7.3 вказаного правочину, сторони передбачили, що відповідно до вимог ст..611 ЦК України, при порушенні позичальником вимог п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 7.4, 9.2 даного договору банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту за даним договором в порядку встановленому розділом 11 даного договору. Також, відповідно до п.9.2 зазначеного правочину сторони узгодили між собою, що відповідно до вимог статті 611 ЦК України, сторони погодили, що протягом дії даного договору процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення у разі настання будь-якого з наступних випадків: -Порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов даного договору та/або умов забезпечувальних договорів); -Погіршенням фінансового стану позичальника, документально підтвердженим в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком…, а також даних по виконанню позичальником кредитної дисципліни, тобто своєчасного погашення заборгованості та інших зобов`язань, передбачених даним договором; -Здійснення поточних коливань процентних ставок по вкладам та/або кредитам або змін у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад девальвація курсу національної валюти до курсу долара більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара, установленого НБУ на момент укладення кредитної угоди, чи останнього перегляду процентної ставки); підвищення ставки про кредитах банків України у відповідній валюті (по статиці НБУ); підвищення ставки на 3 відсоткових пункти по бланкових кредитах «овернайт» НБУ з моменту укладення кредитної угоди чи останнього перегляду процентної ставки; Збільшення розміру процентної ставки здійснюється в такому порядку: про встановлення іншого розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа за адресою, що вказана позичальником у даному договорі, або іншу адресу, яку позичальник повідомить банку при зміні адреси. Сторони погодили, що зміна розміру процентної ставки, що здійснюється відповідно до цього пункту не потребує додаткового підписання сторонами угод про внесення змін, а новий розмір процентної ставки за даним договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку. При незгоді позичальника з встановленим розміром процентної ставки, останній може повідомити про це банк письмово. У разі незгоди позичальника з встановленим розміром процентної ставки, банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту та сплати відсотків та достроково витребувати суму кредиту у повному розмірі у порядку, вказаному у розділі 11 даного договору. Розділом 11 зазначеного договору встановлено порядок дострокового повернення кредиту. Так, згідно із п.11.1, 11.2 даного договору передбачено, що відповідно до ст..ст.525, 611 ЦК України, сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п.3.4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 7.4, 9.2 даного договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2. даного договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов`язком до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі…Така вимога направляється на адресу позичальника листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром. Сторонами по вказаному кредитному договору було підписано графік погашення кредиту, який є невід`ємною його частиною та встановлено суми щомісячних платежів, які повинен сплачувати позичальник у розмірі 310,19 швейцарських франків.. Згідно виписки та кредитових документів по рахунку [NUMBER] з 22.02.2007 року по 23.02.2007 року, на виконання спірного правочину, позивачем було зараховано [PERSON] на відкритий їй поточний рахунок № [NUMBER] кредитні кошти у розмірі 67000 швейцарських франків, що еквівалентно 273413,06 грн., як це передбачав п.1.6 даного кредитного договору від 22 лютого 2007 року. Як вбачається із вимоги ПАТ «УкрСиббанк» від 05.04.2018 року за №23-1-02/397, адресованій та надісланій [PERSON] , банк повідомив останній, що вона належним чином не виконує свої зобов`язань за укладеним кредитним договором від 22.02.2007 року внаслідок чого, у неї виникла заборгованість станом на 04.04.2018 року яка складає 28 1422,67 швейцарських франки, а також вимагав усунення порушень умов кредитного договору шляхом погашення заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст.628, ст.629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором №№11121017000 від 22.02.2007 р., не сплачує в передбачених договором розмірах і порядку кредит та відсотки за його користування, внаслідок чого станом на 23.06.2018 року, виникла заборгованість, яка, згідно представлених позивачем розрахунків, складає 28674,68 швейцарських франків , з яких: -27860,92 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за процентами у розмірі 506,87 швейцарських франків. -742,03 швейцарських франків - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість за процентами у розмірі 506,87 швейцарських франків. -71, 73 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 24.06.2017 року по 23.06.2018 року; Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також їх пояснення, матеріали справи, вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11121017000 від 22 лютого 2007 року слід задовольнити. Так, судом встановлено, що не заперечується позивачем, [PERSON] тривалий час виконувала умови спірного кредитного договору, здійснювала внесення чергових платежів за ним, у тому числі сплачувала нараховані відсотки у розмірах установлених банком, що підтверджено довідкою розрахунком заборгованості за кредитом, наданим представником позивача. Крім цього, [PERSON] останні платежі по договору здійснювала у грудні 2017 року, січні 2018 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , як позичальник по укладеному кредитному договору, припинила виконання зобов`язань належним чином, допустила порушення зобов`язання, а тому у банку виникло право на звернення до суду за достроковим стягненням кредиту. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені 05.04.2018 року за №23-1-02/397, що не заперечується відповідачем, кредитор, відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України змінив строк виконання основного зобов`язання. Відтак перебіг позовної давності за Вимогою банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі як кінцевого строку виконання її умов. Таким чином, суд відкидає твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду із позовом, оскільки вважає, що зважаючи на те, що вимога відповідачу була надіслана банком 05.04.2018 року, позовна заява подана ним 03.07.2018 року, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України. Також, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо того, що [PERSON] уклала кредитний договір у національній валюті, оскільки пунктом 1.1 кредитного договору №11121017000 від 22.02.2007 року передбачено, що позичальнику надано кредит в іноземній валюті в сумі 67000 швейцарських франків, що за курсом на дату укладення кредитного договору становить в національній валюті України 273 413, 06 грн. Зазначене також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] , відкритого [PERSON] на виконання умов зазначеного кредитного договору. Крім цього, суд зазначає, що [PERSON] тривалий час здійснювала погашення отриманого кредиту, у валюті кредитування - швейцарський франк. При цьому, суд вважає, що надана представником позивача виписка по рахунку є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт виконання своїх зобов`язань позивачем. Крім цього, на заперечення представника відповідача щодо збільшення розміру процентної ставки по кредиту, суд зазначає наступне. Так, у відповідності із п.п. III п. 9.2 Розділу 9 укладеного кредитного договору, відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії даного договору процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення у разі настання випадку здійснення поточних коливань процентних ставок по вкладам та\\або кредитам або змін у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу національної валюти до курсу долару США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара, установленого НБУ на момент укладення кредитної угоди, чи останнього перегляду ставки). При укладенні договору [PERSON] було відомо умови його укладення, у тому числі підстави збільшення розміру відсоткової ставки, на що остання погодилась підписавши його. Крім цього, позивач [PERSON] здійснюючи погашення кредиту, у тому числі сплату відсотків, погодилась із їх зміною на виконання п.9.2 укладеного спірного правочину та не виявляла будь-яких заперечень, як це передбачено зазначеним п.9.2 кредитного договору. Крім цього, суд, задовольняючи позовні вимоги позивача, не бере до уваги покликання відповідача та його представника на ту обставину, що у позивача на момент укладення спірного правочину була відсутня ліцензія на надання кредитів у валюті, а тому вимоги банку щодо погашення такої заборгованості є незаконними, виходячи з наступного. Так, зокрема, АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час ПАТ «Укрсиббанк») 28 жовтня 1991 року отримало від Національного Банку України банківську ліцензію №75 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та 19 листопада 2002 року письмовий дозвіл №75-2, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно додатку до даного дозволу . Відповідно до ст.2, п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції Закону на момент отримання відповідачем кредиту, кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. На підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 чинного на той час Декрету про валютне регулювання). Крім цього, Національним банком України було прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028), яке було чинним на момент видачі кредиту [PERSON] та врегульовувало видачу зазначених ліцензій. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Таким чином, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що АКІБ «УкрСиббанк», на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ, укладаючи кредитний договір із [PERSON] в іноземній валюті та нараховуючи платежі за цим договором, діяв в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи наведене, а також те, що отримані та використані позичальником [PERSON] кредитні кошти в добровільному порядку ПАТ «УкрСиббанк» не повернуто, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути в примусовому порядку із відповідача суму заборгованості за кредитним договором №1112101700 від 22 лютого 2007 року, в розмірі 28 602 швейцарських франків 95 сантимів, що еквівалентно 787 942 грн. 62 коп. по курсу НБ України на момент ухвалення судового рішення, з яких 27 860 швейцарських франки 92 сантимів що еквівалентно 767 501 47 коп. по курсу НБ на момент ухвалення судового рішення заборгованість за кредитом, 742 швейцарських франки 01 сантимів, що еквівалентно 20 441 грн.. 15 коп. по курсу НБ України на момент ухвалення судового рішення заборгованість по відсотках, а також 71 грн. 73 коп. нарахованої пені. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 11 369 грн. 99 коп. грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved