Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04.06.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 150 228 грн. Вказує, що він пропрацював з 04.08.1977 по 05.05.1980 помічником машиніста локомотива, 05.05.1980 по 15.12.2000 машиністом локомотива з вивезення руди, породи з кар`єру, 15.12.2000 по 25.06.2011 машиністом локомотиву з вивезення руди, породи з кар`єру, загалом 33 роки 10 місяців на ПрАТ. Умови праці на робочому місці машиніста локомотива (тепловоза, тягового агрегату) з вивезення руди, породи з кар`єру Пат «ПівнГЗК» відносяться до 3 класу 1-2 ступеня. Відповідно медичного висновку від 20.09.2018 № 1350 позивачу була підвищена стадія ХОЗЛ з першої до другої-третьої стадії професійного захворювання від 06.12.2011. Встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важності. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Довідкою МСЕК від 01.02.2012, йому первинно з 30.01.2012 безстроково була встановлена 3 група інвалідності та 15% втрати професійної працездатності. Довідкою МСЕК від 23.10.2018 йому при повторному огляді з 16.10.2018 року безстроково була встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК від 23.10.2018 він потребує санітарно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 150 228 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 19.06.2019 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому позивач [PERSON] свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача Слюсарчук [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11-00 год. 02.07.2019. 02.07.2019 справу знято з розгляду на 11-30 год. 15.08.2019, у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 04.08.1977 по 05.05.1980 працював помічником машиніста локомотива, 05.05.1980 по 15.12.2000 машиністом локомотива з вивезення руди, породи з кар`єру, 15.12.2000 по 25.06.2011 машиністом локомотиву з вивезення руди, породи з кар`єру на ПрАТ, в умовах впливу шкідливих факторів 33 роки 10 місяців, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 29-35). \~ \~ \~ \~Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 13.12.2011 встановлено наявність у позивача професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важності. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії, що також підтверджується випискою з медичної карти та медичним висновком (а.с. 21-23, 13-14, 12). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.12.2011 року, причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 33 років 10 місяців на підприємстві відповідача в умовах впливу на організм шкідливих факторів, а саме : пил з вмістом кремнію діоксину від 10% до 70% - від 3,1 мг/м3, до 5,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, пил з вмістом кремнію діоксину до 10% - від 4,6 мг/м3 до 12,4 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, винну особу встановити не вдалось, (а.с. 21-24). Довідкою МСЕК від 01.02.2012 позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності з 30.01.2012 безстроково, третя загальна група інвалідності, довідкою МСЕК від 23.10.2018 встановлено безстроково 60% втрати професійної працездатності ХОЗЛ, за висновком якого він потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторного лікування (а.с. 25, 26). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13 грудня 2011 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі 33 років 10 місяців в умовах важкості праці внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничі факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПрАТ «ПівнГЗК». Санітарно-гігієнічною\~характеристикою умов\~праці встановлено,\~що 33\~роки 10\~місяців позивач\~працював на\~ПАТ «ПівдГЗК»\~(а.с.15-20).\~Виробничими факторами,\~що спричинили\~захворювання шкідливі,\~напружені умови\~праці у\~ПрАТ «ПівнГЗК»,\~а саме:\~пил з\~вмістом кремнію\~діоксину від\~10%\~до 70%\~-\~від 3,1\~мг/м3,\~до 5,0\~мг/м3\~при ГДК\~2,0\~мг/м3,\~пил з\~вмістом кремнію\~діоксину до\~10%\~-\~від 4,6\~мг/м3\~до 12,4\~мг/м3\~при ГДК\~4,0\~мг/м3.\~Умови праці\~машиніста локомотива(тепловоза) на вивезені руди, породи з кар`єру за показниками «пил» відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, «шум» відноситься 2 класу «допустимий», «загальна вібрація» до 2 класу «допустимий». Важкість праці за показниками «маса вантажу» до 2 класу «допустимий» робоча поза до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Напруженість праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості; умови виробничого середовища машиніста локомотива (тягового агрегату) та вивезені гірничої маси в кар`єрі та на відвалах за показниками «пил» відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості, «шум» до 3 класу 1 ступеню шкідливості, «загальна вібрація» до 3класу 1 ступеню шкідливості. Важкість праці за показниками «маса вантажу» до 2 класу «допустимий», робоча поза до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Напруженість праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 15-20). Встановлена вина роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК» в пошкодженні здоров`я, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів протягом 33 років 10 місяців, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 75 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 215/749/19 від 02.07.2019, та вважає необхідним, при задоволенні позову, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial