Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ПриватБанк звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку із них заборгованість за договором про видачу траншу №25К/5 від 07.10.2008року у розмірі 126903,55 доларів США, що за курсом 23,64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.12.2015 року складає 2999999,92 грн., яка складається з 46000 доларів США заборгованість за кредитом, 80903,55 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом. Позов обґрунтований тим, що 24.01.2008року ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] уклали кредитний договір 25К та 07.10.2008 року договір про видачу траншу 25К/5, за яким останній отримав 46000 доларів США в кредит на термін до 07.10.2013 року, який зобов'язувався сплатити в строки та в порядку встановленому кредитним договором. В забезпечення кредитного договору того ж дня між банком та [PERSON], [PERSON] укладено договора поруки, за якими поручителі зобов'язувались за кредитним договором. В зв'язку із порушенням виконання умов договору утворилася заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив застосувати строк позовної давності й відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по кредиту щодо якої сплили строки позовної давності. Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за цим договором. Судом встановлено, що 24.01.2008року між ПАТ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір №25 та 07.10.2008 року договір про видачу траншу № 25К/5, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 46000 доларів США на термін до 07.10.2013 року, а відповідач 1, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] та [PERSON] укладено договора поруки, відповідно до яких поручителі зобов'язуються за виконання обов'язків [PERSON]., які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. В порушення умов кредитного договору, відповідач 1 свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із невиконанням умов договору станом на 07.12.2015року утворилася заборгованість в розмірі 274572,26 доларів США, яка складається із : 46000 доларів США - заборгованість за кредитом; 97489,22 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 131093,04 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до п.5 умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором, вимога залишена без задоволення. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом ст. 543 ЦК України, позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за договором, а тому банк має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого із них окремо. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Згідно ст.. 257 Цивільного кодексу України, строк позовної давності для звернення із позовною заявою до суду становить 3 роки. Щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) , встановлена спеціальна позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Відповідно до п. 6.8 кредитної угоди № 25К від24.01.2008 року та п. 12 договору поруки термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, то таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки кредит наданий на термін до 07.10.2013 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved