Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13.11.2015 та 18.06.2018 уточнено в останній редакції, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення довідки-рахунку № ВІА 9049206 від 23.07.2015 недійсним, про витребування автомобіля «Renault Trafic» з володіння [PERSON] , визнання автомобіля «Renault Trafic» спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , про залишення спірного автомобіля [PERSON] із зобов`язанням компенсувати Ѕ частину його вартості 90 962,50 грн. відповідачу [PERSON] . В обґрунтування вказує, що з відповідачем по справі перебував в зареєстрованому любі з 30.10.2010 по 22.09.2015, до моменту укладення шлюбу, декілька разів перебували в цивільних відносинах та вели спільне господарство. Під час фактичних шлюбних відносин, за спільні кошти ними було придбано автомобіль «Renault Trafic», 2007 року випуску, вартість якого згідно з грошовою оцінкою складає 181\~925 грн. Спірний автомобіль вони купили за спільні кошти, оскільки продали свої автомобілі, які у них були до шлюбу. 23.07.2015 [PERSON] продала спірний автомобіль своїй матері [PERSON] без його згоди. 14.06.2015 він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, шлюб з [PERSON] 22.09.2015 було розірвано. Стислий виклад заперечень відповідача. 20.08.2018 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано до суду відзив, в якому вказано, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Вказує, що до укладення шлюбу з позивачем [PERSON] мала власні кошти на придбання автомобілю Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3, оскільки у неї у власності ще до шлюбу з [PERSON] був автомобіль Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску. Після продажу автомобілю Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску, який [PERSON] продала за 10\~000 Євро - [PERSON] , 04.06.2013 року, вона придбала спірний автомобіль Renault Trafic», 2007 року випуску, саме сплативши за нього гроші , отримані від продажу автомобіля Mercedes-Benz Е200. Крім того, у неї були особисті кошти, ще до укладення шлюбу з [PERSON] , оскільки 08.04.2006 року батьки [PERSON] продали за 20614 грн. трикімнатну квартиру, також її мати [PERSON] продала трикімнатну квартиру 22.06.2007 за 75750грн. Договір між [PERSON] та [PERSON] не був удаваним, оскільки [PERSON] за довідкою-рахунком отримала грошові кошти за автомобіль, та автомобіль перейшов у власність [PERSON] . Стислий виклад відповіді на відзив. 02.10.2018 [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що [PERSON] не надала доказів, щодо спрямування коштів з реалізації автомобіля Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску на придбання автомобіля Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3, а також що кошти з реалізації квартир її батьками були витрачені саме на спірний автомобіль. Крім того вказує, що автомобіль Mercedes-Benz Е200 було продано за 6500 Євро, а вартість Renault Trafic , становила 13500 доларів США. Відповідач на час купівлі спірного автомобіля ніде не працювала, а позивач працював на шахті ім.Орджонікідзе на посаді майстра гірничого, отримував достойну заробітну плату. Факт перебування у фактичних шлюбних відносинах до укладення шлюбу 30.10.2010, можуть підтвердити свідки . Крім того, розписку про продаж автомобілю Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску за 10000 Євро, [PERSON] вважає фіктивною, оскільки вартість проданого автомобіля складала 6500 Євро. Довідку -розрахунок № ВІА9049206 від 23.07.2015 не вважає доказом фактичного розрахунку з [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача [PERSON] за зустрічним позовом. 17.04.2018 [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання автомобіля Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3 особистою власністю [PERSON] . В обґрунтування вказує, що 30.10.2010 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, до цього часу вони не проживали спільно та не вели спільне господарство. 13.01.2009 нею було придбано автомобіль Mercedes-Benz Е200, тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON] У зв`язку із реєстрацією шлюбу та зміною прізвища з [PERSON] на [PERSON] , вона 23.04.2011 перереєструвала автомобіль Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску, на нове прізвище. 04.06.2013 року вона продала [PERSON] автомобіль Mercedes-Benz Е200 за 10000 Євро ,про що була складена відповідна розписка, та в цей же день оформила розписку на право користування та розпорядження автомобілем Mercedes-Benz Е200 на брата покупця- [PERSON] . Після того, як між братами погіршилися стосунки, вона на прохання [PERSON] , який і був фактичним покупцем автомобіля, 26.11.2013 року надала йому довіреність на право користування та розпорядження автомобілем Mercedes-Benz Е200 . 12.06.2013 вона придбала спірний автомобіль Renault Trafic, 2007 року випуску у ТОВ «Автокомфорт» за 40\~000 грн. 23.07.2015 вона продала спірний автомобіль своїй матері [PERSON] за довідкою-рахунком № ВІА 9049206 від 23.07.2015. 22.09.2015 шлюб між ними було розірвано рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу. На підставі викладеного [PERSON] просить визнати автомобіль Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3 її особистою власністю, оскільки він був придбаний за її власні кошти. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити у повному обсязі, в задоволені зустрічного позову [PERSON] до нього просить відмовити. Вказує, що його виписали з будинку [PERSON] без його згоди, вони посварилися, тому його й виписали. Він мешкав 1 місяць в м. Ялта, але потім повернувся, вони помирилися та почали знову мешкати разом. У нього раніше був автомобіль DAEWOO, який він продав за довіреністю в 2010-2011 році. Спірний автомобіль він вибирав сам, він займався його купівлею, автомобіль було придбано у хлопця на ім`я [PERSON] , але авто було оформлено на дружину [PERSON] Автомобіль «Мерседес-Бенц» вони також купували разом в м. Чернівці, оскільки вже мешкали разом ще до реєстрації шлюбу. Представник позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог [PERSON] , вказує, що сторони перебували у шлюбі з 30.10.2010 року по 22.09.2015 року, до цього вони мешкали у фактичних шлюбних відносинах, під час перебування в яких ними було придбано в 2012 році автомобіль за 181\~925 грн., який відповідач продала своїй матері, без згоди позивача, в задоволені зустрічного позову [PERSON] просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просить відмовити в задоволені позову [PERSON] , просить зустрічний позов задовольнити, оскільки спірний автомобіль був придбаний нею за її особисті кошти, отримані від продажу автомобілю «Мерседес Бенц», який був в її власності ще до щлюбу із [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просить в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задовольнити, з підстав викладених в зустрічному позові та з підстав, викладених у відзиві на позов. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Тарасенко О.В. від 13.11.2015, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, заборонено відчуження на автомобіль відчуження на автомобіль марки RENAULT Trafic, 2007 року випуску, VIN код (номер кузова) [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб/см, реєстраційний номер [NUMBER] , власник за технічним паспортом [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 12.01.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання по справі на 10:00 год. 19.02.2016. В судовому засіданні 19.02.2016 відкладено розгляд справи до 10-00 год. 25.03.2016, за клопотанням представника позивача [PERSON] 25.03.2016 справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Тарасенко О.В. на лікарняному до 10:30 год. 19.04.2016. За клопотанням представника відповідача [PERSON] від 25.03.2016, розгляд справи було відкладено на 09:30 год. 06.07.2016. 06.07.2016 розгляд справи відкладено на 09:30 год. 29.08.2016, за клопотанням представника позивача [PERSON] , у зв`язку з наданням часу для підготовки уточненої позовної заяви. 17.08.2016 винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, в зв`язку з перебуванням у відпусці з 03.08.2016 судді Тарасенко О.В., згідно з наказом від 12.07.2016 № 136-к, а також із закінченням строку повноважень судді з його досягненням шістдесяти п`яти років. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.08.2016 цивільну справу №215/6037/15-ц було розподілено для розгляду судді Лиходєдову А.В. Ухвалою судді Лиходєдова А.В. від 18.08.2016, цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, зі стадії початку розгляду справи по суті на 09-30 год. 29.08.2016. 29.08.2016 справу знято з розгляду на 10:00 год. 10.10.2016, у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті. За клопотанням представника відповідача [PERSON] від 07.10.2016 розгляд справи було відкладено на 15:00 год. 21.12.2016. За клопотанням представника відповідача [PERSON] від 21.12.2016 розгляд справи було відкладено на 15:30 год. 21.02.2017. У зв`язку із зайнятістю судді Лиходєдова А.В. в розгляді іншого провадження, справу знято з розгляду до 15:00 год. 04.05.2017. 04.05.2017 ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді відмовлено, у справі оголошено перерву до 13:30 год. 08.06.2017. За клопотанням представника відповідача [PERSON] , розгляд справи було відкладено на 10:00 год. 19.08.2017. 19.08.2017 в судовому засіданні відкладено розгляд справи на 15-30 год. 12.10.2017, за клопотанням представника відповідача [PERSON] 12.10.2017 справу знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді Лиходєдова А.В. у нарадчій кімнаті, на 15:30 год. 25.12.2017. 25.12.2017 справу знято з розгляду до 09:00 год. 19.03.2018, у зв`язку із вихідним днем. Ухвалою суду від 19.03.2018 визначено порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 22.05.2018 самовідвід судді Лиходєдова А.В. задоволено, справу передано до канцелярії Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, для автоматизованого розподілу між іншими суддями. На підставі ухвали суду від 22.05.2018 про задоволення самовідводу судді Лиходєдова А.В. проведено повторний авто розподіл вказаної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.05.2018 цивільну справу №215/6037/15-ц було розподілено для розгляду судді Дудікову А.В. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудікова А.В. від 24.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, починаючи з підготовчого судового засідання, та призначено на 11:00 год. 18.06.2018. 18.06.2018 в підготовчому засіданні відкладено розгляд справи на 11-30 год. 11.07.2018, за клопотанням представника відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 20.06.2018, заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто. За клопотанням представника позивача [PERSON] у підготовчому засіданні 11.07.2018, справу відкладено до 09:40 год. 31.07.2018. 31.07.2018 в підготовчому засіданні відкладено розгляд справи на 10:40 год. 11.09.2018, за клопотанням представника відповідача [PERSON] О.В За клопотанням представника позивача [PERSON] у підготовчому засіданні 11.09.2018, відкладено розгляд справи до 14:00 год. 02.10.2018. За клопотанням представника відповідача [PERSON] , 02.10.2018 розгляд справи відкладено до 12:00 год. 25.10.2018. Ухвалою суду від 25.10.2018 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання майна особистою власністю, у зв`язку із чим оголошено перерву до 9:40 год. 19.11.2018, для вручення третій особі зустрічної позовної заяви. Ухвалою суду від 19.11.2018 клопотання про виклик свідків задоволено частково, закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:30 год. 20.12.2018. 20.12.2018 розгляд справи було відкладено на 09:30 год. 11.01.2019, для повторного виклику сторін. 11.01.2019 у справі оголошено перерву до 15:15 год. 22.01.2019, для виклику свідків. У зв`язку із відрядженням судді Дудікова А.В. 22.01.2019, справу знято із розгляду, на 14:00 год. 01.03.2019. 13.02.2019 винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, в зв`язку із відрядженням судді Дудікова А.В. до Тростянецького районного суду Вінницької області. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.02.2019 цивільну справу №215/6037/15-ц було розподілено для розгляду судді Камбул М.О. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. від 15.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 15-30 год. 26.02.2019, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.02.2019 розгляд справи відкладено на 12:00 год. 22.03.2019, за клопотанням представника відповідача [PERSON] , у зв`язку із зайнятістю його в іншій справі. 22.03.2019 у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 14:00 год. 11.04.2019, для виклику відповідача та його представника. В судовому засіданні 11.04.2019 оголошено перерву по справі до 12:00 год. 10.05.2019, для виклику свідків. 10.05.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 12:00 год. 07.06.2019, для виклику свідків. В судовому засіданні 07.06.2019 оголошено перерву на 14:00 год. 08.07.2019, для виклику свідка [PERSON] 08.07.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 11:30 год. 21.08.2019, перед подальшим дослідженням доказів. 21.08.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 09:30 год. 11.09.2019, перед судовими дебатами представника відповідача. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 по 22.09.2015 (т. 1 а.с. 9-10). Згідно копії паспорта позивача [PERSON] , т.1, .с.8, позивач був зареєстрований по [ADDRESS] з 25.03.2011 по 05.07.2012, з 21.08.2012 зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] від 09.11.2015, ринкова вартість автомобілю Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3, станом на 09.11.2015 складає 181 925 грн. (т. 1 а.с.11-11зв.). Згідно довідки-рахунку № ВІА 904926 від 23.07.2015, т.1, а.с.17, автомобіль Renault Trafic, 2007 року випуску зареєстровано за [PERSON] . Згідно повідомлення МВС України від 17.12.2015 №495 власником транспортного засобу Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3 є [PERSON] (т.1 а.с. 37). Згідно довіреності від 04.06.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] експлуатувати на продати ТЗ Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску за ціну і на умовах на власний розсуд (т. 1 а.с.233). Згідно довіреності від 26.11.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] експлуатувати на продати ТЗ Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску за ціну і на умовах на власний розсуд (т. 1 а.с.233зв.). Згідно копії розписки від 04.06.2013, т.1, а.с.234, та оригіналу вказаної розписки, т.2, а.с.242, [PERSON] отримала в якості оплати за продаж автомобіля Mercedes-Benz Е200 від [PERSON] гроші в сумі 10\~000 /десять тисяч/Євро. Вказана розписка складена в присутності [PERSON] , яка підтверджує факт передання коштів. Згідно технічного паспорту на автомобіль Mercedes-Benz Е200, власником автомобілю є [PERSON] , на підставі біржової угоди від 29.05.2008 (т.1 а.с. 235 зворотній бік). Згідно роздруківки від 15.02.2016 з сайту Національного банку України, офіційне опублікування станом на 12.06.2013, курс гривні до 100 євро складає 1060,9109 (т. 1 а.с. 237). Згідно довідки-розрахунку від 12.06.2013 №200477 [PERSON] придбала автомобіль Renault Trafic, об`єм двигуна 1995 см3 за 40 000 грн.(т. 1 а.с. 238). Згідно договору купівлі- продажу квартири від 08.04.2006 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали квартиру за адресою [ADDRESS] за 20614 грн. (т. 1 а.с. 239). Згідно договору купівлі- продажу квартири від 22.06.2007 [PERSON] продала квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] за 75750 грн., що в еквіваленті складає 15 000 доларів США (т. 1 а.с. 240). Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28.05.2006 встановлено, що [PERSON] працювала на таксі, та була потерпілою особою у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] (т. 2 а.с. 60-63). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами. \~ \~ \~ \~ Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши сторони та їх представників, вислухавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, необхідним відмовити в задоволенні первісного та зустрічного позовів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 61СК України , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~Згідно ч.2,3\~ст.65\~СК України,\~при укладенні\~договорів одним\~із подружжя\~вважається,\~що він\~діє за\~згодою другого\~з подружжя.\~Дружина,\~чоловік має\~право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання договору\~недійсним як\~такого,\~що укладений\~другим із\~подружжя без\~її,\~його згоди,\~якщо цей\~договір виходить\~за межі\~дрібного побутового. Для\~укладення одним\~із подружжя\~договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Так, стосовно позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідним зазначити, наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 по 22.09.2015 (т. 1 а.с. 9-10). Між сторонами виник спір з приводу поділу транспортного засобу Renault Trafic, 2007 року випуску, який є неподільним рухомим майном та який був придбаний відповідачем [PERSON] 12.06.2013 року, тобто в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За змістом\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Так, в судовому засіданні позивач [PERSON] вказував на те, що автомобіль « Mercedes-Benz Е200» був придбаний відповідачем за спільні з ним кошти, але оскільки [PERSON] не надав належних та допустимих доказів стосовно спільного проживання сторін однією сім`єю в проміжок часу до укладення шлюбу, вказаний період не є предметом спору за позовом, та не надав доказів придбання автомобілю « Mercedes-Benz Е200» за спільні з [PERSON] кошти, тому вказаний автомобіль « Mercedes-Benz Е200» вважається особистою власністю [PERSON] , який належав їй до реєстрації шлюбу з позивачем. Суд не може взяти до уваги пояснення свідка [PERSON] з приводу сумісного проживання сторін в проміжок часу з 2007 року до часу укладення шлюбу та стосовно сумісного придбання автомобілю «Мерседес- Бенц», оскільки вказані обставини не є предметом ні первісного, ні зустрічного позовів, не спростовують та не підтверджують тих, обставин, на які посилалися сторони в своїх позовних заявах. За вимогами частин першої, другої статті 369\~ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. \~ \~ \~ \~Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Renault Trafic, укладеного між [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення довідки-рахунку № [NUMBER] від 23.07.2015, суд вважає необхідним зазначити, що Розділом ІІ ЦК України встановлені поняття та види договорів, умови які повинен містити договір та його зміст, але із картки, т.1, а.с.17, яка надана позивачем в нечитабельному вигляді можливо встановити, лише те, що існує довідка-рахунок № ВІА9049206 від 23.07.2015, але не можливо встановити на підставі чого та між ким було укладено договір купівлі-продажу автомобілю, не можливо встановити його дату та умови. \~ \~ \~ \~Стосовно позовної вимоги [PERSON] про витребування спірного автомобіля з володіння третьої особи, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до закріпленого в статті 387\~ЦК України загального правила , власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388\~ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто, згідно із вимогами зазначених статей та частини третьої статті 10\~ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Оскільки добросовісність набуття майна можлива лише тоді коли майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, наслідком правочину, здійсненого з таким порушенням, є не двостороння реституція, а витребування майна із незаконного володіння (віндикація). Отже, право особи, яка вважає себе власником майна,\~\~підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, встановленого статтею 388 ЦК України. У пункті 30 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня\~\~2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її\~\~потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Так враховуючи аналіз викладених норм права, суд вважає, що позивачем [PERSON] не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки в разі вибуття майна із володіння одного з подружжя, без згоди іншого, один з подружжя має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, а не на витребування майна з чужого володіння. \~ \~ \~ \~Стосовно позивних вимог [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з нього Ѕ частини вартості спірного майна на користь відповідача [PERSON] , суд вважає необхідним також зазначити наступне. \~ \~ Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так , відповідачем [PERSON] в судовому засіданні було доведено розмір грошових коштів, які вона витратила на придбання спірного автомобіля Renault Trafic та їх походження, натомість позивач [PERSON] не надав доказів, що спірний транспортний засіб був придбаний саме за спільні кошти подружжя або набутий спільною працею подружжя та не довів розмір коштів, які він витратив на купівлю спірного авто. Пояснення відповідача [PERSON] з приводу того, що він також працював та вкладав гроші в купівлю спірного автомобіля Renault Trafic не заслуховують на увагу, оскільки нічим не підтверджені та не ґрунтуються на доказах. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. \~ \~ \~ \~ Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Вказаний висновок узгоджуються із правовою позицією викладеною Верховним Судом України від 22 лютого 2017 року у справі за № 6-17цс17. \~ \~ \~ \~Судом під час розгляду справи було встановлено, що спірне майно вибуло з володіння відповідача без згоди позивача на його відчуження, але не встановлено його вартість в момент відчуження, сторонами не надано належних доказів вартості спірного майна, тому суд позбавлений можливості встановити суму грошових коштів, отриманих [PERSON] за продаж спірного автомобіля. Так враховуючи аналіз викладених норм права, суд вважає, що позивачем [PERSON] не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, не надано доказів, що спірний транспортний засіб придбаний за спільні кошти подружжя або набутий спільною працею подружжя, не доведено яку саме суму ним було витрачено на купівлю спірного авто та її походження, попередньо не внесено на депозитний рахунок суду суму коштів, яку він просить стягнути на користь [PERSON] , тому відсутні правові підстави для задоволення позову [PERSON] . \~ \~ \~ \~Стосовно обставин викладених у зустрічному позові [PERSON] та в судовому засіданні,суд вважає необхідним зазначити наступне. \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч.3,4\~ст.\~344\~ЦК України,\~право власності\~на майно\~за договором,\~який підлягає\~нотаріальному посвідченню,\~виникає у\~набувача з\~моменту такого\~посвідчення або\~з моменту\~набрання законної\~сили рішенням\~суду про\~визнання договору,\~не посвідченого\~нотаріально,\~дійсним. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.655 ЦК України , за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму Згідно ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Так, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні вказувала на те, що автомобіль «Mercedes-Benz Е200» був проданий нею 04.06.2013 - [PERSON] за 10\~000 Євро, після продажу якого вона придбала 12.06.2013 автомобіль Renault Trafic, 2007 року випуску, але на підставі досліджених судом доказів було встановлено, що [PERSON] лише склала довіреність від 04.06.2013 року, якою уповноважила [PERSON] експлуатувати на продати ТЗ Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску за ціну і на умовах на власний розсуд (т. 1 а.с.233), а потім [PERSON] склала довіреність 26.11.2013 року , якою уповноважила [PERSON] експлуатувати на продати ТЗ Mercedes-Benz Е200, 1997 року випуску за ціну і на умовах на власний розсуд, тобто перелічені довіреності на право експлуатації та на право продажу рухомого майна, не є договорами купівлі-продажу, в розумінні вищевикладених норм матеріального права, [PERSON] після укладання перелічених довіреностей, так і залишилася власником автомобіля «Mercedes-Benz Е200», тому відсутні підстави вважати, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] автомобіль «Mercedes-Benz Е200» був проданий. Натомість, на думку суду, розписка від 04.06.2013, підтверджує факт отримання [PERSON] грошей в сумі 10\~000 /десять тисяч/Євро за надання права користування на належне їй майно - автомобіль «Мерседес-Бенц». Вказана розписка складена в присутності [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні свідком та підтвердила факт передання коштів [PERSON] та факт користування автомобілем «Мерседес-Бенц» . Судом також було встановлено, що після отримання 04.06.2013 коштів в сумі 10\~000 Євро, [PERSON] 12.06.2013 придбала транспортний засіб Renault Trafic, 2007 року випуску. Оскільки спірний транспортний засіб був придбаний [PERSON] через 8 днів після отримання коштів сумі 10/десять тисяч / Євро , у суду є підстави вважати, що отримані [PERSON] кошти були витрачені саме на придбання спірного автомобілю Renault Trafic. Факт отримання [PERSON] коштів за продаж автомобіля «Mercedes-Benz Е200» не оспорюється [PERSON] , натомість він вказував, що автомобіль був проданий за меншу суму, але назвати її в судовому засіданні точно не зміг, оскільки відбувалася девальвація валюти, також [PERSON] зазначав, що грошей від продажу «Мерседес-Бенц» не вистачало для купівлі автомобілю Renault Trafic, тому вони докладали ще кошти. Тобто відповідачем [PERSON] визнано в судовому засіданні, що [PERSON] на купівлю спірного авто, витратила гроші, від передання автомобіля «Мерседес-Бенц» в користування. Суд не може взяти до уваги пояснення позивача за зустрічним [PERSON] з приводу того, що на купівлю спірного автомобіля нею були також витрачені кошти, отримані її матір`ю [PERSON] від продажу квартир, оскільки з часу продажу квартир, пройшло понад десять років, доказів витрачання саме цих коштів на автомобіль Renault Trafic суду не надано. Пунктом 3 частини першої статті 57\~СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Так , позивачем за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні було доведено розмір грошових коштів та їх походження, відповідачем [PERSON] не надано доказів, що спірний транспортний засіб придбаний за спільні кошти подружжя або набутий спільною працею подружжя та не доведено розмір коштів, які він витратив на купівлю спірного авто. Пояснення свідка [PERSON] , який є знайомим сторін та який в судовому засіданні вказував на те, що [PERSON] та [PERSON] працювали на таксі, в [PERSON] був «Мерседес Бенц» , а у Юри «Чері Амулет», потім вони продали обидві машини та купили «Renault Trafic», під час спільного проживання, суд також не може взяти до уваги, оскільки сторонами не надано належних доказів на їх підтвердження. Стосовно позовної\~вимоги [PERSON] про визнання автомобілю Renault Trafic, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 см3 її особистою власністю, суд вважає необхідним зазначити, що на час звернення до суду із позовом, вказане спірне майно вибуло з володіння [PERSON] за її добровільною на те згодою , [PERSON] мала намір на його відчуження, що відповідало її волі, тобто майно вибуло з володіння власника на відповідній правовій підставі, тому відсутні підстави для визнання майна, яке вже не є у власності позивача [PERSON] її особистою власністю.

Outcome: dismissed