Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 18 лютого 2014 року відмовлено у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення її права власності у спільному майні. Визнання права власності. З рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу в якій зазначив наступне. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права; судом не надано правильної оцінки фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст. 365 ЦК України суд мав встановити наявність наступних обставин. 1.Частка у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі. Даний факт був підтверджений у експертному звіті про вартість 1/5 частини квартири за адресою [ADDRESS]. У звіті визначено, що виділ в натурі 1/5 частини неможливий, оскільки не відповідає санітарним та будівельним нормам. Слід зазначити, що три з чотирьох власників квартири є членами однієї родини, частка яких складає 4/5 цієї квартири і саме ця частка є значною порівняно із часткою відповідачки, якій належить тільки 1/5 частина. 2.Річ є неподільною в розумінні частини 2 ст.183 ЦК України. Згідно частини 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому. 3. Спільне володіння і користування майном неможливе через неприязні стосунки, які склалися з відповідачкою, що навіть встановлено рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 27 січня 2012 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Проте, відповідачка ігноруючи рішення суду, закрила одну кімнату, а тепер зовсім не впускає його до квартири. Таким чином, спільне володіння квартирою неможливе. 4. Припинення права власності відповідачки на 1/5 частину у спірній квартирі не завдасть шкоди співвласнику та членам її родини. Відповідачці на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], де вона була зареєстрована постійно до 04 жовтня 2013 року і знята з реєстрації у той час, коли цей позов розглядався в суді. Тож, [PERSON] забезпечена житлом і позбавлення її права власності на 1/5 частину в спірній квартирі не завдасть шкоди її інтересам та інтересам її родини. Перед зверненням його до суду з позовом він на депозитний рахунок суду вніс кошти у розмірі 18431,21 грн. та не заперечуючи проти нового висновку щодо вартості квартири, який надала відповідачка він доперерахував на депозит суду відповідну суму, яка складає вартість 1/5 частини, тобто 39166,00 грн. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову, посилався на те, що відповідачка не дає згоди на одержання матеріальної компенсації вартості її частки у спірній квартирі. Проте ст. 365 ЦК України, яка регулює припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не містить вимоги щодо наявності згоди особи, право власності якої має бути припинено. Суд першої інстанції вважаючи, що 1/5 частина квартира не є незначною, не надав обґрунтування своєму висновку. Просив скасувати рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача. [PERSON] заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник третіх осіб - [PERSON] і [PERSON] - адвокат [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги [PERSON] Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи. апеляційний суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, мотивуючи свої вимоги тим, що є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS]. В 1993 році він разом із батьками та членами його родини - дружиною та сином приватизували вказану квартиру в рівних частках на праві спільної часткової власності, в якій кожному з них належало по 1/5 частині спірної квартири. На даний час, після смерті батьків. Йому належить 2/5 частини у цій квартирі, а відповідачці - [PERSON] у порядку спадкування - 1/5 частина. Таким чином, його сім»ї, тобто йому, дружині - [PERSON] та сину [PERSON] належить 4/5 квартири [ADDRESS], проте квартиру займає відповідачка, з якою у нього склалися неприязні стосунки через перешкоди з її боку у користуванні квартирою, що знайшло своє підтвердження у рішенні Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 27 січня 2012 року. Квартира є двокімнатною, загальною площею 43,2 кв.м. з прохідними кімнатами, тому виділення окремої кімнати, яка б відповідала частці відповідачки, неможливо. Він та його сім»я не можуть користуватися квартирою. Проте, як відповідачка, яка є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], займає спірну квартиру, порушуючи його права як власника та членів його сім»ї. Припинення права власності [PERSON] з виплатою їй компенсації за її частку у розмірі 39166 грн., не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та її родині. Судом встановлено, що сім»ї [PERSON] : [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають за адресою : [ADDRESS] згідно свідоцтва № 2797 про право власності на житло від 1 серпня 1993 року виданого комісією по приватизації житлового Фонду ВО « «Макіїввугілля» належить по 1/5 частині у квартирі [ADDRESS]. Окрім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2010р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-179 [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по 1/2 частини спадкового майна, у вигляді 2/5 частини квартири [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,20 кв.м., в тому числі житловою площею 26,20 кв.м. [PERSON] здійснила реєстрацію права власності 30.03.2010р. (а.с. 20, 109-110). Таким чином, [PERSON] є власником 2/5 частин у спірній квартирі. За даними технічної характеристики квартири [ADDRESS] загальна площа квартири складає 43,2 кв.м., без балкону -42,60 кв.м. Квартира знаходиться на 2 поверсі 2-х поверхового будинку і складається з двох кімнат 9,70 кв.м., 16,50 кв.м., ( згідно плану-прохідні ) коридору- 4,70 кв.м., ванної - 2,40кв.м., кухні-5,40 кв.м., коридору-1,90 кв.м., балкону -0,6 кв.м. Як убачається з довідки ТОВ « Керуюча компанія - Альянс Град» від 21 квітня 2013 року № 316 ( а.с. 27 ) [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 01 серпня 1993 року № 19 належить квартира [ADDRESS] ( а.с.27 ) [PERSON] не заперечувала, що є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За даними висновку експертного дослідження, проведеного за заявою відповідачки [PERSON], приватного підприємства «Експерт- оцінка» № 14/24/01/14 від 29.01.2014 р. вартість 1/5 частки квартири [ADDRESS] складає - 39166,00 гривень (а.с. 112-115). Зазначена сума як компенсація за 1/5 частку квартири була внесена [PERSON] на депозит територіального управляння державної судової адміністрації в Донецькій області у розмірі 39166 грн.( а.с.7,137 ) Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 08 травня 2012 року задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. На [PERSON] покладено обов»язок не чинити перешкод [PERSON] у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS].( а.с.32-33) Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що зверненню до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] передувало його звернення до органів внутрішніх справ.( а.с.31) з підстав неправомірних дій [PERSON] Під час розгляду справи в апеляційному суді сторони не заперечували, що дотепер між ними існують неприязні стосунки, непорозуміння, які виникли на грунті їх спільної власності. Згідно звіту про вартість 1/5 частини квартири [ADDRESS] експерта по оцінці рухомого й нерухомого майна ФО-П [PERSON] ( а.с.41 ) виділ у натурі 1/5 частини ідеальної частки у квартирі [ADDRESS] що б відповідала санітарним і будівельним нормам не є можливим. З огляду на те, що житлова площа спірної квартири становить 26,2 кв.м.( 9.70 + 16,50), то, відповідно, частка житлової площі,що належить відповідачці, становить 26,2 кв.м.: 5 = 5,24 кв.м. що не відповідає ні санітарним, ні будівельним нормам. Доводи відповідачки ( з огляду на вищезазначене планування квартири та її частку в ній) про виділ їй частки шляхом перепланування квартири, є неспроможними та безпідставними. Відповідачка [PERSON] хоча і є сестрою позивача [PERSON], проте вона не є членом його сім»ї. Її 1/5 частка проти частки родини [PERSON], яка складає 4/5 -є незначною, не може бути виділена в окреме житлове приміщення. Незважаючи на те, що [PERSON] сам звернувся з позовом про припинення права власності [PERSON], його позов був підтриманий його родиною, які є співвласниками спірного майна і були залучені у справі у якості третіх осіб на стороні позивача.Тому, виходячи із загальної частки права власності позивача та його родини,інтереси яких порушує відповідачка, її частка у квартирі є не значною. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналіз норми 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналізуючи вищезазначене, у зазначеній справі наявні не одна, а всі обставини для припинення права на частку [PERSON] у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, позивачем внесена вартість цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не дає згоду на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості 1/5 частини квартири; вона бажає володіти та розпоряджатися належною їй часткою зазначеної квартири. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доводи суду першої інстанції про небажання відповідачки отримувати грошову компенсацію за належну їй частку не є вагомими, оскільки стаття 365 ЦК України не містить вимог про наявність згоди чи незгоди особи на припинення її права власності. Висновок суду про те, що частка відповідачки не є незначною, є безпідставними та помилковими. З огляду на те, які встановлені фактичні обставини справи, яким не була надана оцінка, висновки суду про безпідставність вимог позивача є помилковими та необґрунтованими. Згідно ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є,зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: approved