Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника 18.11.2020 року заявник звернувся до Звенигородського районного суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , уродженцю с.Озірна Звенигородського району Черкаської області правовстановлюючих документів: трудової книжки, виданої 10.07.1969 на ім`я « [PERSON] » (на російській мові); посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії [NUMBER] , яке видане на ім`я « [PERSON] » 03.03.1993 Черкаською облдержадміністрацією; пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , виданого 05.02.2007 Пенсійним фондом України на ім`я « [PERSON] »; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії (довідки про період роботи з 1995 по 2000) від 02.12.2006 року № 119, виданої Звенигородським племпідприємством на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що він перебуває на обліку як пенсіонер по віку з 05.02.2007 року в Звенигородському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України. При ознайомленні з матеріалами своєї пенсійної справи ним було виявлено, що у вищевказаних документах неправильно зазначено його прізвище « [PERSON] ». Тому на даний час, відповідно до наявного у нього паспорта, який посвідчує його особу, серії [NUMBER] , його прізвище, ім`я та по батькові: [PERSON] , але у виданому йому Чорнобильському посвідченні серії [NUMBER] ,пенсійному посвідченні серії [NUMBER] , трудовій книжці, довідці про заробітну плату для обчислення пенсії (довідці про період роботи) від 02.12.2006 року № 119,його прізвище, ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] ». Тобто, містяться помилки та неточності в написанні його прізвища і в досудовому порядку внести виправлення до вищевказаних документів неможливо, а тому він змушений звернутись до суду для встановлення юридичного факту належності йому правовстановлюючих документів. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.11.2020 було відкрито провадження та призначено розгляд заяви на 04.12.2020 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду 03.12.2020 року подав заяву про розгляд справи без його участі, подану заяву підтримує з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, судом встановлено наступне. Відповідно до паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 26.11.2015 року, його прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Озірна, Звенигородського району, Черкаської області. З копії картки фізичної особи - платника податків вбачається, що ідентифікаційний номер виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 25.02.1952 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує співпадання особистих даних щодо прізвища заявника, зазначених у вищевказаному документі та інших доданих заявником доказах. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 14.01.2016 року; місце державної реєстрації виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з громадянином [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». З копії Чорнобильського посвідчення серії [NUMBER] , виданого 03.03.1993, на ім`я [PERSON] , вбачається, що він отримав статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. В пенсійному посвідченні серії [NUMBER] , виданому 05.02.2007 року вказано, що даний документ видано ім`я [PERSON] , [INFO] . З трудової книжки, дата заповнення якої 10 июля 1969 року, вбачається, що вона видана на ім`я (російською мовою) « [PERSON] », 1951 г.р., при її оформленні прізвище заявника було вказано як « [PERSON] ». Згідно довідки, виданої виконкомом Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 962 від 12.11.2020, в записах погосподарських книг за 2016-2020 Озірнянської сільської ради інших осіб,а саме [PERSON] , [INFO] не має. Судом досліджено довідку, видану Звенигородським племпідприємством від 02.12.2006 року №119 на ім`я [PERSON] про заробіток для обчислення пенсії. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.08.2016 року по справі №694/1113/16-ц встановлено, що заявник [PERSON] звертався до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема належності йому свідоцтва про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] від 15 лютого 1990 року, виданого на ім`я « [PERSON] ». Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України (в попередній редакції, що відповідає п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України в чинній редакції) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В абз. 2 п. 12 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Враховуючи те, що прізвище, ім`я та по батькові заявника, вказані у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 26.11.2015 року Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області та свідоцтві про народження, виданому 25.02.1952 року, місце реєстрації: с.Озірна, Звенигородського району, Черкаської області збігаються з даними трудової книжки, чорнобильського посвідчення, пенсійного посвідчення та довідки про заробіток для обчислення пенсії, за винятком допущеної помилки в записі його прізвища, суд приходить до висновку про доведеність факту належності цих документів, виданих « [PERSON] » - заявнику [PERSON] . Встановлення факту належності заявнику вищевказаних документів має для нього важливе юридичне значення, в зв`язку з необхідністю перерахунку пенсії. Вищенаведені розбіжності у документах є очевидною опискою, яка не може бути належним чином виправлена без звернення до суду. Таким чином, виходячи з заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заявником було надано достатньо доказів, які вказують на факт належності йому вказаних правовстановлюючих документів, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved