Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач - [PERSON] та відповідач-1 - [PERSON] є подружжям, яке проживає без реєстрації шлюбу з 01.01.2006 р. Дана обставина встановлена рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2016 р. у справі № 161/7824/16-ц, яке набрало законної сили 12.08.2016 р. 08.11.2007 р. між відповідачем-1 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є відповідач-2 Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», укладено кредитний договір №\~86707С40, за яким відповідач-1 отримав кредит в розмірі 682000 доларів США з кінцевою датою погашення - 22.10.2010р. З метою забезпечення виконання цього зобовязання, між сторонами було укладено чотири договори застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р. За вказаними договорами відповідачу-2 в заставу було передано право вимоги грошових коштів в сумі 4000000 грн., що знаходились на відкритих відповідачем-1 в АТ «Укрексімбанк» депозитних рахунках. Грошові кошти відповідачем-1 покладені на депозитні рахунки відповідно до укладених ним з банком чотирьох договорів: договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007р. та договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007р. Грошові кошти за кредитним договором, договорами банківського вкладу та договорами застави є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України. 19.11.2008р. відповідач-1 звернувся до відповідача-2 із заявою про дострокове розірвання договорів банківського вкладу № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р., № 852-206 від 12.11.2007р. та спрямування грошових коштів за ними в сумі 4000000 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.07.2007р. Таким чином, відповідач-1 скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1060 ЦК України. Однак, в порушення вказаного права та умов договорів банківського вкладу, відповідач-2 не здійснив повернення вкладу. Пунктами 3.4.9., 6.8 договорів банківського вкладу (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами), передбачено обовязок відповідача-2 після отримання заяви відповідача-1 про дострокове повернення вкладу зарахувати кошти з депозитного на картковий рахунок відповідача-1 не пізніше двох банківських днів та здійснити договірне списання на користь відповідача коштів з карткового рахунку у випадку наявності заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідач-2 не виконав свої зобовязання за договорами банківського вкладу, чим порушив зобовязання. Належним способом захисту свого порушеного права позивач вважає зобовязання відповідача-2 здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором за існуючим на день пред'явлення відповідачем-1 вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів курсом, із зарахуванням суми банківського вкладу за цим курсом на погашення його зобов'язань за кредитним договором. Стислий виклад позиції відповідача-1. В листопаді 2007 року громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожним окремо було укладено з ВАТ «Укрексімбанк» три кредитні договори на отримання коштів в доларах США під заставу депозитів в національній валюті. Кредитні кошти конвертувались відповідачем-2 та зараховувались на депозитні рахунки вказаних осіб. У звязку із збільшенням курсу долара США 19 листопада 2008 року банк повідомив позичальників/вкладників про необхідність погашення частини кредитів або поповнення вкладів та збільшення розміру забезпечення. Всі троє в цей же день подали заяву про розірвання договорів банківського вкладу та спрямування коштів на погашення кредитів. Не дивлячись на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заявили про розірвання договорів банківського вкладу і зробили все залежне від них для припинення зобовязань по кредитних договорах. Відповідач-2 не виконав свої договірні зобовязання і не спрямував кошти з депозитних рахунків на погашення кредитів. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовами до банку про зобовязання виконати умови договорів банківського вкладу та про визнання частково припиненими зобовязань по кредитних договорах. Позови [PERSON] та [PERSON] суди задовольнили. Аналогічний позов [PERSON] Апеляційним судом Волинської області було відхилено. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2016р. у справі № 161/7824/16-ц встановлено факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за період з 01 січня 2006 року по 06 червня 2016 року. Однак, [PERSON] не було відомо про укладення між відповідачами договорів банківського вкладу та застави. У звязку з пропозицією [PERSON] укласти 27 вересня 2016 року договір про розподіл майна подружжя, 23 вересня 2016 року [PERSON] через нотаріуса передав їй заяву, якою повідомив про розподіл боргових зобовязань у сумі 2404919,77 грн., які виникли на підставі кредитного договору № 86707С40 від 08.11.2007р., укладеного між ним та ПАТ «Укрексімбанк» та рішення Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року у справі № 2-1253/11. Стислий виклад позиції відповідача-2. Відповідач [PERSON] в листопаді 2010 року звертався з позовом до банку про зобовязання виконати умови договору банківського вкладу та про визнання частково припиненим зобовязання за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2011 року рішення суду першої інстанції у даній справі було скасоване та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову. В своєму рішенні суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що головну роль у регулюванні відносин з дострокового повернення коштів з вкладного (депозитного) рахунку має відігравати положення статей 1058, 1060 Цивільного кодексу України про договір банківського вкладу. Також суд апеляційної інстанції покликався на застосування до спірних правовідносин статей 16, 599 ЦК України. Суд зазначив, що [PERSON], починаючи з листопада 2008 року і до листопада 2010 року одержував проценти на депозитний вклад на умовах та в порядку, встановленому договором банківського вкладу, а тому, не виконуючи належним чином взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту, в той же час одержував проценти за користування банком його грошовими коштами на банківських вкладах. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2016р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] у звязку з відсутністю права у [PERSON] на подання касаційної скарги. Ухвалою Верховного Суду України від 21.03.2017р. відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України за заявою [PERSON] Окрім того, [PERSON] до моменту підписання договорів застави та кредитного договору подано до банку власноручно заповнену анкету, в якій зазначено інформацію про те, що [PERSON] неодружений. Заяви, клопотання. Відповідач-2 подав заперечення на позовну заяву, яке було долучене до справи. Відповідач-1 подав письмове пояснення на позовну заяву від 02.11.2017р., яке було долучене до справи. Позивач подав відповідь на відзив (заперечення) відповідача-2, яке було долучене до справи, та подав клопотання про долучення до справи додаткових доказів, яке було задоволене. Відповідач-1 подав клопотання про долучення до справи додаткових доказів, яке було задоволене, а також подав заперечення на відповідь на відзив від 25.12.2017р., яке було долучене до справи. Відповідач-2 на вимогу суду надав виписки по картковому рахунку № 2625000325575520 від 20.12.2011р. Позивач подав клопотання про зобовязання відповідача-2 надати відповідь на запитання письмового опитування учасника справи як свідка. Представник позивача в судовому засіданні вказане клопотання не підтримала. Інші процесуальні дії у справі. Суд зобовязував відповідача-2 надати виписки по картковому рахунку, яким користувався [PERSON] Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Правовідносини, що склались між сторонами, є договірними та регулюються нормами Цивільного кодексу України, умовами укладених між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» договорів: кредитного договору №\~86707С40 від 08.11.2007р.; договорів застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р.; договорів банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р. Зокрема, 08.11.2007р. між [PERSON] (відповідач-1) та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено кредитний договір №\~86707С40, за умовами якого відповідач-1 отримав кредит в розмірі 682000 доларів США з кінцевою датою погашення - 22.10.2010р. Отримані у банку грошові кошти відповідач-1 конвертував у гривню та помістив на депозитні рахунки відповідно до укладених ним з банком чотирьох договорів: договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007р. та договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007р. З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання, між сторонами було укладено договір застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., договір застави № 86707Z43 від 12.11.2007р., договір застави № 86707Z44 від 12.11.2007р. та договір застави № 86707Z45 від 13.11.2007р. За вказаними договорами відповідачу-2 в заставу було передано право вимоги грошових коштів в сумі 4000000 грн., що знаходились на відкритих відповідачем-1 в АТ «Укрексімбанк» депозитних рахунках. 19.11.2008р. банк звернувся до [PERSON] з листом за № 086-16/2725 за підписом керуючого філією ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України». У листі зазначив про необхідність здійснення погашення частини кредиту, оскільки було перевищено ліміт заборгованості, виходячи з розміру наявного забезпечення, через підвищення курсу долара США, або поповнити вклад на депозитному рахунку на 657271, 00 грн., а суму поповнення депозиту передати в заставу. У відповідь на вказаний лист 19.11.2008р. відповідач-1 звернувся до відповідача-2 із заявою про дострокове розірвання договорів банківського вкладу № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р., № 852-206 від 12.11.2007р. та спрямування грошових коштів за ними в сумі 4000000 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.07.2007р. Відповідач-2 на заяву відповідача-1 не відреагував, відповіді не надав, повернення вкладу не здійснив. Відповідач-1 [PERSON] в листопаді 2010 року звернувся з позовом до банку про зобовязання виконати умови договору банківського вкладу та про визнання частково припиненим зобовязання за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2011 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову. Відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (відповідач-2), що є загальновідомим фактом, та інформація про це міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наведені обставини справи встановлені судом у звязку із їх визнанням учасниками справи у поданих суду заявах по суті справи та наданих в судовому засіданні поясненнях представників сторін. Також ці обставини встановлені судом на підставі поданих сторонами доказів: кредитного договору №\~86707С40 від 08.11.2007р. з додатком № 1; Додаткової угоди № 8670 С40-1 до Кредитного договору з додатком № 1; договорів застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р.; договорів банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р.; листа за № 086-16/2725 від 19.11.2008р. за підписом керуючого філією ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»; заяви [PERSON] керуючому філією ВАТ «Укрексімбанк» у м. Луцьку від 19.11.2008р. з вхідним № 4207 від 20.11.2008р. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд відхиляє подані відповідачем-1 докази виписку по картковому рахунку № 2625000325575520, який належить [PERSON], за період з 01.11.2008р. по 28.11.2008р. та з 29.11.2008р. по 31.12.2008р., а також подані відповідачем-2 докази виписку по картковому рахунку № 2625000325575520, який належить [PERSON], за період з 01.11.2007р. по 30.11.2007р., оскільки зазначені докази стосуються нарахування процентів за користування коштами, розміщеними в банку згідно договорів банківського вкладу. Суд вважає, що нарахування процентів за договорами банківського вкладу не має правового значення при наданні оцінки діям відповідачів при вирішенні питання дострокового розірвання договорів банківського вкладу на вимогу вкладника, перерахування коштів з рахунків за цими договорами на погашення заборгованості за кредитним договором. Суд також не приймає до уваги судові рішення, які надані відповідачем-2 до його заперечень на позовну заяву, оскільки зазначені рішення містять правову оцінку певним фактам при розгляді іншої справи, які, згідно ч.7 ст.82 ЦПК України, не є обовязковими для суду у даній справі. Анкета індивідуального позичальника для кредиту під заставу коштів, розміщених на депозитному рахунку, в якій [PERSON] повідомив банку, що він неодружений, як доказ відхиляється судом, оскільки зазначена в цій анкеті інформація спростовується судовим рішенням про перебування позивачки та відповідача-1 у фактичних шлюбних відносинах. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, та застосовані судом норми права. Позивач та відповідач-1 стверджують, що вкладник коштів [PERSON] мав безумовне право достроково розірвати договір банківського вкладу, а також мав безумовне право на дострокове погашення кредитного договору. У разі пред'явлення вкладником вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів банк за умовами цих договорів зобов'язався впродовж двох днів задовольнити вимоги вкладника та списати кошти банківських вкладів на погашення заборгованості за укладеним з банком кредитним договором. Суд з такими аргументами погоджується, виходячи з наступного. Пунктом 3.1.7. договорів банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця (в редакції додаткової угоди) № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р. передбачено право вкладника звернутися до банку із заявою про дострокове повернення вкладу або його частини та процентів на вклад або його частину, за умови повного виконання зобовязань за кредитним договором отримати вклад або частину вкладу та нараховані на вклад проценти з рахунку, на який ці кошти будуть перераховані згідно з вимогами пункту 2.10. договору. Згідно з вимогами п.2.10. у разі звернення вкладника про дострокове повернення вкладу або частини вкладу, що є предметом застави за договором застави, банк зобовязаний видати відповідно вклад або вказану частину вкладу вкладнику шляхом перерахування вкладу або частини вкладу та нарахованих на вклад процентів на рахунок, вказаний у п.3.4.6. цього договору. Пункт 2.12. передбачає, що у випадку дострокового розірвання коштів з депозитного рахунку, право вимоги на які є у заставі, заборгованість за кредитним договором погашається за рахунок коштів, що містяться на депозитному рахунку, в порядку, передбаченому чинним законодавством України, договором застави та цим договором. У відповідності до пункту 3.4.9. Договорів банківського вкладу банк зобовязувався після отримання від вкладника вимоги про дострокове повернення вкладу або частини вкладу здійснити перерахування відповідно вкладу або частини вкладу та нарахованих на вклад (частину вкладу) процентів на умовах, передбачених статтею 4 договору та зарахувати їх на рахунок, вказаний у підпункті 3.4.6. договору, не пізніше 2 (двох) банківських днів з дати надання вкладником до банку відповідної заяви. Пункт 2.6.1. укладеного відповідачем-1 та відповідачем-2 Кредитного договору № 86707С40 від 08 листопада 2007 року передбачає право позичальника здійснити дострокове погашення кредиту або його частини разом з усіма нарахованими до дати дострокового погашення процентами за користування кредитом та іншими платежами, належними до сплати за цим договором. Згідно пункту 2.6.3 кредитного договору банк має право погасити заборгованість за кредитом негайно за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку, у випадку предявлення банку вимоги щодо дострокового повернення коштів з депозитного рахунку. Таким чином, аналіз умов вищевказаних договорів передбачав механізм дострокового погашення кредиту за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку. У відповідності до ч. 2\~ст. 1060 ЦК України\~за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Невиконання банком цього обовязку є порушенням закону та умов договору. [PERSON] 20 листопада 2008 року подав до банку заяву про дострокове розірвання договорів банківського вкладу № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р. та спрямування коштів у розмірі 4000000,00 грн. (чотири мільйони гривень) з депозитних рахунків на погашення заборгованості за кредитною угодою № 86707С40 від 08.11.2007р. в сумі 682000,00 (шістсот вісімдесят дві тисячі) доларів США у порядку, передбаченому підпунктами 4.4. договорів банківського вкладу та пунктами 12 додаткових угод до них. За інформацією архіву курсів валют, яка міститься в мережі Інтернет, курс долара США, встановлений НБУ, станом на 20 листопада 2008 року становив 5,9936 грн. за один долар США. На депозитних рахунках [PERSON] згідно договорів банківського вкладу знаходились грошові кошти в розмірі 4000000,00 (чотири мільйони) гривень, що за курсом НБУ станом на 20 листопада 2008 року становило 667378,54 доларів США. У відповідності до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, у випадку належного виконання банком своїх зобовязань за договорами банківського вкладу, а саме: дострокового розірвання договорів на вимогу вкладника, яку банк отримав 20 листопада 2008 року, та спрямування цих коштів на погашення кредиту, по існуючому курсу НБУ станом на 20 листопада 2008 року [PERSON] погасив би кредит в сумі 667378,54 доларів США. Відповідач-2 стверджує, що для вирішення даної справи правове значення мають встановлені судовим рішенням в іншій цивільній справі обставини, які на підставі п.3 ст.61 ЦПК України, діючого на час надання суду заперечень, не підлягають доказуванню в цій справі, оскільки в ній бере участь [PERSON], щодо якого ці обставини встановлені. З такими запереченнями відповідача-2 суд не погоджується. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2011 року за позовом [PERSON] до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в рішенні суд зробив правові висновки про обрання [PERSON] неправильного способу захисту, обґрунтувавши тим, що [PERSON] не виконував взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту, та в той же час одержував проценти за користування банком його грошовими коштами на банківських вкладах. Суд вважає, що правовий висновок про застосування норми права не являється встановленням обставин справи, які згідно ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню в цій справі. На підставі ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. Оскільки Апеляційний суд Волинської області у рішенні від 25 січня 2011 року надав правову оцінку обставинам справи, така правова оцінка не є обовязковою в даній справі. Суд не погоджується з правовою позицією відповідача-2 про те, що невиконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту та одержання процентів за користування банком його грошовими коштами на банківських вкладах є підставою для відмови у даному позові. Частина 2\~статті 1060 ЦК України та умови, передбачені укладеними між відповідачами договорами банківського вкладу, передбачають безумовне право вкладника вимагати дострокове повернення його вкладу, а для банку ці норми передбачають обовязок видати вклад на першу вимогу вкладника. Ні закон, ні умови договору не передбачають як передумову для дострокового повернення вкладу, вимогу щодо належного виконання кредитного договору. Проте, оскільки на підставі укладених між тими ж сторонами договорів застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р. майнові права на кошти, які знаходяться на депозитних рахунках, перебувають в заставі банку, а тому, пунктом 2.12. Додаткової угоди до Договорів банківського вкладу було передбачено право банку у разі дострокового розірвання договорів банківського вкладу погасити заборгованість за кредитним договором за рахунок грошових коштів, що містяться на депозитному рахунку. [PERSON] звернувся до банку з вимогою про розірвання договорів банківського вкладу та спрямування коштів на погашення кредиту, що відповідає умовам укладених сторонами договорів. А тому, не задоволення банком вимоги вкладника про дострокове розірвання договорів банківських вкладів є неправомірним, у зв'язку з чим на підставі п.5 ч.2 ст.16 ЦК України слід зобов'язати банк виконати умови договорів, та здійснити перерахунок заборгованості відповідача-1 перед банком за кредитним договором за існуючим на день пред'явлення ним вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів курсом, з зарахуванням суми банківського вкладу за цим курсом на погашення його зобов'язань за кредитним договором. На підставі п.7 ч.2 ст.16 ЦК України зобовязання [PERSON] по кредитному договору № 86707С40 від 08.11.2007р. слід визнати припиненим на суму перерахованих з депозитних рахунків грошових коштів. Встановлене порушення прав, свобод чи інтересів позивача. У відповідності до ст. 4 ЦПК України до суду за захистом має право звернутися особа, чиї права, свободи чи законні інтереси порушені іншими особами, які є відповідачами за таким позовом. Питання порушення чи не порушення прав позивачки в іншій цивільній справі правового значення не має. А тому, зазначеній обставині слід надати оцінку у даній справі. Як встановлено судовим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2016 року, яке додане до позовної заяви, позивачка [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2006 року по 06 червня 2016 року спільно проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [PERSON] отримував у банку кредит, укладав договори банківського вкладу та надавав в заставу по забезпеченню кредиту грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках в банку, в період їх спільного проживання однією сімєю. На підставі ст. 1046 ЦК України грошові кошти позичальникові надаються у власність. Як позивачка, так і відповідач стверджують про використання отриманих в банку коштів в інтересах сімї. Таким чином, згідно ст. 60 Сімейного кодексу України на підставі кредитного договору у позивачки та відповідача-1 виникли як спільна сумісна власність на грошові кошти, так і спільні зобовязання перед банком погасити кредит. Відповідач-1 26 вересня 2016 року звернувся через нотаріуса до позивачки із заявою, в якій просив позивачку при розподілі спільного майна подружжя розподілити також боргові зобовязання, які виникли на підставі кредитного договору. У звязку з чим, суд приходить до переконання про порушення відповідачами прав позивачки та виникнення у неї права на звернення до суду за захистом порушеного права. З наведених міркувань є безпідставними аргументи відповідача-2 про те, що права позивачки не порушені, оскільки суд касаційної інстанції та Верховний Суд України не встановили порушення її прав під час оскарження нею судового рішення за позовом [PERSON] до банку. Не застосовані судом норми права, на які посилались сторони. Суд не застосував норми п.3 ст.61 ЦПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017р., з наведених в мотивувальній частині підстав. Також суд надав іншу аніж відповідач-2 правову оцінку обставинам справи, виходячи зі змісту статей 16, 599, 1058, 1060 ЦК України.

Outcome: approved