Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 30.09.2017 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON] , який проживає з матір`ю. Причинами для розірвання шлюбу вважає те, що протягом останнього року сімейне життя сторін лише погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними виникають часто сварки навіть з простих побутових питань. Стосунки, які існують між ними, виключають можливість збереження шлюбу. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, сина після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 23.09.2019 року він подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзиву на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 30.09.2017 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 480 (а.с.8). Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 9) Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. За таких обставин шлюб слід розірвати. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved