Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 16.11.2018 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13.06.2009 року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - №630. Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та шлюб. Шлюбні відносини на сьогодні припинені. Спільне господарство сторони не ведуть з червня 2017 року. Відповідач та батько дітей у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча його стан здоров`я та матеріальний стан це дозволяє. [PERSON] працевлаштований і має стабільний дохід. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та судові витрати. Стислий виклад відзиву відповідача: 02.01.2019 року від відповідача надійшов відзив на позову заяву в якому він зазначив про визнання позовної вимоги щодо розірвання шлюбу. Не заперечував проти наявності у них з позивачем двох малолітніх дітей. Відповідач вказує, що позивач проживає у належному йому на праві власності будинку, який утримується за його рахунок. [PERSON] приймає участь в утриманні дітей, зокрема: забезпечує одягом, харчуванням, ліками, несе витрати за участь у гуртках та навчання в освітніх закладах, проте документи, що підтверджують дані факти він не зберігав. Діти проживають разом з батьком та зареєстровані в будинку [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована та проживає позивач. З 7 листопада 2015 року відповідач прийнятий на службу до Національної поліції України, отримує стабільний дохід, що підтверджує утримання ним дітей. Відповідач просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей, оскільки останні проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Стислий виклад відповіді на відзив: 17.01.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій остання вказує на відсутність у відповідача доказів, які підтверджують понесені ним витрати на утримання дітей. Позивач не згідна з твердженнями відповідача, що виключно він утримує будинок і сплачує кошти за комунальні послуги, якими сам також користується. З твердженням відповідача щодо супроводження ним сина до гуртків позивач також не погоджується, оскільки на гуртки сина відводить вона, а відповідач супроводжував дитину в одиничних випадках. Оскільки відповідач не надавав кошти на утримання дітей, позивач була змушена вийти на роботу з метою забезпечення дітей нормальними умовами життя. Стислий виклад заперечення: 25.02.2019 року від відповідача надійшло заперечення до якого він приєднав додаткові докази на підтвердження того, що він несе витрати на утримання дітей та докази про невиконання позивачем своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки діти проживають з відповідачем, то заявлена вимога про стягнення з нього аліментів є безпідставною. Стислий виклад позиції відповідача: 10.06.2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо їх задоволення. Сторони в судове засідання, призначене на 10.06.2019 року не з`явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.12.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 01.03.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. 10.06.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог, з проханням не допитувати заявлених нею свідків, не надавати термін на примирення і залишити їй прізвище « [PERSON] ». 10.06.2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, визнання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо їх задоволення, з проханням не надавати термін на примирення. Встановлені судом обставини: Враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі і прийняття даного волевиявлення особи судом як такого що є добровільним та не порушує вимоги закону, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що відповідач своєю заявою про визнання позову фактично підтвердив обставини справи, що викладені позивачем, а тому є не доцільним дослідження доказів, які стосуються матеріального стану сторін, понесених ними витрат на утримання дітей. Суд встановлює наступні обставини, які мають ключове значення для вирішення справи. 13.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище після одруження на - « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 13.06.2009 року, Серія [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження Серії [NUMBER] / та [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , (а.с.6-7). Відповідно до довідки з виконкому Червонослобідської сільської ради від 23.10.2018 року №6072, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має такий склад сімї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] і [PERSON] - діти (а.с.10). Згідно довідки виконкому Червонослобідської сільської ради від 17.01.2019 року №154, [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] і на її утриманні перебувають діти: [PERSON] та [PERSON] З довідки Управління поліції охорони в Черкаській області від 19.12.2018 року № 269 вбачається, що [PERSON] з 01.02.2017 року по теперішній час проходить службу на посаді поліцейського відділу охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону УПО Черкаської області. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 10.01.2019 року, [PERSON] з 05.01.2018 року прийнята на посаду лікаря-стоматолога-ортодонта за сумісництвом. Працює по теперішній час. Отже судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами та наявність у них спільних дітей, які проживають з матір`ю. Норми права, що підлягають застосуванню: ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.. 113 СК України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Суд вивчивши матеріали справи в їх сукупності та повноті приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки подружні відносини сторони не підтримують і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, шлюб необхідно розірвати. Враховуючи, що малолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, і даний факт не заперечується сторонами, що слідує з визнання позову відповідачем та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку що діти потребують стабільної, щомісячної матеріальної допомоги і з боку батька, і це буде відповідати якнайкращим їх інтересам. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу малолітнім дітям, що ним не заперечується. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141ЦПК України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., за ставками на час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved