Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Київського пансіонату ветеранів праці, про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Визнано незаконним та скасувано наказ №361-к від 08.07.2020 року Київського пансіонату ветеранів праці про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з гуманітарних питань в порядку п.3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 164 робочих дні в сумі 81508,00 грн. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь [PERSON] понесені нею судові витрати зі сплати судового збору 2207,10 грн. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь держави судові витрати по справі 840,80 грн. судового збору. В ніші частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. При цьому, 06.05.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній справі, оскільки судом при вирішенні позовних вимог не було вирішено питання про стягнення з Відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правова допомога надавалась позивачу адвокатом Рашковою В.В. на підставі договору № 01/10/20 від 01.10.2020 року про надання правової допомоги. В розрахунку витрат за надану правову допомогу від 01.12.2020 року вбачається, що в ньому міститься детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги у вищевказаній справі. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 21.04.2021 року вбачається, що адвокат з 01.08.2020 року по 19.03.2021 року надав Клієнтові юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №01/10/20 від 01.10.2020 року, а клієнт прийняв надані послуги, щодо представництва інтересів Клієнта в Деснянському районному суді м. Києва у справі №754/10159/20. Вартість послуг за період, вказаний в п. 1 цього Акту, згідно додатку №1 до договору становить 10000,00 грн. Всього клієнтом сплачено 10000,00 грн. Досліджуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved