Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся з позовом про визнання права власності на житловий будинок, що розташований в с.Ворона, по вул. Л.Українки, 22, Коломийського району, в порядку спадкування за законом. Однак, в процесі ознайомлення з матеріалами справи виявилось, що 26.08.2005 року виконкомом Воронської сільської ради ухвалено рішення №40 «Про відібрання дітей від матері [PERSON]», другим пунктом якого вирішено закріпити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] по 1/6 частині вищевказаного будинку. Даний будинок належав бабусі позивача - [PERSON]. Позивач з бабцею і своєю матір'ю [PERSON] вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. В 1991 році [PERSON] померла. Після її смерті у володіння спадщиною повинна була вступити мати позивача, однак, вона померла 05.01.2014 року, так і не переоформивши спадщину на себе. Позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується ним та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, проводить в ньому поточний та капітальний ремонти. Оспорюване рішення позивач вважає незаконним, оскільки ним на підставі п.2 ст.170 СК України вирішено відібрати дітей у [PERSON] та закріпити за ними по 1/6 частині спірного будинку. Однак, положення ст.170 СК України не передбачають закріплення часток власності за неповнолітними особами. Крім цього, до компетенції виконавчого комітету сільської ради не входить функція позбавляти права власності на нерухоме майно та наділяти правом власності. Згідно зі ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми - сиротами та дітьми , позбавленими батьківського піклування , а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У вищевказаному будинку ніхто з вищеназваних дітей ніколи не проживали і їхнє місце проживання не було зареєстроване ні з батьками, ні самостійно, що підтверджується довідкою Воронської сільської ради № 664 від 23.11.2016 року. Крім того, вказані особи передані до школи-інтернату. На підставі наведеного позивач просить скасувати рішення Воронської сільської ради № 40 від 26.08.2005 року «Про відібрання дітей від матері [PERSON]» в частині закріплення за вказаними дітьми по 1/6 частині будинку, що знаходиться в с. Ворона, по вул. Л.Українки, 22, Коломийського району. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з вищевказаних підстав і пояснив, що вказані в оспорюваному рішенні діти є його племінниками , а саме дітьми його рідної сестри, місце проживання якої йому невідоме. Тому він просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки виконком, приймаючи оспорюване рішення, діяв відповідно до ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» і до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Тому представник відповідача в задоволенні позову просить відмовити. Суд, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження позивач народився 30.03.1961 року в с.Ворона Коломийського району Івано-Франківської області. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.23 ). Свідоцтвом про право особистої власності, виданим 14.02.1988 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №220 від 14.10.1987 року, стверджується що право власності на житловий будинок №52 в с.Ворона, по вул.Калініна, Коломийського району Івано-Франківської області зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.14). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №396766, виданого 12.01.1991 року Воронською сільською радою, бабуся позивача [PERSON] померла 09.01.1991 року, а мати [PERSON] 05.01.2014 року в с.Ворона Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 15, 16). Відповідно до довідок №№218, 664, виданих відповідно 01.04.2014 року та 03.11.2014 року Воронською сільською радою, [PERSON] належав житловий будинок в с.Ворона, по вул. Л.Українки, 22 (колишня Калініна, 52), Коломийського району, в якому вона проживала з 1957 року по день смерті. Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] дочка. На момент смерті [PERSON] (09.01.1991 року) в зазначеному будинку проживала її дочка [PERSON] На момент смерті [PERSON] (05.01.2014 року) в цьому будинку були зареєстровані: онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 2002 року народженя, за якими згідно із рішенням Воронської сільської ради № 40 від 26.08.2005 року закріплено по 1/6 частині зазначеного будинку. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] у вказаній сільській раді не посвідчувалися (а.с.6, 22). Згідно із довідками вказаної сільської ради №№ 1133 та 1134 від 15.12.2016 року станом на 05.01.2014 року та 15.12.2016 року в будинку №22 по вул. Л.Українки в с.Ворона Коломийського району були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 31,32). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сімї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, позивач вказаного обовязку не виконав, і не надав жодного доказу на підтвердження того яким чином прийнятим відповідачем оспорюваним рішенням порушено права позивача як спадкоємця його бабусі та матері, адже реєстрація місця проживання вказаних дітей у зазначеному будинку не є перешкодою для цього, останні не належать до спадкоємців та не мають права власності у зазначеному майні. Стороною ж відповідача надано належні і допустимі докази на обґрунтування заперечень проти позовних вимог, які грунтуються на нормах ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» і ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Тому ці вимоги суд вважає необґрунтованими і саме з цієї підстави в задоволенні позову слід відмовити, оскільки права позивача як жодним чином не порушені і На підставі наведеного, ст. 60 ЦПК України та,

Outcome: dismissed