Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] 09.04.2020 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований10 листопада 2016 року у виконкомі Шишковецької сільської ради Кіцманського району, актовий запис №08. Позивачка вказує на те, що у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Зазначає, що подружні стосунки з [PERSON] не підтримують з червня 2019 року, оскільки останній поїхав на заробітки в Чехію . Вказує на те, що в серпні 2019 року чоловік повідомив їй, що проживає у фактичних шлюбних відносинах із іншою жінкою. Зважаючи на вищезазначене, позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно, при цьому вона не бажає проживати разом із відповідачем, на примирення не погоджується. Також вказує у позовній заяві, що спільно нажитого майна у них немає, питання про аліменти не ставить, так як відповідач надає допомогу у добровільному порядку. За таких обставин просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] », яке позивач отримала під час державної реєстрації шлюбу(а.с.1-10). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 квітня 2020 року (а.с.12). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 травня 2020 року (а.с.18). У судове засідання 14 травня 2020 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 09 червня 2020 року (а.с.20). У судове засідання 09 червня 2020 року учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] разом із позовною заявою та 28.04.2020 скерувала до суду також заяви, у яких підтримала заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу. Просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, вказала, що у випадку неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.10,16). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судовий розгляд 09 червня 2020 року, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Більше того, інформація про розгляд справи, з зазначенням дати та часу розгляду також містилася на офіційній сторінці суду на веб-порталі судової влади України. При цьому, відповідач причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та про що судом постановлена відповідна ухвала. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між відповідачем - [PERSON] , [INFO] та позивачкою - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 10 листопада 2016 року,який зареєстрований виконавчим комітетом Шишковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 листопада 2016 року (а.с. 6). Під час шлюбу у сторін народилася дитина: син - [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження якого, серії [NUMBER] від 01березня 2017 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, вже приблизно з червня 2019 року, як вказує позивачка, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Питання щодо визначення місця проживання дитини не ставлять на розгляд суду. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються зокрема із судового збору. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом задоволено в повному обсязі позов [PERSON] , а тому понесені нею судові витрати по оплаті судового збору, у сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved