Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] м. Херсоні, є абонентом ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на протязі тривалого часу належним чином не сплачує плату за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з листопада 2006 року по квітень 2014 року в сумі 4843,77 грн. Просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечував, просив застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] в м. Херсоні та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно особового рахунку [NUMBER] він є абонентом ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль». Оскільки послуги з теплопостачання надавалися належним чином, враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обов'язковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення цього позову позивач в лютому 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, який 24 лютого 2014 року було скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу в лютому 2014 року та почався заново з поданням у відповідного позову після скасування в лютому 2014 року судового наказу. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з лютого 2011 року (три роки з лютого 2014 року - часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по квітень 2014 (згідно з наданими розрахунками). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась з лютого 2011 року по квітень 2014 року. Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання з лютого 2011 року по квітень 2014 року заборгованість позивача складає 2010,08 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial