Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Сірік Дмитро Володимирович, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у лютому 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №014/13-9999/69161 від 17.04.2008 року у розмірі 248296,08 грн. З позову виходить, що 13.10.2006 р. між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 63000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних, щомісячно, з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.07.2019 р. 23.08.2012 р. між сторонами було укладено додаткову угоду відповідно до умов якої банк з 23 серпня 2012 року надав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, в тому числі перший транш кредиту - 30351,02 долари США на споживчі цілі, а другий транш - 246602,04 грн на рефінансування заборгованості за першим траншем кредиту. Процентна ставка за користування другим траншем становить 20% річних. Повернення кредиту та сплати інших платежів відбувається відповідно до графіку. Однак, в порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України відповідач не виконав умови договору і станом на 20.09.2013 року мав заборгованість у розмірі 248296,08 грн, з яких: заборгованість по кредиту 225089,57 грн; заборгованість по відсоткам 21877,32 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань 1329,19 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено 13.10.2006 року договір поруки, яка за умовами договору на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповісти по зобов'язанням [PERSON] та всіх додаткових угод, що були та будуть укладені до нього, у повному обсязі цих зобов'язань. За умовами договору поруки поручитель та позичальник, у разі невиконання зобов'язань, відповідають як солідарні боржники. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, виклав стисло обставини зазначені у позовній заяві та пояснив, що суми заборгованості різняться (сума збільшилась), адже після проведеного розрахунку, станом на 11 січня 2014 року, відповідачу було нараховані відсотки за лютий місяць та пеня за прострочення сплати відсотків та кредиту. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення які зводяться до того, що відповідно до матеріалів справи стороною позивача вимога про дострокову сплату кредиту надіслана йому 20.01.2014 року (хоча це не підтверджено належними доказами), а позов пред'явлено 05.02.2014 року, що порушує строки визначені ст.11 ЗУ «Про захист прав позивачів» щодо висування вимоги сплатити заборгованості, а отже позов є передчасним. Прострочена заборгованість є тимчасовою і буде ліквідована з приходом весни і з зростанням обсягів перевезень, які він здійснює. Крім того, вартість заставного майна по кредитному договору становить 470 тис. грн, і зважаючи на розмір простроченої заборгованості за рахунок цього майна можливо погасити заборгованість. Також викликає у відповідача сумнів у правильності проведеного стороною позивача розрахунку заборгованості і він вважає, що було неправильно розподілено кошти, які він сплачував, що призвело до штучного виникнення заборгованості. /а.с.47/ Представник співвідповідача у судовому засіданні позовні вимоги також не визнав та пояснив, що відповідно до п.6.2.9 додаткової угоди від 23.06.2011 року та п.3.2 договору поруки банк не набув права вимоги до [PERSON], що є підставою для відмови позивачу у позові. Крім того, банк неправильно зробив розрахунок пені, адже не має права вимоги вказаної фінансової санкції понад один рік. /а.с.48/ Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 13.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладена генеральна кредитна угода №014/03-3/170, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 63000 доларів США, до 12 жовтня 2011 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплатити відсотки та виконати інші зобов'язання, згідно графіка погашення. У разі несвоєчасного повернення кредитів позичальником у визначений кредитними договорами терміни, осатаній зобов'язався відшкодувати кредитору завдані цим збитки в повній сумі понад неустойку (штраф, пеня) які, передбачені даним договором, а саме пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення. Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником п.5.1, 5.2 договору або порушення строків погашення кредиту, передбачених графіком погашення, наведеному у додатку №1. Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. Також позичальник надав право визначення черговості погашення кредитної заборгованості (кредиту, відсотків, штрафів та пені) вирішувати самостійно кредитору, з урахуванням вимог чинного законодавства України. /а.с.6-8, 23, 24/ 23.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено додаткову угоду №014/03-3/170-1/5 до кредитного договору №014/03-3/170-1 від 13.10.206 року згідно якої з 23.08.2012 року банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, а той зобов'язується отримати кредит, використати його за призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені договором. 1-й транш кредиту - 30351,02 долар США надається на споживчі цілі, 2-й транш кредиту - 246602,04 грн надається на рефінансування заборгованості за 1-им траншем кредиту. Остаточним погашенням кредиту є 28 липня 2019 року. З 23.08.2013 року процентна ставка за користування другим траншем кредиту становить 20 % річних. Повернення кредиту, сплата відсотків та виконання інших зобов'язань відбувається згідно графіку повернення кредиту та сплати інших платежів погодженого сторонами як додаток №1 до договору. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені у кредитному договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплати нарахованих відсотків на умовах, передбачених кредитним договором та умовами генеральної кредитної угоди. Відсотки за користування кредитом позичальник сплачує щомісячно. Відповідно до п.6.3 Кредитного договору Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору або порушення строків погашення кредиту, передбачених графіком погашення. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банку з вимогою дострокового погашення. За невиконання або неналежне виконання позичальником обов'язків, позичальник на вимогу банку сплачує останньому неустойку у розмірі 0,5 % від суми кредиту за кожне порушення обов'язку, п.4 Додаткової угоди від 22.08.2012 року. Договір та додаткові угоди підписані сторонами. /а.с.6-24/ Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] та виписок із історії руху по рахунку [NUMBER] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 11.01.2014 р., складає всього 244248,33 грн, з яких: заборгованість по кредиту 225089,57 грн (в т.ч. прострочена заборгованість 6742,01 грн); заборгованість по відсоткам 18053,88 грн; пеня за прострочення кредиту 410,06 грн; пеня за прострочення відсотків 694,82 грн. /а.с.4-5, 53-94/ Зважаючи, що дана заборгованість нарахована станом на 11.01.2014 року, до суду позивач звернувся 11.02.2014 року, то суд погоджується з позицією представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в тій частині, що банк мав право нарахувати і за цей період відсотки та пеню, адже як вже описувалось судом вище, сторони домовились про те, що обчислення нарахування відсотків по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, а пеня за кожний день прострочення. За договором поруки, згідно приписів ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 13.10.2006 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки, за якими поручитель на добровільних засадах зобов'язалась перед кредитором, відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов генеральної кредитної угоди №014/03-3/170-1 від 13.10.2006 р. та усіх додатків та додаткових угод до неї в повному обсязі цих зобов'язань, як солідарний боржник. /а.с.25/ Суд не погоджується з позицією представника співвідповідача в тій частині, що позивач не має права вимоги до його довірительниці, як поручителя [PERSON], адже відповідно до умов укладених договорів, зміст яких описано судом вище, банк має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору або порушення строків погашення кредиту, передбачених графіком погашення і таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банку з вимогою дострокового погашення, а [PERSON] уклавши договір поруки погодилась з таким правом кредитора. Крім того, суд звертає увагу, що письмові вимоги про погашення заборгованості були направлені відповідачам 20 січня 2014 року і на час розглянути справи заборгованість погашена не була. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім іншого, суд не погоджується з позицією відповідачів, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» неправильно розподіляло сплачені [PERSON] кошти за користування кредитом і також неправильно нарахована пеня за прострочення зобов'язання, адже сам [PERSON] надав банку право самостійного визначення черговості погашення кредитної заборгованості, з урахуванням вимог чинного законодавства України, і це положення договору не суперечить приписам ст.534 ЦК України. Як видно з розрахунку заборгованості пеня [PERSON] була нарахована в межах річного строку, у відповідності до умов договорів та у зв'язку з настанням події порушення зобов'язань по своєчасній сплаті чергової частини тіла кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Отже, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ґрунтуються на законі та укладених договорах і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідачами істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2482,96 грн, який підлягає стягненню з відповідачів. /а.с.3/

Outcome: approved