Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.01.2021 [PERSON] (далі - позивач) через представника звернулася з вказаним позовом і просить: позбавити [PERSON] (далі - відповідач) батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.02.2021 і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з жовтня 2012 року по листопад 2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Починаючи з листопада 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, донька проживає з нею. Відповідач заявою від 23.11.2017 надав дозвіл на виїзд доньки із тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на постійне місце проживання в Україні. Після розлучення відповідач більше трьох років свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо доньки, не дбає про її духовний, моральний та фізичний розвиток, не піклується про стан здоров`я, не забезпечує здобуття нею повної загальної освіти, не готує її до самостійного життя і не займається вихованням доньки. Упродовж 2018-2020 років коштів на утримання доньки не надавав. Зазначає, що об`єктивних причин, які б виправдовували таку поведінку відповідача та його ставлення до дитини і її виховання протягом досить тривалого часу не мається. Вказує, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи, самостійно забезпечує утримання малолітньої доньки. Відповідач перебуває на тимчасовій окупованій території України, є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, непрацездатні особи, які перебувають на його утриманні відсутні, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Саме такий розмір аліментів буде достатнім і відповідатиме інтересам дитини. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. [PERSON] суду пояснила, що вона з відповідачем після реєстрації шлюбу проживали в м. Керч, де у них народилася донька і у квартирі вони всі були зареєстровані. Відповідач є військовослужбовцем, з 2016 проходив службу у с. Перевальне звідки він родом. Фактично з 2013 року батько почав втрачати зв`язки з ними - не спілкуватися з донькою, приїздив до них раз на 2-3 місяці. З вересня 2017 їй із соцмереж стало відомо про наявність у нього іншої жінки. Відповідач став громадянином РФ і військовослужбовцем цієї держави. У листопаді 2017 відповідача бачила останній раз коли він надав дозвіл на виїзд дитини, але і того дня він не проявив інтересу до дочки і не попрощався з нею. Її забрали батьки у м. Суми. У 2018 році телефонувала на номер чоловіка, але відповів його батько просила передати речі. Потім їй ніхто за цим номером не відповідав. З батьками чоловіка вона не спілкується, повну адресу їх не знає. У неї виникають питання при знятті з реєстрації та реєстрації місця проживання дочки, виїзді за кордон, оскільки потрібен дозвіл батька дитини. Після сварки відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини добровільно, з позовом про стягнення аліментів не зверталася, оскільки на її погляд будуть складнощі з їх отриманням. Коштів не було, щоб подати на розлучення, тому шлюб розірвали у 2020 році. Оскільки відповідач не підтримує зв`язок з дитиною, не утримує матеріально, перешкод у спілкуванні з дочкою вона не чинить, для вирішення питань пов`язаних з дочкою їй потрібно звертатися до суду та витрачати кошти просить позбавити відповідача батьківських прав та стягувати аліменти на утримання дочки. Представник позивачки [PERSON] вказував на необхідність позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він не виконує батьківські обов`язки, умисно відмовився від своєї дочки, має неналежну поведінку, яка може вплинути на подальшу долю дитини - перейшов на біг ворога та змінив громадянство. Потім у майбутньому може пред`явити позов про стягнення з доньки аліментів на його утримання. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не прибув, відзив на позов не подав. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок, заперечувала проти задоволення позовної заяви, у зв`язку з не доведенням застосування до відповідача крайнього заходу впливу. Заяви, клопотання. 12.03.2021 від третьої особи надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі їх представника. 29.03.2021 від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків. 09.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання матеріалів до цивільної справи. 19.04.2021 від третьої особи надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника. 26.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 05.05.2021 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.02.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження. 12.03.2021 підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2021 для отримання висновку. 29.03.2021 підготовче судове засідання відкладено на 13.04.2021 для надання доказів. Ухвалою суду від 13.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 05.05.2021. 05.05.2021 ухвалою суду витребувано докази, судове засідання відкладено на 10.06.2021. 10.06.2021 судове засідання відкладено на 02.07.2021 для виклику свідків. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши вступне слово позивача та її представника, пояснення свідків, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. З 06.10.2012 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с. 11). Шлюб розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2020 (а.с. 13). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Позивач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи у м. Суми, що підтверджується Довідкою № 5924-6102 від 11.12.2017 (а.с. 16). 23.11.2017 відповідач [PERSON] надав згоду на виїзд на постійне місце проживання до України його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з її матір`ю - [PERSON] (а.с. 21). Зазначений документ суд ураховує як та званий «намібійський виняток» та оцінює разом з іншими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку. Позивач [PERSON] зверталася до Виконавчого комітету Сумської міської ради 04.02.2021 з заявами про її зняття разом з малолітньою дочкою з реєстрації - [ADDRESS] , у зв`язку з прибуттям у [ADDRESS] . Однак, у знятті з реєстрації відмовлено через відсутність згоди батька, як законного представника дитини на зняття та реєстрацію місця проживання (а.с. 33-34). [PERSON] працює головним бухгалтером в ОКЗ «Сумський обласний Центр медико-соціальної експертизи», її дохід за 2020 рік становить 174937,80 грн. (а.с. 22). [PERSON] , [INFO] з 18.08.2018 знаходиться під медичним наглядом лікаря-педіатра амбулаторії № 2 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради, декларація укладена матір`ю дитини [PERSON] . Зі слів лікаря, виключно мати [PERSON] супроводжує дитини на прийом з приводу щорічних планових медоглядів та щеплень, а також періодично в разі захворювань. Що стосується батька дитини, він не цікавиться здоров`ям дитини і не супроводжує її на прийом до лікаря (а.с. 55). Донька сторін є ученицею 2-Л класу Комунальної установи «Сумська спеціалізована школа І ступеня № 30» Сумської міської ради. Батько учениці за весь період навчання дитини до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, з класним керівником з питань навчання дитини не спілкувався (а.с. 17). З серпня 2019 року Окольника Віра відвідує Pole, aerial & acro centre LEVEL, м. Суми. До спортивного центру записала, приводить і забирає, оплачує навчання мати - [PERSON] . Батько [PERSON] не звертався до спортивної школи в інтересах малолітньої, не цікавився її успіхами, не був присутнім на відкритих заняттях та не проводив оплату (а.с. 62). На звернення [PERSON] щодо перевірки стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] , проведення превентивних заходів впливу, притягнення до адміністративної відповідальності Службою у справах дітей Сумської міської ради 14.11.2019 повідомлено, що перевірка стану виконання батьківських обов`язків батьками, проведення превентивних заходів з одним із батьків щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків та притягнення за це до адміністративної відповідальності, не передбачено Положенням про службу у справах дітей Сумської міської ради та не входить до повноважень органу опіки та піклування (а.с. 18). За зверненням [PERSON] щодо притягнення батька дитини до відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків по відношенню до їх спільної доньки, Сумським ВП ГУНП в Сумській області 16.11.2019 проведено перевірку. [PERSON] не опитано у зв`язку з його перебуванням на непідконтрольній Україні території, про що складено Довідку про результати розгляду матеріалів ЄО № 86082 від 05.11.2019 (а.с. 19-20). Відомості про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, громадянином Російської Федерації [PERSON] , у період з 01.11.2017 по 01.05.2021 в базі даних не виявлено, що підтверджується листом Держприкордонслужби України (а.с. 83). На запит адвоката Верещагіна Д.Б., Сумська дирекція АТ «Укрпошта» 05.04.2021 повідомила, що інформацію щодо надходження реєстрованих поштових відправлень на ім`я [PERSON] або її матері - [PERSON] , відправником яких є [PERSON] надасть за надання відповідних даних та при умові, що не минув шестимісячний термін з дня прийняття їх до пересилання (а.с. 58). Разом з тим, суд не бере до уваги зазначений лист, оскільки він по собі не містить інформації щодо предмета доказування, а тому є неналежним доказом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він батько позивачки. Дочка з чоловіком жили в м. Керч. Вони двічі на рік їздили до них у гості. У 2016 приїздили на день народження онуки і зятя не бачили. Оскільки в м. Керч не було роботи, дочка хотіла виїхати, тому вони її з онукою забрали до м. Суми. Онука з 2017 року батька не бачила і мабуть уже ніяк не ставиться. До зятя не телефонував, скоріш за все у нього з`явилась нова сім`я. Після того, як донька виїхала до м. Суми вони з чоловіком не спілкувалися. Будь-яких контактів не було. Вони постійно допомагають дочці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивачки. Знає її з навчання з 2007-2008 року. [PERSON] навчався у м. Суми, де зустрівся з позивачкою, потім одружилися у Криму. На весіллі не була, спілкувалися періодично телефоном. В кінці листопада 2017 [PERSON] повернулася з дочкою до м. Суми, з її слів знає що чоловік знайшов іншу жінку. Проводить час з позивачкою та її донькою і дитина батька не згадує. Не чула щоб батько дарував дочці подарунки. Знає, що шлюб розірвали. Мобільний номер позивач не змінювала з навчання в університеті. Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надало висновок про позбавлення батьківських прав, згідно якого вважають за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що під час обстеження було проведено бесіду з малолітньою дитиною і зі слів дівчинки вона пам`ятає свого батька, хоча не відразу пригадала його ім`я. Розповіла, що тато не приїздив до них у м. Суми, не телефонував, не вітав з днем народження та іншими святами. Проте, вона не проти з ним спілкуватись. Зазначено, що надані докази позивачки та мотиви позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка застосовується відносно батьків. Питання, які хоче вирішити позивачка шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] (реєстрація місця проживання доньки та виїзд за кордон без згоди батька з дитиною) можливо розв`язати шляхом визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю. Позивачкою не надано докази щодо вжитих заходів по встановленню причин, з яких батько не спілкується з дитиною, забезпечення права дитини на спілкування з батьком, з`ясування думки батька щодо позбавлення батьківських прав. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень частини 2 статті 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно частин 2 і 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2-5 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так судом установлено, що з грудня 2017 року [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] переїхала з м. Керч АРК (де продовжують бути зареєстрованими) до м. Суми. Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, вона займається її вихованням, лікуванням, піклується про навчання, фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач є військовослужбовцем і продовжує проживати на тимчасово окупованій території АР Крим. Лише у листопаді 2020 рішенням суду розірвано шлюб між сторонами. Доказів на підтвердження винної поведінки [PERSON] щодо дочки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками за реальної можливості виконувати батьківськи обов`язки, позивач суду не надала. Доводи представника позивачки, що не позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки негативно вплине на її подальше життя на увагу не заслуговують, оскільки зміна громадянства батьком та проживання в різних містах не є безумовною обставиною, яка свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Передбачений Сімейним кодексом України обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків також не є підставою для позбавлення батьківських прав. Будь-яких даних, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо доньки [PERSON] , або про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини. Встановлені судом обставини позбавляють суд дійти висновку, що після позбавлення батьківських прав, умови життя малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка під час спілкування з представником Управлінні «Служба у справах дітей» Сумської міської ради виявила бажання спілкуватись з татом, будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відмова без згоди батька, як законного представника дитини на зняття та реєстрацію місця проживання не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки законом передбачено інший спосіб захисту прав та інтересів дитини щодо житлових прав (а.с. 33-34). Можливість самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України тим із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини урегульовано частиною 5 статті 157 СК України. Отже діючим законодавством урегульовано питання захисту прав і інтересів дитини для виїзду за межі України без дозволу одного із батьків і це не вимагає виключно позбавлення батьківських прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами ухилення відповідача від участі у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ненадання добровільно коштів батьком на утримання дитини є підставою для стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України). Судом установлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Зважаючи на встановлені факти, оскільки [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, відтак наявні підстави стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньки, до досягнення нею повноліття. За приписами частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, разом з тим згідно позовної заяви позивач просить стягувати аліменти з 01.02.2021, тому беручи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд присуджує аліменти в межах заявлених вимог відповідно до статті 13 ЦПК України. Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатила 908 грн. судового збору, за вимогу про позбавлення батьківських прав (а.с. 31), а за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». За приписами частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав судом відмовлено, тому судовий збір в цій частині покладається на позивача, а за вимогою про стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial