Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»» звернулося з позовом до ПФ «Мінкан» та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 765875 грн. 17 коп. Позов обґрунтовано тим, що 21.04.2005р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (який в подальшому змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/02-1/266-05, згідно з яким позивачем був наданий кредит в сумі 58800,00 доларів США, строком на 120 місяців, тобто до 21 квітня 2015 року. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти. 09.07.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/02-1/266-05/1, згідно якої було проведено реструктуризацію кредитної заборгованості та збільшення строку кредиту на 96 календарних місяців, тобто до 21.04.2023 року. Крім того, 21.04.2005 року у забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та співвідповідачем Приватною фірмою «Мінкан» був укладений договір поруки. 09.07.2009 року між позивачем та ПФ «Мінкан» було укладено додаткову угоду № 12/1800/74/266-05/1 до договору поруки. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові, в разі неявки відповідача - ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.04.2005р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (який в подальшому змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») (а.с.33) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/02-1/266-05, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 58800,00 доларів США, строком на 120 місяців, тобто до 21 квітня 2015 року . (а.с. 15-16). Предметом цього договору було надання банком (позивачем) позичальнику (відповідачу [PERSON]) кредиту 58800,00 доларів США, строком на 120 місяців, тобто до 21 квітня 2015 року (п.1.1, п.1.2 договору). Також кредитним договором було встановлено графік платежів (додаток №1 до договору «Графік погашення кредиту»). 09.07.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/02-1/266-05/1, згідно якої було проведено реструктуризацію кредитної заборгованості та збільшення строку кредиту на 96 календарних місяців, тобто до 21.04.2023 року.(а.с.18-19), а також зазначено, що на момент укладення додаткової угоди заборгованість [PERSON] за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 3852,96 доларів США.Так, додатковою угодою до кредитного договору було встановлено графік повернення кредиту та інших платежів (додаток №2 від 09.07.2009 р.). Відповідно до п.1.4. Кредитного договору, за користування кредитом встановлялася процентна ставка в розмірі 14 % річних. Згідно з п.5.1 частини 5 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту по « 21 квітня 2015 року» на рахунок, зазначений в п.4.1 Кредитного договору; 2) щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого ) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплати відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № 22184556 в АППБ «Аваль», МФО 350589. Відповідно до п.5.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Згідно з п.9.1 частини 9 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) пеню в розмірі 0,5% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, а також 20 гривень, за кожен день прострочки. Крім того, 21.04.2005 року у забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та співвідповідачем Приватною фірмою «Мінкан» був укладений договір поруки. У зв'язку з цим, 09.07.2009 року між позивачем та ПФ «Мінкан» було укладено додаткову угоду № 12/1800/74/266-05/1 до договору поруки.(а.с.27) За умовами договору поруки, з урахуванням додаткової угоди, поручитель (відповідач ПФ «Мінкан») зобов'язался відповідати перед кредитором (позивачем) по зобов'язанням позичальника (відповідача [PERSON]), які виникають з умов вищевказаного кредитного договору у повному обсязі цих зобов'язань. Пунктом 2.1. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором, надавши 21.04.2005р. позичальнику [PERSON] кредитні кошти у сумі 58800,00 доларів США (а.с.15-16). [PERSON] в свою чергу, були прийняті на себе зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом, відповідно до графіка погашення кредиту, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14%, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.(а.с. 17). В порушення зазначених вище умов Кредитного договору [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Факт порушення позичальником (відповідачем [PERSON]) взятих на себе кредитних зобов'язань, на який позивач посилається у своєму позові, як на підставу позовних вимог, підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.28-32). Отже, станом на 26.03.2014 року заборгованість [PERSON] по кредиту за Кредитним договором складає 378,93 USD, що за офіційним курсом НБУ складає 4007,49 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 18191,45 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.03.2014 р. складає 192389,14 грн., пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та відсотків в розмірі 569478,54 грн. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог. Так, статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу). Договір є однією з підстав виникнення зобов'язання, тобто правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (п.1 ч.2 ст.11 та ч.1 ст.509 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У статті 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). У відповідності до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст.549 ЦК України). Крім того, згідно зі ст.546 ЦК України ще одним з видів забезпечення виконання зобов'язання є порука. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. Згідно положень до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача суму судового збору у розмірі 3654,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved