Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року частково задоволено позов адвоката Вернієвської О.Б., яка діє в інтересах [PERSON] . Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] , інформацію у вигляді відеозапису, що розміщений: [INFO] з [INFO] на сторінці [PERSON] у мережі Інтеренет на вебсайті facebook у відео (тривалістю 00 хв 41 сек.) та інформацію у вигляді відеозапису, що розміщений: [INFO] з [INFO] на сторінці [PERSON] у мережі Інтеренет на вебсайті facebook у відео (тривалістю 01 хв 02 сек.). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2942,80 грн (дві тисячі дев`ятсот сорок дві гривні 80 коп) сплаченого судового збору та 5160,00 грн (п`ять тисяч сто шістдесят гривень) судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. 09 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Вернієвської О.Б. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначено те, що до закінчення розгляду справи нею подавалась заява про зміну розміру заявлених судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Така заява була озвучена до закінчення судових дебатів у справі. Також нею своєчасно надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат та частково долучено до матеріалів справи докази розміру витрат на професійну правничу допомогу, зокрема: рахунок на оплату послуг професійної правничої допомоги згідно договору від 25.05.2020 на суму 1000 грн, рахунок на оплату послуг професійно правничої допомоги згідно договору від 10.06.2020 на суму 5000 грн, розрахункові квитанції № 1 та № 2 на вищезазначені суми, акт наданих послуг згідно договору від 25.05.2020 на загальну суму, акт наданих послуг згідно договору від 10.06.2020 на частину суми - 1500 грн. До заяви на підтвердження вимоги додано: акт наданих послуг згідно договору від 10.06.2020 на частину суми - 3500 грн, рахунок на оплату послуг професійно правничої допомоги згідно договору від 10.06.2020 (гонорар успіху) на суму 3000 грн, розрахункова квитанція № 3 від 05.02.2021 на суму 3000 грн, акт наданих послуг згідно договору від 10.06.2020 на загальну суму 3000 грн. З урахуванням вищевикладеного, просила стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 9000 грн (дев`ять тисяч гривень) понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник - адвокат Вернієвська О.Б. уточнила вимоги заяви. Згідно з уточненими вимогами, просить стягнути з відповідачки в користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8600 грн (вісім тисяч шістсот гривень). Зазначила, що у первинній заяві нею допущено помилки у проведенні розрахунку щодо загального розміру витрат. Зокрема, у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат та рахунку на оплату послуг професійної правничої допомоги згідно договору про надання адвокатських послуг від 10.06.2020 зазначено про проведення аналізу відзиву на позовну заяву, проте, така послуга нею на надавалася, оскільки відзив у даній справі не подавався. Крім того, нею помилково зазначено про участь у чотирьох засіданнях, так як одне засідання - 08.10.2020 відкладено на іншу дату. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням доказів наданих суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, вислухавши представника позивача, яка уточнила вимоги заяви суд вважає, що така із урахуванням уточнених вимог підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При ухваленні рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 04.02.2021 у справі за позовом адвоката Вернієвської О.Б., яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа Попелівська сільська рада Дрогобицького району Львівської області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди розподіл судових витрат не був вирішений у повному обсязі, а саме, не визначено розмір витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, представником [PERSON] була адвокат Вернієвська Олена Богданівна. Представництво інтересів в суді здійснювала на підставі договору про надання адвокатських послуг від 10 червня 2020 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги. Понесені витрати на правничу допомогу у суді: 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) за складання позовної заяви про порушення честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; участь у трьох судових засіданнях (вартість одного - 800 грн (вісімсот гривень) загальна вартість яких складає 2400 грн (дві тисячі чотириста гривень), підготовка до судових дебатів, складання та подання в судовому засіданні письмової промови - 700 грн (сімсот гривень), гонорар успіху - 3000 грн (три тисячі гривень). Понесення зазначених витрат підтверджується: рахунком на оплату послуг професійної правничої допомоги від 10.06.2020 згідно договору про надання адвокатських послуг від 10.06.2020, актом наданих послуг від 23.06.2020 згідно договору про надання адвокатських послуг від 10.06.2020, актом наданих послуг від 06.02.2021 згідно договору про надання адвокатських послуг від 10.06.2020, рахунком на оплату послуг професійної правничої допомоги від 06.02.2021 згідно договору про надання адвокатських послуг від 10.06.2020, розрахунковою квитанцією № 03 від 06.02.2021. Крім того, Вернієвською О.Б. здійснювалось представництво інтересів [PERSON] в Центрі компетенції Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» на підставі договору про надання адвокатських послуг від 25 травня 2020 року. Понесення витрат в сумі 1000 грн (однієї тисячі гривень) на представлення інтересів у Центрі компетенції Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» підтверджується рахунком на оплату послуг професійної правничої допомоги від 25.05.2020 згідно договору про надання адвокатських послуг від 25.05.2020 року та розрахунковою квитанцією № 02 від 25.05.2020. Таким чином, позивачем усього витрачено 8600 грн на правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таким чином, враховуючи те, що представником заявника надано документальне підтвердження всіх понесених витрат на професійну правничу допомогу у порядку встановленому цивільно-процесуальним законодавством, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення таких витрат, у зв`язку з їх не співмірністю, а також враховуючи те, що суд не вправі втручатися у дані правовідносини, суд дійшов висновку, що заява із урахуванням уточнених вимог, заявлених представником позивача - адвокатом Вернієвською О.Б. у судовому засіданні, підлягає задоволенню.

Outcome: approved