Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 29090000000113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) з [PERSON] (місце проживання: 67654, [ADDRESS], дата та місце народження: 10.01.1971 р., м. Тирасполь, Молдова, ідентифікаційний номер: [NUMBER]) солідарно з [PERSON] (місце проживання: 65007, [ADDRESS], дата та місце народження: 22.07.1976 р., м [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER]), заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11191559000 від 31 липня 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 55 130, 26 (пятдесят пять тисяч сто тридцять) дол. США 26 центів та пені у розмірі 279 825,11 (двісті сімдесят девять тисяч вісімсот двадцять пять) грн. 11 грн., з яких: 37 935, 83 дол. США - кредитна заборгованість; 17 194, 43 дол. США - заборгованість по процентам; 97 626,35 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 182 198, 76 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Свої вимоги мотивує тим, що 31 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (Відповідачем-1) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11191559000 (надалі - Кредитний договір) при застосуванні ануїтетної схеми погашення. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 45 400.00 дол. США (сорок пять тисяч чотириста) дол. США, 00 центів, а Відповідач 1 зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28.07.2022 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12.5 % річних. Розмір ануїтетного платежу складає 560,00 дол. США, 00 центів. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки № 130805 від 31 липня 2007 року, (надалі - Договір поруки). Всупереч умов Кредитного договору Відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Таким чином, станом на 28.03.2016 року заборгованість Відповідача 1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 55 130, 26 (пятдесят пять тисяч сто тридцять) дол. США 26 центів, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 1 437 264, 18 (один мільйон чотириста тридцять сім тисяч двісті шістдесят чотири) гри. 18 копійок та пені у розмірі 279 825,11 (двісті сімдесят девять тисяч вісімсот двадцять пять) грн. 11 коп., з яких: 37 935, 83 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 988 999,68 грн. - кредитна заборгованість; 17 194,43 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 448 264,50 грн. - заборгованість по процентам; 97 626, 35 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 182 198,76 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Станом на день подання позову зобов'язання щодо погашення вказаної заборгованості не виконуються. Враховуючи викладене просить задовольнити позов. 31 серпня 2016 року відповідачем [PERSON] надано заперечення в якому просить відмовити у позовних вимогах ПАТ «Укрсиббанк» в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та визнати поруку припиненою, про що відобразити в рішенні. Свої вимоги мотивує тим, що згідно, умов кредитного договору право вимоги, стягнення всієї суми заборгованості за тілом, відсотками та штрафними санкціями достроково, у ПАТ «УкрСиббанк» виникає, лише з моменту направлення досудової вимоги боржнику, на 31 календарний день. Ознайомившись з розрахунком позивача, вбачається збільшення відсоткової ставки з 12,5 до 25 % відсотків починаючи з 28.09.2012 року. Дослідивши умови кредитного договору, та проаналізувавши пункт 8.1, не вбачається, що банк може збільшити відсоткову ставку до 25%. Також, пунктом 10.2 кредитного договору вбачається викладений певний порядок збільшення відсоткової ставки. Так згідно умов вищевикладеного пункту Банк повинен повідомити боржника за 14 днів до такого збільшення відсоткової ставки. Тому наголошую, що відповідна процедура також не була додержана з боку Позивача. Враховуючи, що з 28.09.2012 року Позивач, періодично збільшує відсоткову ставку, що привело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та є підставою для припинення поруки, а тому і є підставою, для відмові у позовних вимогах в цій частині, щодо солідарного стягнення. Тобто, аналізуючи викладене, [PERSON] посилається на те, що існують законні підстави застосувати п. 1 ст. 559 ЦК України, та припинити поруку, про що відобразити в рішенні, разом з відмовою у стягненні заборгованості з нього як з поручителя. На ряду з вищевикладеним, є підстави застосувати п. 4 ст. 559 ЦК України, та припинити поруку. Згідно договору поруки № 130805 від 31.07.2007 року пункт 3.1 «... Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань за Боржника за основним договором...» Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 нього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. В березні 2014 року [PERSON] отримав вимогу № 30-11/10348 від 13.03.2014 року, у якій позивач вимагає погасити заборгованість по кредитному договору, згідно умов договору. Згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 05.04.2016 року відкрито провадження за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Аналізуючи викладене позивач звернувся із вимогою до поручителя зі спливом 6 місячного строку, як передбачено діючим законодавством, тобто з порушенням норм передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 144). Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій просила розірвати кредитний договір та вирішити справу відповідно до чинного законодавства без її участі. (а.с. 131). Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та припинити поруку. (а.с. 149). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11191559000 при застосуванні ануїтетної схеми погашення. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 45400 дол. США (сорок пять тисяч чотириста) дол. США, 00 центів, а відповідач зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28.07.2022 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12.5 % річних. Розмір ануїтетного платежу складає 560,00 дол. США, 00 центів. (а.с. 7-18). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки № 130805 від 31 липня 2007 року (а.с. 25-26). Станом на 28.03.2016 року, згідно до довідки-розрахунку № 0011191559000 від 31 липня 2007 року, заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 55130,26 (пятдесят пять тисяч сто тридцять) дол. США 26 центів, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 1437264,18 (один мільйон чотириста тридцять сім тисяч двісті шістдесят чотири) гри. 18 копійок та пені у розмірі 279825,11 (двісті сімдесят девять тисяч вісімсот двадцять пять) грн. 11 коп., з яких: 37935,83 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 988999,68 грн. - кредитна заборгованість; 17194,43 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2016 року становить 448264,50 грн. - заборгованість по процентам; 97626,35 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 182198,76 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 6,19-24). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору й вимог Цивільного Кодексу. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п. 1 та 3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пункт 12.1 Кредитного договору вказує на те, що відповідно до ст. 525,611 ЦК України, Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п. п.2.3, 4,9, 5.3, 5.5, 5.6., 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14, договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення порушення Позичальником умов за цим Договором протягом 31 (тридцять одного) календарного дня, з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін, повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку, чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день, з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Ознайомившись з розрахунком позивача, вбачається збільшення відсоткової ставки з 12,5 до 25 % відсотків починаючи з 28 вересня 2012 року. Дослідивши умови кредитного договору, не передбачено, що у такому випадку банк може збільшити відсоткову ставку до 25%. Також, з п. 10.2 кредитного договору вбачається викладений певний порядок збільшення відсоткової ставки. Так згідно умов вищевикладеного пункту ПАТ «УкрСиббанк» повинен повідомити боржника за 14 днів до такого збільшення відсоткової ставки. Враховуючи, що з 28.09.2012 року ПАТ «УкрСиббанк», періодично збільшує відсоткову ставку, що привело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та є підставою для припинення поруки, а тому і є підставою, для відмові у позовних вимогах в цій частині, щодо солідарного стягнення. Відповідна правова позиція відображена в Постанові ВСУ від 20 квітня 2016 року: «Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку та задоволення позовних вимог відповідачів в частині визнання поруки припиненою, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, вважав, що умови додаткових угод, якими встановлено оплату додаткових комісій, укладених між банком і позичальниками, та умови угод про надання траншів щодо визначення строків повернення боржниками чергових траншів раніше, ніж у терміни, передбачені умовами кредитних договорів, а також продовження строків повернення кредитних коштів за угодами про надання траншів, що надає право кредитору застосувати в разі порушення позичальниками зобов'язань збільшену процентну ставку за користування кредитами понад визначений термін і нарахувати пеню, призводять до збільшення обсягу відповідальності поручителів за основними зобов'язаннями без їхньої згоди, та дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання поруки відповідачів припиненою в порядку частини першої статті 559 ЦК України». Також, згідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 вересня 2016 року: «порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни\~призвели, або\~можуть призвести\~до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності\~\~останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення\~\~тощо. Апеляційний суд провів аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості та встановив, що банк періодично без згоди поручителя збільшував розмір процентної ставки з 12, 5% до 25%,\~\~відповідні зміни до договору поруки за взаємною згодою кредитора і поручителя не вносились, банком порушено вимоги розділу 5 кредитного договору, яким передбачено порядок зміни процентної ставки. Ураховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку про те, що\~відбулося\~збільшення обсягу відповідальності поручителя, що в силу положень ч. 1\~ст. 559 ЦК України\~є підставою для припинення поруки.» На ряду з вищевикладеним, є підстави застосувати п. 4 ст. 559 ЦК України, та припинити поруку. Згідно договору поруки № 130805 від 31 липня 2007 року пункт 3.1 «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань за Боржника за основним договором». Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 нього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявления вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. В березні 2014 року [PERSON] отримав вимогу № 30-11/10348 від 13 березня 2014 року, у якій позивач вимагає погасити заборгованість по кредитному договору (а.с. 110), згідно умов договору. Згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2016 року відкрито провадження за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с. 49). Аналізуючи викладене позивач звернувся із вимогою до поручителя зі спливом 6 місячного строку, як передбачено діючим законодавством, тобто з порушенням норм передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, встановлено, що вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] солідарного стягнення боргу за кредитним договором задоволенню не підлягають у звязку з викладеним у мотивувальній частині рішення, а відповідач [PERSON] в порушення вказаних вимог не виконала умови кредитного договору в результаті чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 1).

Outcome: partial