Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» звернулось до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні та [PERSON], в якому просило скасувати арешт квартири [ADDRESS], який був накладений постановою державного виконавця від 18.03.2013 року в рамках виконавчого провадження № 33800358. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.03.2013 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/2018/677/2012/16, виданого Київським районним судом м. Харкова 23.07.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості, накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику, в тому числі і на квартиру, яка перебуває в іпотеці банку у якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] В цих правовідносинах [PERSON] виступає іпотекодавцем і не є боржником. На думку позивача, державним виконавцем не враховано факт виникнення у банка права іпотеки до винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. Суд відповідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Мегабанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 507-21Пв/2007 від 13.12.2007 року, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 40000 грн. на строк до 12.12.2010 року. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] за договором іпотеки від 13.12.2007 року передав в іпотеку ПАТ «Мегабанк» квартиру [ADDRESS] Обтяження нерухомого майна іпотекою на користь ПАТ «Мегабанк» зареєстроване 13.12.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру іпотек. На час розгляду справи заборгованість за вказаним кредитним договором не погашено. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 03.08.2012 року по справі №2120/543/12 за позовом ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] та [PERSON] банку надано право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його будь-якій особі від імені ПАТ «Мегабанк» на підставі договору купівлі-продажу. 18.03.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/2018/677/2012/16, виданого 23.07.2012 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості, було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику. ПАТ «Мегабанк» за вищевказаним виконавчим листом не є заставодержателем у зв'язку з тим, що вказаний виконавчий лист видано судом за рішенням про стягнення боргу з [PERSON] за іншим кредитним зобов'язанням. Пунктом 5.1. іпотечного договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно вимог ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Частинами 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, право застави у ПАТ «Мегабанк» виникло в 2007 році до винесення судами рішень про стягнення боргу з [PERSON] та має вищий пріоритет ніж інші обтяження. Суд вважає, що наявність арешту предмета іпотеки порушує право позивача, як пріоритетного обтяжувача, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний ним на власний розсуд, виходячи з вимог діючого законодавства та умов іпотечного договору. Враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved