Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року у повному обсязі задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, зустрічний позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~поділ майна задоволено частково. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , наступне майно: автомобіль Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN [NUMBER] ; автомобіль ВАЗ 211040 2008 року випуску, VIN [NUMBER] ; автомобіль Камаз 65201, VIN [NUMBER] дата реєстрації 30.12.2014; причеп ГКБ 8350, VIN [NUMBER] дата реєстрації 04.06.2010; причеп ПГМФ, VIN [NUMBER] дата реєстрації 07.10.2006; нежитлове приміщення (павільйон для торгівлі), розташоване за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя визнано за\~ [PERSON] право\~власності на 1/2 частку: автомобіля ВАЗ 211040 2008 року випуску, VIN [NUMBER] ; автомобіля Камаз 65201, VIN [NUMBER] дата реєстрації 30.12.2014; причепу ГКБ 8350, VIN [NUMBER] дата реєстрації 04.06.2010; причепу ПГМФ, VIN [NUMBER] дата реєстрації 07.10.2006; нежитлового приміщення (павільйон для торгівлі), розташованого за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя визнати за\~ [PERSON] право\~власності на 1/2 частку:\~автомобіля ВАЗ\~211040\~2008\~року випуску,\~VIN\~ [NUMBER] ;\~автомобіля Камаз\~65201,\~VIN\~ [NUMBER] \~дата реєстрації\~30.12.2014;\~причепу ГКБ\~8350,\~VIN\~ [NUMBER] \~дата реєстрації\~04.06.2010;\~причепу ПГМФ,\~VIN\~ [NUMBER] \~дата реєстрації\~07.10.2006;\~нежитлового приміщення\~(павільйон\~для торгівлі),\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~грошову компенсацію\~за Ѕ частки вартості автомобіля Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN [NUMBER] у розмірі 306170 (триста шість тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок. Скасувано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Пирятинського районного суду від 29 липня 2020 року по цивільній справі № 544/806/20 (провадження № 2-з/544/6/2020) за заявою [PERSON] про забезпечення позову до пред`явлення позову про поділ майна до суду, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборонено відчужувати все належне йому рухоме та нерухоме майно. 22 червня 2021 року від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Міщенка Ю.О. на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній зазначає, що ріщенням суду від 16 червня 2021 року первісний позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] частково. Проте при винесенні судового рішення судом не вирішено питання судових витрат в частині стягнення судового збору та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача за зустрічним позовоим на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по оплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 34 800 грн та сплачений судовий збір у розмірі 5051,50 грн. Суд не вбачає необхідності виклику сторін, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, та часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Заявлені у зустрічній позовній заяві позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зі змісту рішення суду від 16.06.2021 вбачається, що судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами в частині витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого судового збору. 22.06.2021 представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, судом встановлено, що строки подачі представником заявника (боржника) заяви про розподіл судових витрат між сторонами в частині сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу не порушено. Згідно пункту 2 частини 3 статті 259\~ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат в додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положення частини 1 статті 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно положення пункту 13 частини 3 статті 2\~ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно із ч. 1 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні з зустрічним позовом до суду [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 5051,50 грн., що підтверджується квитанцією № 43820 від 18.01.2021 (т. 1 а.с. 148). Так як позов задоволено часткового (на 27%), то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1363 грн. 90 коп. (5051,50*27%/100%=1363,90). Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1363 грн. 90 коп. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки в матеріалах справи містяться достатні дані для вирішення питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішив постановити додаткове рішення. Встановлено, що [PERSON] 11.11.2020 уклав з адвокатом Міщенком Ю.О. договір про надання професійної правничої допомоги № 16/11.1-20 від 16.11.2020 (т. 2 а.с. 19). Згідно пункту 1.1. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту, а клієнт зобов`язаний сплатити гонорар ( винагороду) за надану професійну правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, передбачених договором. Відповідно до укладеного додаткового договору № 1 від 16.11.2020 до договору про надання правничої допомоги 16/11.1-20 від 16.11.2020 сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання Адвокатом професійної правової допомоги у розмірі 34800 грн. (т. 2 а.с. 20). Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] за надані послуги адвоката сплачено винагороду в сумі 34800 грн (попереднє опрацювання матеріалів справи; попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; аналіз судової практики та підготовка зустрічної позовної заяви та інших процесуальних документів, а також представлення інтересів позивача в суді першої інстанції, справа № 544/856/20) (т. 2 а.с. 22-23). Так як позов задоволено часткового (на 27%), то витрати за надання правничої допомоги присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 9396 грн. (34800*27%/100%=9396). Відповідно до приписів ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632\~Цивільного кодексу\~України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Відповідно до ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до матеріалів цивільної справи представник відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокат Міщенко Ю.О. брав участь у справі 12.03.2021, 20.05.2021, 16.06.2021; здійснював підготовку клопотань, що підтверджується у том 1 а.с. 92, 115, 177, 239; готував зустрічну позовну заяву, що знаходиться з додатками у т. 1 а.с. 148-173; ознайомлювався з матеріалами цивільної справи 16.11.2020 (том 1 а.с. 92). Враховуючи викладене, з урахуванням того, що вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] задоволені часткового, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при подачі зустрічного позову до суду у розмірі 1363 грн. 90 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9396 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial