Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Рубіжанська міська рада Луганської області в особі міського голови [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 15, у будинку № 9 по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. У судове засідання 12 липня 2017 року для розгляду справи по суті особи, які беруть участь у справі, не зявились. Представник позивача подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомила, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористалась. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка була належним чином повідомлена про проведення судового засідання 30 червня 2017 року та 12 липня 2017 року, та від якої заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило і причини неявки нею не повідомлені, а представник позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, Рубіжанська міська рада Луганської області в особі міського голови [PERSON] вказувала на те, що квартира [ADDRESS], право користування якою отримала відповідач не була нею приватизована. Разом з цим, вже більше ніж шість місяців вона у цій квартирі не проживає, а відомості про те, що вона не проживає у наданій їй квартирі за наявності поважних причин нею не повідомлялись. Тому, [PERSON], слід визнати такою, що втратила право користування зазначеною квартирою. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: На підставі рішення Виконавчого комітету від 20 грудня 1988 року № 531, був виданий ордер на квартиру [ADDRESS], право користування якою, згідно поквартирної картки (форми В) та за інформацією загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, серед інших отримала і [PERSON] [INFO] (а.с.10,11,12,16,17-18). За даними територіального органу Державної міграційної служби України, [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у цій же квартирі 14 червня 1999 року (а.с.30). Проте, згідно акту обстеження на предмет проживання наймача у квартирі [ADDRESS], від 16 березня 2017 року, комісія, у складі представників Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області: [PERSON], [PERSON] та інженера КП «БТІ» - [PERSON], в присутності депутата Рубіжанської міської ради [PERSON] та першого заступника міського голови [PERSON], встановила, що квартира №15 у будинку №9, що розташований у місті Рубіжне Луганської області по вулиці Менделєєва є однокімнатною, знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку, є комунальною власністю Рубіжанської міської ради Луганської області. Але ця квартира знаходиться в непридатному для проживання стані, вхідні двері відкриті, в квартирі ніхто не проживає більше 1 року (а.с.20). Згідно інформації наданої начальником управління житлово-комунального господарства Рубіжанської міської ради Луганської області, приватизація житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], не здійснювалась (а.с. 21). Відповідно до відомостей наданих Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради, станом на 31 грудня 2012 року на квартиру [ADDRESS], право власності не оформлялось (а.с. 25). За даними державного реєстру актів цивільного стану громадян України за період з 01 січня 2000 року по 01 квітня 2017 року актові записи про смерть по первинній реєстрації та по поновленим актовим записам у відношенні [PERSON], [INFO], не зареєстровано (а.с.22,23). Інформація надана Головним управлінням Національної поліції в Луганській області щодо [PERSON], [INFO] свідчить про те, що з 01 січня 2016 року по 21 квітня 2017 року в місцях позбавлення волі [PERSON] не значиться та в розшуку не перебуває (а.с.15). Згідно поквартирної картки (форми А) [PERSON] [INFO] з квітня 1989 року проживає у місті Кемерово Російської Федерації за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що позивач та відповідач стали учасниками цивільних правовідносин у сфері безстрокового права користування жилим приміщенням в будинку державного житлового фонду, в межах яких між ними, виник спір щодо збереження за тимчасово відсутнім наймачем жилого приміщення. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень статті 47 Конституції України держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу взяти житло в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Так, з огляду на положення частини 1 статті 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. При цьому, згідно частини 1 статті 61 цього ж кодексу, користування жилим приміщенням у таких будинках здійснюється відповідно до договору найму, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем та громадянином - на ім`я, якого видано ордер, який користується усіма правами і несе усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позивач довів суду те, що [PERSON] отримала право користування квартирою № 15 у будинку № 9, що розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, саме як наймач (а.с.12,16,17-18). Частина 4 статті 9 Житлового кодексу Української РСР гарантує, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При цьому стаття 71 цього ж кодексу передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення тільки протягом шести місяців, за відсутності передбачених цією ж статтею поважних причин, для застосування яких він повинен заявити наймодавцю. Таким чином, з огляду на те, що позивачем доведена відсутність [PERSON] у квартирі № 15 в будинку №9, що розташований по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області, понад шість місяців, а [PERSON] не повідомляла позивачу як наймодавцю про наявність поважних причин своєї відсутності, суд вважає, що [PERSON] дійсно втратила право користування цієї квартирою. За таких обставин, позовні вимоги Рубіжанської міської ради Луганської області, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже,

Outcome: approved