Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в с.Великий Ключів, по вул.Набережна, 7, Коломийського району, належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була її тітка [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку разом із сторонами. Тому кожен з них має (мав) право на 1/5 частину вказаного будинку. 19.01.2015 року [PERSON] померла, заповівши все своє майно позивачці. З метою оформлення спадщини позивачка звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса. Однак, останній відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої на вказане нерухоме майно. Відповідачі на частки в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендують. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви, справжність підпису на яких засвідчено Великоключівською сільською радою, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають та просять справу розглядати в їх відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 201807, виданого 19.01.2015 року виконавчим комітетом Великоключівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківській області, [PERSON] померла 19.01.2015 року, актовий запис № 6 (а.с.5). Згідно з копією заповіту, посвідченого 11.08.2000 року секретарем Великоключівської сільської ради Коломийського району та зареєстрованого в реєстрі за №33, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], тобто позивачці (а.с.6). Згідно з довідкою №354, виданою вказаною радою 12.05.2015 року, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами в с.Великий Ключів, по вул. Набережна,7, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві проживали [PERSON] - голова двору, а також всі сторони. Заповіт від імені померлої [PERSON], посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 11.08.2000 року за реєстровим №33, не змінювався та не скасовувався (а.с.11). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 26.08.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 108,1 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., та господарських будівель і споруд: погребу літера Б, літньої кухні літера В, сараю - літера Г, літньої кухні літера Е, стодоли літера Є, стайні літера Ж, гаражу літера З, криниці - №, воріт, огорожі - №1-№2, вимощення - ІІ ( а.с.7-10). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 18.08.2015 року за №53751, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, приватної власності на будинок за адресою: с.Великий Ключів, вул.Набережна, 7, Коломийського району не зареєстровано (а.с.12). Судом встановлено, що 28.05.2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (спадкова справа №32/2015 (а.с.13)). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 02.09.2015 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно не зареєстроване за померлою [PERSON] (а.с.14). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до правил ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved