Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 жовтня 2020 року звернулися [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якій просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти набуті нею в порядку спадкування за законом відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 15\~673, 42 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти набуті ним в порядку спадкування за заповітом відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 78\~367, 12 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року. Крім того, позивачі просили стягнути з відповідача та користь [PERSON] усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з пенсії, яку вона не отримала за життя за період з 01 січня 2016 року по [INFO] . Спадкоємцями за заповітом, складеним 13 січня 2005 року, є син померлої [PERSON] та донька [PERSON] . [PERSON] , яка також є донькою померлої, є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку у Пенсійному фонді України. Звернувшись у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину на неодержану за життя пенсію у зв`язку з неможливістю визначити коло спадкоємців за заповітом. [PERSON] не подавала заяву про прийняття спадщини протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті спадщини. У подальшому рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у цивільній справі № 204/8224/19 було визнано за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 78367 (сімдесят вісім тисяч триста шістдесят сім) грн. 12 (дванадцять) коп. А також визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 15673 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 42 (сорок дві) коп. Незважаючи на наявність указаного рішення відповідач відмовляється здійснити виплату недоотриманої пенсії, у зв`язку з чим позивачі були вимушені звернутися до суду (а.с.1-5). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 жовтня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.28). Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення грошових коштів (а.с. 29-30). 04 грудня 2020 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням суду не було зобов`язано орган Пенсійного фонду України виплатити недоотриману пенсію [PERSON] (а.с.33-36). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.40-41). Представник відповідача 28 січня 2021 направив на електрону адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.46). Від [PERSON] 28 січня 2021 року до суду надійшло електроне звернення про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.53). Представник позивача [PERSON] адвокат Стасюк В.О. 17 лютого 2021 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] (а.с.17), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з пенсії, яку вона не отримала за життя за період з 01 січня 2016 року по [INFO] . Спадкоємцями за заповітом, складеним 13 січня 2005 року, є син померлої [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.18). [PERSON] , яка також є донькою померлої, є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку у Пенсійному фонді України (а.с.11). Звернувшись у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину на неодержану за життя пенсію у зв`язку з неможливістю визначити коло спадкоємців за заповітом (а.с.20-21). [PERSON] не подавала заяву про прийняття спадщини протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті спадщини. У подальшому рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у цивільній справі № 204/8224/19 було визнано за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 78367 (сімдесят вісім тисяч триста шістдесят сім) грн. 12 (дванадцять) коп. А також визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 15673 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 42 (сорок дві) коп. (а.с.22-24) Листами від 25 серпня 2020 року та від 25 вересня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розгляду звернень [PERSON] та [PERSON] з питання виконання рішення суду повідомило, що у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року відсутні зобов`язання щодо вчинення органами Пенсійного фонду певних дій стосовно виплати недоотриманої пенсії (а.с.25-26). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у\~частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.\~1227\~ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно зі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд звертає увагу на те, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону. В даному випадку судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом та за заповітом відповідно після смерті матері, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачів як спадкоємців на отримання всього належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.\~Таким\~чином, питання, чи виконав суд свій\~обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved