Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2021р. позивачу [PERSON] у повному обсязі відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору про відступлення майнових прав вимоги недійсним, стягнення моральної шкоди, скасування державної реєстрації права власності (т. 2 а.с. 121-125). В порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення представники відповідачів звернулись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, в яких просять вирішити питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, понесених відповідачками [PERSON] та [PERSON] . Так, представник відповідачки [PERSON] - адвокат Дадіверіна Л.І. просила стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 28400 грн., а представник [PERSON] - адвокат Вак О.В. у розмірі 24000 грн., посилаючись на відповідні договори про надання правової допомоги та акти виконаних робіт. Позивач [PERSON] подав до суду заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні заяв про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Також зазначав, що він є інвалідом другої групи, а тому судові витрати мають бути стягнуті за рахунок держави. Ухвалою Святошинського районного суду від 04.10.2021 року справи за вказаними заявами було об`єднано в одне провадження. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином, не прибули. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2021р. позивачу [PERSON] у повному обсязі відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору про відступлення майнових прав вимоги недійсним, стягнення моральної шкоди, скасування державної реєстрації права власності (т. 2 а.с. 121-125) З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідачки [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 14.03.2018 року представляла адвокат Дадіверіна Л.І. (т. 2 а.с. 130-134), а інтереси відповідачки [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 12.11.2019 року представляла адвокат Вак О.В. (т.1 а.с. 74). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У п. 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням заперечень позивача, колегія суддів вважає, що заявлені до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.05.2021 року [PERSON] та адвокатом Дадіверіною Л.І. було підписано акт прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги б/н від 14.03.2018 року (т. 2 а.с. 137) та відповідачкою [PERSON] було сплачено на користь адвоката Дадіверіної Л.І. вартість наданих послуг у розмірі 28400 грн. (т.2 а.с. 138). Як вбачається із деталізованого розрахунку наданих адвокатом відповідачці послуг убачається, що такий складається з двох етапів: досудова підготовка та розгляд справи в суді першої інстанції (т. 2 а.с. 139). Досудова підготовка включає в себе: 1) підготовка до судового захисту, вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, надання клієнту правових консультацій по справі (1 дія, витрати часу: 2 год., вартість 1600 грн.); 2) вивчення новітньої судового практики Верховного суду, вивчення правової позиції, вироблення стратегії та тактики захисту прав клієнта (1 дія, витрати часу: 1,5 год., вартість 1200 грн). Розгляд справи в суді першої інстанції включає в себе: 1) складання і подання до суду відзиву по справі (2 дія, витрати часу: 10 год., вартість 8000 грн.); 2) представництво інтересів клієнта в судових засіданнях в суді першої інстанції (витрати часу 8 год., вартість 16000 грн.); 3) складання клопотань, заперечень (2 дія, витрати часу 2 год., вартість 1600 грн.). Аналізуючи надані послуги, суд вважає, що такі послуги як вивчення та аналіз документів наданих клієнтом та судової практики, та подальше визначення правої позиції пов`язані між собою, випливають одна із одної, тобто, включають єдиний комплекс послуг з досудової підготовки справи, а тому розподілення таких послуг на дві окремі оплачувані дії є необґрунтованим. З урахуванням часу, витраченого на надані послуги, їхньої дійсності та необхідності, колегія суддів вважає, що розумним розміром витрат на надані адвокатом послуги з досудової підготовки справи є 2000 грн. Також, з огляду на складність справи та фінансовий стан учасників справи невиправданим є і розмір витрат у сумі 8000 грн., понесених на складання відзиву, а тому суд виходячи з розумності вартості такої послуги, вважає за необхідне частково задовольнити заявлені у цій частині вимоги в розмірі 4 000 грн. Щодо вартості представництва інтересів клієнта у судових засідання, враховуючи складність справи та хід судового розгляду суд приходить до висновку про доцільність часткового задовлленнязаявлених вимог щодо стягнення вартості послуг з представництва клієнта в судових засіданнях у розмірі 12000 грн. (8 с/з х 1500 грн.). Крім того суд не вбачає підстав окремо визначати вартість складання клопотань та заперечень під час судового розгляду, оскільки вважає, що дані дії доцільніше віднести до представництва інтересів клієнта під час судового розгляду. Виходячи з встановлених обставин та вищенаведених норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 18000 грн, оскільки саме такий розмір є обґрунтованим, доведеним і співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг). Стосовно стягнення витрат на правову допомогу на користь [PERSON] суд приходить до таких висновків. Як вбачається із акту виконаних робіт та розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 21.05.2021 року понесені відповідачкою витрати складаються із ознайомлення з матеріалами справи (вартість 2000 грн.), вивчення матеріалів справи та правовий аналіз на базі складеної судової практики (вартість 2000 грн.), участь у судових засіданнях (вартість 12500 грн.), написання відзиву на первинну позовну заяву (вартість 2500 грн.), написання відзиву на уточнену позовну заяву (вартість 2500 грн.), написання апеляційної скарги на ухвалу суду (вартість 2500 грн.) (т. 2 а.с. 163,164). Таким чином відповідчка [PERSON] сплатила на користь адвоката Вак О.В. 24000 грн. у якості понесених на правову допомогу витрат (т. 2 а.с. 166). Проаналізувавши надані послуги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розмежування ознайомлення з матеріалами справи (п. 1 Розрахунку) та вивчення матеріалів справи та правовий аналіз судової практики (п.2 Розрахунку) та вважає за доцільне об`єднати дані складові послуг з надання правової допомоги та стягнути за їх виконання 2000 грн., оскільки саме такий розмір суд вважає розумним та обґрунтованим, виходячи із складності даної справи. Також суд не вбачає підстав для включення у даний розрахунок витрат на написання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову, оскільки дана дія відбувалась у рамках хоч і пов`язаної з даною, однак іншої справи з номером провадження 2-з/759/285/20 про забезпечення позову. Крім того за результатами розгляду судом апеляційної інстанції даної апеляційної скарги її було залишено без задоволення, а тому стягнення із позивача витрат на її написання є необґрунтованим. Виходячи з встановлених обставин та вищенаведених норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 19500 грн, оскільки саме такий розмір є обґрунтованим, доведеним і співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг). Доводи позивача про те, що він, як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати повинні компенсуватись за рахунок держави, суд вважає безпідставними, оскільки сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові №6-1544цс17від 18.10.2017 року. Доводи [PERSON] щодо недоведеності розміру витрат спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, долученими до заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, яким судом надано належну оцінку. За таких обставин заяви представника відповідачки - [PERSON] - адвоката Дадіверіної Л.І. та представника відповідачки [PERSON] - адвоката Вах О.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справіпідлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial