Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до [PERSON] вказавши, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 05.10.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач карткою скористався, отримавши кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість у сумі 11879,73 гривень та судові витрати. Відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.07.2018 року, цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Постановою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 22.05.2019 року задоволено апеляційну скаргу АТ «КБ «ПриватБанк». Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2019 року про повернення позовної заяви у цій справі скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 12.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у наданий судом строк та станом на 11.07.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 05.10.2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з встановленим лімітом, якою згодом скористалась, зобов`язавшись щомісяця сплачувати банку ануїтетними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно умов договору. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк нарахував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на відповідному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість в загальній сумі 11879,73 гривень, з яких 496,28 гривень заборгованість по кредиту, 6893,83 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3447,73 гривень заборгованість по комісії та 1041,89 гривень штраф. При вирішенні спору суд виходить з такого. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved