Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17.12.2007 р. відповідач згідно укладеного договору отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 28.02.2017 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 20645,19 грн., яка складається з наступного: 462,21 грн. - заборгованість за кредитом; 15461,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 250,00 грн.(фіксована частина), 971,20 грн.(процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 20645,19 грн. за кредитним договором б/н від 17.12.2007 р. та 1600,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17.12.2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір б/н згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 800,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві(а.с.6 на звороті). П.6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов викладених в зазначеній заяві при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Ст.ст.525,526 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК. Ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання по кредитному договору банк виконав, надавав позичальнику кошти в межах встановленого кредитного ліміту, під час дії кредитного договору відповідно до його умов кредитний ліміт збільшувався, збільшувалась і сума отриманих відповідачем кредитних коштів, змінювався відповідно до умов кредитного договору і розмір відсоткової ставки по кредиту. З 2007 р. відповідачем було отримано в банку три кредитні картки: № 4149605356422006 від 17.12.2007 р., строком дії 11/11; № 4149605369777032 від 14.04.2010 р., строком дії до 11/11, № 4149437713997243, строком дії до 07/15, що підтверджується довідкою банку(а.с.46). В свою чергу відповідач своєчасно не повернув банку запозичені кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом. Станом на на 28.02.2017 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 20645,19 грн., яка складається з наступного: 462,21 грн. - заборгованість за кредитом; 15461,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 250,00 грн.(фіксована частина), 971,20 грн.(процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача який приєднаний до матеріалів справи(а.с.3-5). Зазначені обставини підтверджуються копією заяви, витягом з «Умов та правил надання банківських послуг», розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором, довідками банку, випискою по особовому рахунку відповідача. Згідно розрахунку заборгованості відповідачем востаннє 25.07.2014 р. було сплачено 200,00 грн. на поповнення кредитної картки № 4149437713997243 строком дії 12/15. Оскільки відповідачем розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотками не оспорено, а тому вимоги позивача в цій частині які підтверджені належними доказами підлягають до задоволення. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Вимоги позивача стягнути з відповідача 3500,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, на думку суду, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1100,00 грн. заборгованості за пенею, в решті вимог в розмірі 2400,00 грн. задоволенню не підлягають в звязку із недоведеністю. При цьому суд враховує, що згідно розрахунку заборгованості(а.с.3-5) борг в сумі 3500,00 грн. зазначено як борг за нарахованою комісією при цьому в самому змісті позовної заяви обґрунтування нараховувань ні комісії, ні пені не має. В подальшому під час розгляду справи представником позивача було надано суду виписки по картковому рахунку відповідача з якої вбачається, що нарахування в сумах по 100,00 грн. з 01.11.2003 р. по 31.03.2016 р., включно, які відображені в розрахунку заборгованості як сума комісії та пені(а.с.3-5) фактично є нарахованими штрафами за прострочку по кредиту. Із змісту виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що нарахування в сумах по 100,00 грн. від 30.04.2016 р., 31.05.2016 р., від 30.06.2016 р., від 31.07.2016 р., від 31.08.2016 р., від 30.09.2016 р., від 31.10.2016 р., від 30.11.2016 р., від 31.12.2016 р., від 31.01.2017 р., від 28.02.2017 р. здійснювалося як пеня за прострочку по кредиту на суму більше 100,00 грн., а тому саме в цій частині вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1100,00 грн. підлягають до задоволення. Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.2..1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то зазначені вимоги, на думку суду задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 р. в розмірі 17023,99 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 462,21 грн., заборгованість по процентам 15461,78 грн., пеня 1100 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved