Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13.10.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 200 000 грн. Вказує, що вона пропрацювала з 07.01.1981 по 05.02.1991, та з 02.09.1991 по 05.06.2018 на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: замірником маркшейдерських та геологічних роботах, машиністом грейферного крану, машиністом крану, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища. Відповідно медичного висновку від 23.06.2020 позивачу було встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим вестибулопатією та гіпертонічною хворобою 2 стадії 2 ступеня, гіпертензивне серце, СН 1 стадії, ризик 2-3, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою та шийною з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом, періартрозом ліктьових суглобів, деформуючим остеартрозом у поєднанні з періартрозом колінних суглобів. Довідкою МСЕК від 01.10.2020, їй первинно було встановлено безстроково третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі. За висновком МСЕК вона потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, палицю, напівкорсет, корсет. У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, вона дуже часто не висипається, через що на протязі дня погано себе почуває. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 200 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 10.11.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, позивач [PERSON] свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів, здійснювалися виплати встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач з 05.09.2018 по 08.01.2020 працювала машиністом крану у ТОВ «Промгідротехбуд». Також, вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11-00 год. 05.11.2020. 05.11.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 01.12.2020, за клопотанням представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи та надання можливості подати до суду заяви по суті справи. 01.12.2020 справу знято з розгляду на 09-45 год. 23.12.2020, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 23.12.2020 справу знято з розгляду на 11-00 год. 18.01.2021, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 07.01.1981 по 05.02.1991, та з 02.09.1991 по 05.06.2018 працювала на ПрАТ «ПівнГЗК» за спеціальностями: замірник маркшейдерських та геологічних роботах, машиніст грейферного крану, машиніст крану, загальний стаж роботи позивача складає понад 41 рік 11 місяців, з них: 33 роки 02 місяці за професією, та 1 рік 04 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки, та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 серпня 2020 року (а.с. 6-11, 12-15). Згідно медичного висновку №886 від 23.06.2020 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагноз позивача та виявлено професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим вестибулопатією та гіпертонічною хворобою ІІ стадії 2 ступеня, гіпертензивне серце, СН 1 ст., ризик 2-3, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою L4-S1 на фоні ретроспондилолістезу L2, множинних протрузій дисків, та шийною С6-С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим остеартрозом у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 28.07.2020, виписками із медичної картки (а.с. 12-15, 18-22). Відповідно до п.п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 липня 2020 року, [PERSON] працюючи в ТОВ «Промгідротехбуд» (з 05.09.2018 по 08.01.2020) здійснювала керування електромостовими кранами під час котрого підпала під шкідливу дію вібрації, показники якої перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця, а також працюючи з 01.07.1987 по 05.09.2018 машиністом крану на ПрАТ «ПівнГЗК» також наражалась на дію виробничої вібрації. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є вібрація. Еквівалентний рівень загальної вібрації на робочому місці машиніста крана перевищував допустимий рівень на 2 дБ і складає 61 дБ, та відноситься до 3 класу 1 ступеню, тому враховуючи роботу [PERSON] впродовж 33 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та на різних підприємствах і неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо, та запропоновано [PERSON] директору та [PERSON] начальнику дільниці ПНС ТОВ «Промгідротехбуд»: у зв`язку з тим, що роботи виконуються на обладнанні Замовника ПрАТ «ПівнГЗК» необхідно при укладанні догововорів підписувати акти про технічний стан мостових кранів, контролювати своєчасне технічне обстеження, випробовування мостового крану Замовником ПрАТ «ПівнГЗК»; дотримуватися періодичності лабораторних досліджень вібрації на робочому місці машиніста крана; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, вжиття запропонованих заходів (а.с. 12-15). Відповідно до п. 13 Акту, умови праці машиніста крана [PERSON] ТОВ «Промгідротехбуд» віднесені: по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню шкідливості, по рівню шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, по рівню вібрації до 3 класу 1 ступеню шкідливості, по важкості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості, по напруженості праці до 3 класу 2 ступню шкідливості, загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 12-15). Довідкою МСЕК від 01.10.2020 позивачу при первинному огляді встановлено безстроково з 21.09.2020 третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі,\~за висновком\~якої вона\~потребує:\~санаторно-курортного\~лікування,\~забезпечення лікарськими\~засобами,\~виробами медичного\~призначення,\~палицю,\~напівкорсет,\~корсет (а.с. 16-17). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.07.2020, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацювала на протязі значного періоду часу, більше 33 років на різних підприємствах, ПрАТ «ПівнГЗК» та на ТОВ «Промгідротехбуд» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, працюючи в ТОВ «Промгідротехбуд» (з 05.09.2018 по 08.01.2020) здійснювала керування електромостовими кранами під час котрого підпала під шкідливу дію вібрації, показники якої перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця, а також працюючи з 01.07.1987 по 05.09.2018 машиністом крану на ПрАТ «ПівнГЗК» також наражалась на дію виробничої вібрації. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є вібрація. Еквівалентний рівень загальної вібрації на робочому місці машиніста крана перевищував допустимий рівень на 2 дБ і складає 61 дБ, та відноситься до 3 класу 1 ступеню. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від № 886 від 23.06.2020 підставою для встановлення діагнозу також послужив профмаршрут: 17.02.1986-01.07.1987 - машиніст крану; 01.07.1987-05.02.1991, 02.09.1991-05.06.2018 - машиніст крану ПрАТ «ПівнГЗК»; 05.09.2018-08.01.2020 - машиніст крану ТОВ «Промгідротехбуд». Працювала у шкідливих умовах: пил. кл. 3.1 (2,4 мг/м3, 4,6-5,0 мг/м3), шум кл. 3.1 (81-86 дБА), вібрація загальна кл. 3.1 (61 дБ, 59-107 дБ), важкість праці кл. 3.1. Всього стажу - 33 роки 1 місяць, згідно СГХ - 17 років 2 місяці (а.с. 18-19). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», є вібрація, еквівалентний рівень загальної якої на робочому місці машиніста крана перевищував допустимий рівень на 2 дБ і складає 61 дБ, та відноситься до 3 класу 1 ступеню (а.с. 15-19). Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] директору та [PERSON] начальнику дільниці ПНС ТОВ «Промгідротехбуд»: у зв`язку з тим, що роботи виконуються на обладнанні Замовника ПрАТ «ПівнГЗК» необхідно при укладанні догововорів підписувати акти про технічний стан мостових кранів, контролювати своєчасне технічне обстеження, випробовування мостового крану Замовником ПрАТ «ПівнГЗК»; дотримуватися періодичності лабораторних досліджень вібрації на робочому місці машиніста крана; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, вжиття запропонованих заходів, також враховуючи роботу [PERSON] впродовж 33 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та на різних підприємствах і неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілій [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 31 рік, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу її здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, також враховує профмаршрут позивача на ТОВ «Промгідротехбуд» з шкідливими умовами праці, на якому вона пропрацювала майже 2 роки, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 160 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння їй шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подала позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial