Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2020 відмовлено у задоволенні позову представника [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Під час винесення рішення суд не вирішив питання розподілу між сторонами судових витрат. Учасники справи у судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем не долучено документи, що підтверджують сплату судового збору, посилаючись в позові на те, що відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є учасником бойових дій, надавши при цьому копію посвідчення. Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] від 19.08.2016 [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 15). Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них не має права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими [PERSON] звернувся у цій справі. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI, викладеним у постанові від 09.10.2019 (справа № 9901/311/19). Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було сплачено судовий збір. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» з 01.01.2020 установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн. (2102,00 грн. х 0,4 = 840,80 грн.). Відтак, беручи до уваги наведене вище, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку, про стягнення з позивача на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved