Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Спочатку [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання незаконним та недійсним рішення зборів представників Гаражного кооперативу № 3 (далі за текстом ГК № 3) від 18.04.2015 р., скасування протоколу зборів представників ГК № 3 від 18.04.2015 р., визнання незаконним та скасування Наказу № 1 від 01.05.2015 р. щодо її звільнення з посади голови правління ГК № 3, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згодом уточнила свої вимоги вимогами про визнання незаконним та скасування наказу № 8 від 19.06.2015 р. щодо її звільнення. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 2002 р. є членом ГК № 3. 29.09.2012 р. за рішенням правління була призначена виконуючого обов'язки голови правління ГК № 3. 27.10.2012 р. більшістю голосів зборів була обрана головою правління ГК № 3 про що видано наказ № 16а від 03.11.2012 р. 18.04.2015 р. без повідомлення голови правління ГК № 3 та правління ГК № 3 були проведені вибори нового голови правління ГК № 3, нових членів правління та нового складу ревізійної комісії. Зазначені збори представників членів ГК № 3 18.04.2015 р. та їх рішення вважає незаконними, оскільки вибори голови правління такими зборами не передбачені ні статутом ГК № 3 ні законом. 21.04.2015 р. вона була вимушена передати печатку ГК № 3 іншій особі. 01.05.2015 р. наказом № 1 її було звільнено з посади голови правління ГК № 3. Про своє звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України вона дізналася 11.06.2015 р. коли отримала трудову книжку. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки вона не виявляла ініціативи щодо строків та підстав свого звільнення, з письмовими або усними заявами не зверталася. За уточненими позовними вимогами просить скасувати наказ № 8 від 19.06.2015 р. щодо її звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України з 30.04.2015 р. В зв'язку із зазначеним просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Суд за клопотання позивача вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні на задоволені позову наполягала просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що вона є членом гаражного кооперативу. На загальних зборах 27.10.2012 р. її було обрано головою. Гаражних кооператив обліковує понад 1000 гаражів. Вона сумлінно виконувала всі покладені на неї обов'язки та вирішувала нагальні проблеми. В неї виникали деякі проблеми щодо обліку спожитої електричної енергії членами гаражного кооперативу, однак в разі недовіри їй, як голові правління, ініціативна група повинна була діяти у встановлений законом спосіб щодо переобрання її як голови кооперативу № 3. Однак загальних зборів проведено не було, її ніхто не вислуховував, а натомість просто звільнили з невідомих їй підстав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був секретарем зборів представників кооперативу, які відбулись 18.04.2015 р. Він попереджав ініціаторів проведення зборів, що ці збори є неправомочними по обранню, переобранню голови правління, членів правління та ревізійної комісії, оскільки це повинно робитися на загальних зборах. На зборах 18.04.2015 р. були присутні лише приблизно тридцять осіб. Фактично вважає що загальних зборів не відбувалось, кількість присутніх не перераховувалась, питання повістки денної не обговорювалися. Підписи людей під протоколом ставили вже після проведення зборів шляхом обходу боксів та гаражів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був членом правління гаражного кооперативу № 3. Кооператив обліковує понад 1000 гаражів. Він обирався членом правління на загальних зборах, які відбувались 27.10.2012 р. На тих зборах було обрано [PERSON] головою правління ГК № 3. 18.04.2015 р. загальних зборів не відбувалось. Вже після 18.04.2015 р. до нього в гараж зайшов чоловік та просив підписати протокол зборів ГК № 3 від 18.04.2015 р., пославшись на те, що будь-яких значущих питань 18.04.2015 р. не розглядалось та не приймалось, а підписати треба лише для оформлення протоколу. Він відмовився це робити. Йому достовірно відомо, що 18.04.2015 р. загальних зборів не відбувалось, про проведення зборів його ніхто не повідомляв, до правління ГК № 3 з цього питання ніхто не звертався та рішення правління про проведення зборів не приймало. Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до статуту за рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 484 від 25.09.2002 р. було зареєстровано ГК № 3 (а.с. 12-24, 43, 44, 49-51, 103-115) За записом 22 у трудовій книжці [PERSON] зазначено, що у відповідності до розпорядження № 6а від 02.10.2012 р. вона прийнята на посаду голови ГК № 3 (а.с. 42) За протоколом зборів гаражного кооперативу № 3 від 27.10.2012 р. [PERSON] було обрано головою правління ГК № 3. (а.с. 9) Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача, свідків і не спростовуються матеріалами справи. Відповідно до наказу № 1 ГК № 3 від 01.05.2015 р. [PERSON] було звільнено з посади голови правління ГК № 3 за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 34, 98), з формулювання: «згідно рішення загальних зборів від 18.04.2015 р.» Наказом № 7 ГК № 3 від 19.06.2015 р. наказ № 1 ГК № 3 від 01.05.2015 р. про звільнення [PERSON] скасовано. (а.с. 97) Наказом № 8 ГК № 3 від 19.06.2015 р. [PERSON] звільнено з посади голови правління за п. 2 ст. 36 КЗпП України з 30.04.2015 р. (а.с. 97) Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про кооперацію» - кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п'ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу. Відповідно до п. п. 10.4, 10.5 статуту ГК № 3 загальні збори обирають голову кооперативу та членів ревізійної комісії шляхом прямого відкритого голосування. (а.с. 12-24, 103-115) Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до думки, що згідно діючого законодавства та статуту кооперативу збори представників не мають повноважень щодо обрання, переобрання голови правління, членів правління та ревізійної комісії тому суд приходить до думки, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того представник відповідача залучив до матеріалів справи протокол зборів представників АГК № 3 від 18.04.2015 р., тобто зборів представників кооперативу, які не співпадають з назвою відповідача за його реєстраційними документами, а саме гаражного кооперативу № 3. (а.с. 25, 102) В матеріалах справи відсутні докази про проведення загальних зборів ГК № 3 з питання переобрання [PERSON], як голови правління ГК № 3. За нормами п.1, п.2 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; За зазначеними нормами права суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] щодо скасування наказів підлягають задоволенню з наступних підстав. З пояснень [PERSON] та матеріалів справи вбачається, що позивач не заявляла вимогу про припинення трудового договору. Відповідних заяв [PERSON] матеріали справи не містять, представником відповідача до матеріалів справи не залучались. Наказом № 7 від 19.06.2015 р. було скасовано наказ № 1 від 01.05.2015 р. щодо звільнення [PERSON] з посади голови правління за ст. 36 п. 1 КЗпП України, однак наказ не містить вмотивованого обґрунтування знаходження в трудових стосунках з [PERSON], тому на думку суду підлягають задоволенню вимоги в частині скасування наказу № 1 від 01.05.2015 р. В мотивувальній частині Наказу № 8 від 19.06.2015 р. про звільнення [PERSON] зазначено - згідно рішення загальних зборів від 18.04.2015 р. звільнити [PERSON] з посади голови правління за ст. 36 п. 2 КЗпП України з 30.04.2015 р. Однак, п. 2 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв'язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам ст. 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв'язку з закінченням строку. До того, дата винесення спірного наказу є 19.06.2015 р. про звільнення позивача з 30.04.2015 р., що є порушенням норм чинного трудового законодавства. Крім того матеріали справи, як зазначено вище, не містять доказів щодо проведення загальних зборів ГК № 3 з питання обрання, переобрання голови правління ГК № 3, тому на думку суду посилання в наказі на зазначені збори є незаконним і тому підлягає задоволенню вимоги в частині скасування наказу № 8 від 19.06.2015 р. При зазначених численних порушеннях чинного трудового законодавства України, допущених відповідачем при звільненні [PERSON], суд знаходить її вимоги про, визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки середньмісячний заробіток [PERSON] за останні 6 місяців, що передували звільненню складає 1218,00 грн., середньоденний - 58,94 грн. (а.с. 101) Часом вимушеного прогулу [PERSON] є період часу з 01.05.2015 року по 04.10.2016 р., тобто 17 місяців 2 дні. Виходячи з цього, середній заробіток час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 1218,00 грн. х 17 міс. = 20706,00 грн. 58, 94 грн. х 2 дн. = 117,88 грн. 20706 + 117,88 = 20823,88 грн. Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави у відповідності до задоволеної частки позовних вимог, а саме: -за немайнову вимогу про визнання незаконними рішення зборів про звільнення - 487,20 грн. -за немайнову вимогу про визнання незаконними наказів про звільнення - 487,20 грн. -за немайнову вимогу про поновлення на роботі - 487,20 грн. -за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 487,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved