Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 1 090 082 грн. 73 коп. за кредитним договором №305/91-Ж-08 від 28.07.2008 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань, станом на 04.01.2018 року виникла сума боргу в розмірі 1 090 082 грн. 73 коп., з яких : сума заборгованості за кредитом 549 755 грн. 93 коп., сума заборгованості за відсотками 493 327 грн. 16 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 8 305 грн. 83 коп, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 23 963 грн. 25 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 3 801 грн. 84 коп. та розмір інфляційних витрат за відсотками 10 928 грн. 72 коп.. Тому, просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1 090 082 грн. 73 коп., яку останній у добровільному порядку не бажає сплатити. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить розглянути справи у його відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву в якому просить у задоволені позову відмовити. Беручи до уваги заяву представника позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку Судом встановлено, що між відповідачем по справі [PERSON] та ПАТ Укрсоцбанк 28 липня 2008 року було укладено договір кредиту, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 75 000,00 доларів США зі сплатою 10,90% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27 липня 2018 року. В подальшому між банком та [PERSON] 31.10.2008 року, 30.07.2008 року були укладені додаткові угоди за №1,2 про внесення змін до кредитного договору щодо зміни відсоткової ставки та графіку погашення. 18.08.2011 року між банком та [PERSON] також було укладено договір про внесення змін за №1 відповідно до якого сторони домовилися про рефінансування заборгованості, тобто переведення валютного кредиту з доларів США в національну валюту гривню починаючи з 18.08.2011 року по 18.08.2013 року відсоткову ставку в розмірі 11,40% відсоток річних. З 18.08.2013 року процентна ставка є плаваючою, тобто змінною, про зміну графіку погашення кредиту та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості, а саме до 27.07.2027 року. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань, станом на 04.01.2018 року виникла сума боргу в розмірі 1 090 082 грн. 73 коп., з яких : сума заборгованості за кредитом 549 755 грн. 93 коп., сума заборгованості за відсотками 493 327 грн. 16 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 8 305 грн. 83 коп, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 23 963 грн. 25 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 3 801 грн. 84 коп. та розмір інфляційних витрат за відсотками 10 928 грн. 72 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами : кредитним договором (а.с.12-17), додатковими угодами (а.с.18-19), договорами про внесення змін (а.с.20-26), заявами про видачу готівки (а.с.31-39), розрахунком заборгованості (а.с40-41). Суд, не приймає до уваги твердження відповідача яке зазначене у відзиві про те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.02.2017 року звернуто стягнення на майно відповідача яке оцінено в сумі 1 026 168 грн. 00 коп., тобто за кредитним договором від 28.07.2008 року погашено заборгованість перед банком, так як, відповідачем не надано суду докази того, що майно реалізоване і саме на яку суму. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов»язання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови кредитного договору №305/91-Ж-08 від 28.07.2008 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з боржника на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати.

Outcome: approved