Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачі порушують свої зобовязання за кредитним договором № 36/АА-076.06.2 від 17. 10. 2006 року, в звязку з чим станом на 23. 03. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 19\~665,61 дол. США та 1025045 грн. 57 коп., яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 17. 10. 2006 року між ВАТ «Родовідбанк», правонаступником якого є ПАТ «Родовідбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 36/АА-076.06.2, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 31920,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 17. 10. 2006 року між ВАТ «Родовідбанк», правонаступником якого є ПАТ «Родовідбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 36/АА-076.06.2. Встановлено, що боржник та поручитель порушують умови кредитного договору № 36/АА-076.06.2 від 17. 10. 2006 року, в звязку з чим станом на 23. 03. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 19\~665,61 дол. США та 1025045 грн. 57 коп., яка складається із: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 19\~665,61 дол. США, суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту в сумі 2901 грн. 51 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в сумі 906\~314 грн. 55 коп., загальної суми 3% річних від суми кредитної заборгованості та платою за обслуговування кредиту в сумі 113\~289 грн. 32 коп., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 2\~540 грн. 19 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що i боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що боржник та поручитель не виконали свої зобовязання перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, в звязку з чим вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved