Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори та Скоморохівської сільської ради про визнання заповіту недійсним вирішено: визнати недійсним заповіт від імені [PERSON], який помер 01.01.1994 року, посвідчений 28.12.1993 року секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №19; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON] 13.02.2003 року та зареєстроване в реєстрі за №1-377; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], видане [PERSON] 06.05.2010 року та зареєстроване в реєстрі за №1-531; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок №17 по вул. Ліскова в с.Скоморохи Сокальського району за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003 року, яке видане [PERSON] державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за №1-377; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок №17 по вул. Ліскова в с.Скоморохи Сокальського району за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010 року, яке видане [PERSON] державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за №1-531; стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00.коп за проведення криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підпису, 95 (девяносто п»ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору; у заяві [PERSON] про застосування строків позовної давності у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори та Скоморохівської сільської ради про визнання заповіту недійсним відмовити; в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не прибули. Їх присутність не є обовязковою при ухваленні додаткового рішення. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у яких позивачеві відмовлено. Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, встановлено, що позивач [PERSON] 05.06.2013р. подав заяву про стягнення з відповідачки [PERSON] понесених ним судових витрат, зокрема 2000 грн. за правову допомогу. Згідно ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат повязаних з розгляду справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] подав договір-доручення на правове обслуговування укладений між ним та КМП «Юридичний центр захисту прав власників», в особі директора, адвокатом [PERSON] від 08.04.2013р. Згідно даного договору-доручення на правове обслуговування встановлено, що адвокат представляє інтереси [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори та Скоморохівської сільської ради про визнання заповіту недійсним. Згідно п.4.1 Договору [PERSON] сплачує на кошти в сумі 2000 грн. у термін до 09.04.2013р. З копії квитанції №187.31.1 від 09.04.2013р. встановлено, що [PERSON] сплатив КМП «Юридичний центр захисту прав власників» 2000 грн. за надання правової допомоги. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] витрат на правову допомогу підлягає до задоволення на суму 2000 грн. П.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З врахування наведеного, суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з приводу невирішених позовних вимог, щодо яких сторони подавали докази і давали пояснення.

Outcome: approved