Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 28484 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог посилається на те, що 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року заборгованість відповідача за кредитом складає 28484 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2604,70 грн., заборгованість за відсотками 21284,82 грн., заборгованість за пенею та комісією 3000,00 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1344,48 грн. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача вказану заборгованість по кредиту, а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, проте подав суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, однак його представник [PERSON] надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено наступні обставини. 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, який складається із заяви позичальника від 12 червня 2008 року та умов і правил надання банківських послуг. Як вбачається зі змісту заяви позичальника, відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Вище вказана заява підписана відповідачем [PERSON] Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] взяв на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ними, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії за умовами, передбаченими кредитним договором. При цьому, п. 8.6. передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% суми заборгованості. Сторони також домовилися, що при виникненні заборгованості, відповідач зобовязаний погасити заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобовязання по погашенню кредиту за вказаним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.01.2017 року згідно поданого представником позивача розрахунку становить 28484 грн. 00 коп. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~ Так, у відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти \~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. \~\~\~\~\~\~ Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань та порушив умови договору № б/н від 12.06.2008 року, станом на 31.01.2017 року заборгованість відповідача за кредитом складає 28484 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2604,70 грн., заборгованість за відсотками 21284,82 грн., заборгованість за пенею та комісією 3000,00 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1344,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 31.01.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору № б/н від 12.06.2008 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально, але позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених Договором. Окрім того, п. 2.1.1.12.6.1. та 2.1.1.12.7.2. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачено застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з вимогами ст.10,\~60 ЦПК України\~ \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 червня 2008 року в сумі 25334 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2604,70 грн., заборгованість за відсотками 21284,82 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1194,48 грн., без урахування заявленої до стягнення позивачем заборгованість за пенею та комісією в сумі 3000,00 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі, які складаються 1600 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі наведеного,

Outcome: partial