Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Селянське (фермерське) господарство «Степок», в особі голови господарства [PERSON], звернулося до суду з даним позовом, який в подальшому був уточнений, мотивуючи тим, що 14.09.2005 року між вказаним господарством та ВАТ «Радгосп Буринський», в особі ліквідатора [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення: насіннєсховища «Б-1», загальною площею 416,6 кв.м. та корівника «В-1», загальною площею 2348,8 кв.м., розташованих по вулиці Петровського,22 в м. Буринь Сумської області. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом, а вказане нерухоме майно було зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно як 71/100 частки майнового комплексу. Іншу частину майнового комплексу придбав та зареєстрував [PERSON]. В подальшому, 06.01.2006 року фермерське господарство із своєї частини нерухомого майна відчужило на користь [PERSON] насіннєсховище «Б-1» згідно договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом. Таким чином господарство залишилося власником лише нежитлового приміщення «В-1» (корівник), якому було присвоєно адресу вул. Петровського,22 «д», а в 2016 році вказано вулицю перейменовано на вулицю «Олександрівську». В грудні 2016 року господарство подало необхідні документи до державного реєстратора для проведення реєстрації змін в обсязі належного нерухомого майна. Однак реєстратор відмовив у вчиненні таких дій пославшись на те, що за господарством вже зареєстровано право спільної часткової власності (71/100) на блок будівель (чотири будівлі), загальною площею 3112,5 кв. м.. Враховуючи, що фактично господарство після відчуження нежитлового приміщення «В-1» не являється його власником, а решта нежитлових приміщень може бути виділена із цілісного майнового комплексу, просив визнати за фермерським господарством право власності на нежитлове приміщення з прибудовою та підвалом за планом літер «А-1» загальною площею 2370,6 кв.м., що розташоване за адресою вулиця Олександрівська,22 «д» в м. Буринь Сумської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Буринської міської ради в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює директором ТОВ «Буринське БТІ». У ВАТ «Радгосп Буринський» був цілісний майновий комплекс, який складався з чотирьох обєктів нерухомого майна: гуртожиток, насіннєсховище, корівник та столярна майстерня, що були розташовані в м. Буринь, вул. Петровського,22. В ході ліквідаційної процедури СФГ «Степок» придбало будівлі корівника та насіннєсховища, що становило 71/100 частки комплексу. Решту 29/100 частки було придбано [PERSON] . В подальшому СФГ «Степок» продало [PERSON] насіннєсховище «Б-1», однак в договорі купівлі-продажу не зазначено, що це становить 11/100 частки зазначеного цілісного майнового комплексу, у звязку з чим частка [PERSON] була зареєстрована як одиниця. Однак частка в будівлях СФГ «Степок» фактично зменшилася і не відповідає первинному договору купівлі-продажу, який був зареєстрований. З цих підстав реєстратор і не зміг внести відповідні зміни за заявою СФГ «Степок». Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.09.2005 року Відкрите акціонерне товариство «Радгосп Буринський» (продавець), в особі ліквідатора [PERSON] та селянське (фермерське) господарство «Степок» (покупець), в особі голови господарства [PERSON], уклали договір купівлі продажу нежитлового приміщення, згідно з яким СФГ «Степок» придбало нерухоме майно, розташоване по вулиці Петровського,22 в місті Буринь Сумської області, а саме: насіннєсховище «Б-1» із цегли, площею 416,6 кв.м., вартістю 8000 грн. та корівник «В-1» із цегли, площею 2348,8 кв.м., вартістю 15000 грн., що належало продавцю на підставі дублікату наказу регіонального відділення фонду державного майна України по Сумській області №1984 від 05.12.1996 року і було зареєстровано за ним в книзі №7 за номером 1157 і входили до одного майнового комплексу, що вбачається з копії договору купівлі-продажу, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №3428489, установчими документами фермерського господарства (а.с.6,7,19-31). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1210, а в подальшому, 19.10.2005 року, був зареєстрований і в Комунальному підприємстві «Буринське бюро технічної інвентаризації» де було визначено частку придбаного майна як 71/100, решта будівель, частка яких склала 29/100 залишилася у власності ВАТ «Радгосп Буринський», що підтверджується витягами з Реєстру прав власності на нерухоме майно №8688513 та №9290757. 16.12.2015 року рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради блоку будівель, придбаному СФГ «Степок» на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, що належать, була присвоєна нова адреса, а саме вулиця Петровського,22 «д» в м. Буринь Сумської області (а.с.8). 27.03.2005 року ВАТ «Радгосп Буринський», в особі ліквідатора [PERSON], згідно укладеного договору купівлі-продажу продало фізичній особі [PERSON] решту не житлових будівель, а саме будівлю столярної майстерні, конюшні та автомобільної вагової (а.с.38). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 21.11.2011 року за [PERSON] визнано право власності на вказані будівлі із зазначенням нової адреси їх розташування, а саме на столярну майстерню, що розташована по вулиці Петровського,22 «а», конюшню по вулиці Петровського,22 «б» та вагову по вулиці Петровського,22 «в», в м. Буринь Сумської області (а.с.39). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] в подальшому зареєстрував своє право власності в ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації». При цьому кожна будівля була зареєстрована окремо, що вбачається з витягів про державну реєстрацію прав. 06.01.2006 року селянське (фермерське) господарство «Степок» уклало договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №11, згідно з яким господарство продало раніше придбану ним у ВАТ «Радгосп Буринський» нежитлову будівлю насіннєсховища «Б-1», загальною площею 416,6 кв.м., розташованого по вулиці Петровського,22 в м. Буринь Сумської області приватному підприємцю - фізичній особі [PERSON] (а.с.33,34). 08.02.2016 року [PERSON] провів державну реєстрацію вказаного договору в КП «Буринське бюро технічної інвентаризації», який був зареєстрований в книзі №3 реєстраційний №1157 як ціла частка 1/1 (а.с.35). Як вбачається з витягу про реєстрацію фізичної особи-підприємця, [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність, у звязку з чим 14.12.2016 року був знятий з обліку (а.с.37). Таким чином у власності селянського (фермерського) господарство «Степок» залишилась нежитлова будівля корівника В-1, що розташована по вулиці Петровського,22 в м. Буринь, Сумської області на земельній ділянці, яка належить господарству на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №324934, виданого 23.05.2012 року Буринською міською радою та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі За № 392091011001193 (а.с.9). 25.03.2015 року ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» виготовило на замовлення господарства технічний паспорт на вказану будівлю, а 06.12.2016 року надало висновок, з якого вбачається, що в користуванні селянського (фермерського) господарство «Степок» залишається нежитлова будівля колишнього корівника «В-1», яка за своїми технічними показниками є відокремленою та огородженою, має окремий підїзд та може бути виділена в натурі під літером «А-1» з прибудовою та підвалом з присвоєнням окремої адреси №22 «д» по вулиці Олександрівська (Петровського) (а.с.5,11-18). Розпорядженням міського голови м. Буринь [PERSON] №10-ОД від 19.12.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та інших обєктів топоніміки м. Буринь» вулицю Петровського було перейменовано на вулицю Олександрівська (а.с.32). Маючи намір провести реєстрацію відповідних змін в обсязі нерухомого майна, що залишилося у власності СФГ «Степок», а саме нежитлове приміщення «А-1» з прибудовою та підвалом, голова господарства [PERSON] 12.12.2016 року подав відповідну заяву до державного реєстратора Буринської міської ради, яка була розглянута. Однак 14.12.2016 року державний реєстратор відмовив в реєстрації права власності за господарством вказаної будівлі, оскільки встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Зокрема на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2005 року за СФГ «Степок» вже було зареєстроване право спільної часткової власності (71/100) на блок будівель (чотири будівлі) загальною площею 3112,5 кв. м. (а.с.4). При цьому внести відповідні зміни до вищевказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 14.09.2005 року та 06.01.2006 року, що були посвідчені нотаріусом та проведена їх державна реєстрація, з метою зазначення в них часток придбаного та відчуженого майна із майнового комплексу, фермерське господарство не спроможне. Між тим, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачами, іншим власникам нежитлових приміщень, а саме [PERSON] та [PERSON], фактично було виділено в натурі належні їм будівлі, реєстрація яких проведена за ними окремо на кожний вид нерухомого майна. Частиною 1 ст.356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 цього ж Кодексу передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Першим протоколом до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на зміст зазначених норм права та їх системного аналізу, враховуючи, що позивач в законний спосіб набув право власності на нежитлову будівлю, але не може скористатись цим правом у звязку з некоректністю раніше оформлених та зареєстрованих договорів купівлі-продажу нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved