Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], Малого приватного підприємства «Таврія» про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилаючись на те, що між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір №Ф050620П від 25.11.2005 року, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі 15800,00 доларів США з порядком повернення у строк та на умовах, визначених договором. Крім того, 01.10.2007 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди здійснити зміну графіку погашення кредиту та зміну валюти кредитування з долару США на гривню, збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 13 % на 15 % річних та 20.10.2008 року - додаткову угоду №2, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 15% на 22% річних. Однак, у порушення умов договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.11.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 114665,33 грн. Для забезпечення виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення кредиту, сплати пені та інших штрафних санкцій, 25.11.2005 року між позивачем та Малим приватним підприємством «Таврія» було укладено договір поруки №02-21-Ф050620П-1771. Оскільки, обовязок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості, тому позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], Малого приватного підприємства «Таврія» на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати; розглянути справу без його участі. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив виключити зі складу співвідповідачів Мале приватне підприємство «Таврія», стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту №Ф050620П від 25.11.2005 року в розмірі 105460,60 грн та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та заяву про застосування строку позовної давності, в обґрунтування якої посилався на ту обставину, що з додатку до позовної заяви вбачається, що останній платіж повинен бути здійснений 24.11.2012 року, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 27.11.2017 року. Тому, враховуючи цю обставину, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Представник Малого приватного підприємства «Таврія» у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з МПП «Таврія». Клопотання мотивоване тим, що свої зобовязання відповідач за договором поруки виконав у повному обсязі, оскільки заставне майно було продано та перераховано на рахунок позивача. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.03.2018 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], Малого приватного підприємства «Таврія» про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості з МПП «Таврія», закрито. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, 25.11.2005 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір №Ф050620П, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі 15800,00 доларів США з порядком повернення кредиту до 24.11.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, 01.10.2007 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди здійснити зміну графіку погашення кредиту та зміну валюти кредитування з долару США на гривню, збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 13% на 15% річних та 20.10.2008 року - додаткову угоду №2, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 15% на 22% річних. З розрахунку заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вимог, вбачається, що станом на 01.11.2017 року позивачем нараховано заборгованість за кредитним договором у сумі 105460,60 грн., а саме: - 45 554,64 грн - сума заборгованості за кредитом; -30 511,49 грн - сума заборгованості за відсотками; -12 235,22 грн - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; -6793,35 грн - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; -6 650,96 грн - розмір інфляційних витрат за кредитом; -3714,94 грн - розмір інфляційних витрат за відсотками. Згідно з копією статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Вказані обставини підтверджуються копіями наданих доказів, зокрема: -копією договору №Ф050620П, укладеного 25.11.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]; - копією додаткової угоди № 1 від 01.10.2007 року; - копією додаткової угоди №2 від 20.10.2008 року; - копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; - розрахунком заборгованості, доданого до уточненої позовної заяви; - копією статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Норми права застосовані судом Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Норми договору, застосовані до спірних правовідносин Згідно з п.1.1.1 договору, додаткової угоди №1, порядок погашення суми заборгованості розрахований з жовтня 2007 року по листопад 2010 року, де щомісячно відповідач зобовязувався погашати заборгованість розміром 969,00 грн. В п.1.1.2 вказаної додаткової угоди зазначено, що погашення кредиту здійснюється до 10 (десятого числа) місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 24 листопада 2012 року, на умовах, визначених договором. Позиція суду щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності Відповідач [PERSON], відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України,\~\~подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З графіку заборгованості, наданим позивачем, вбачається, що останній платіж, на погашення заборгованості за кредитом №Ф050620П від 25.11.2005 року, здійснений 11.03.2008 року. Крім того, кінцевим строком погашення заборгованості договором визначено 24.11.2012 року. Позовна заява подана до Нововоронцовського районного суду Херсонської області 27.11.2017 року. Таким чином, на момент подання позову сплили строки давності предявлення позовних вимог, оскільки позивач у встановленому законом порядку вимоги до відповідача у межах строку позовної давності фактично не предявив. При вирішення даного питання суд враховував, крім іншого, правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16, та керувався відповідною практикою Європейського суду з прав людини, рішеннями якого визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у\~\~минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п.51; рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п.570). Висновок суду Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску такого строку і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. Щодо стягнення судових витрат, як однієї з вимог позивача Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору.

Outcome: dismissed