Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Смолінська селищна рада Маловисківського району Кіровоградської області та Комунальне підприємство «Енерговодоканал» звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивують тим, що квартира [ADDRESS] не приватизована та являється комунальною власністю територіальної громади смт.Смоліно в особі Смолінської селищної ради Маловисківського району. Балансоутримувачем вказаної вище квартири являється Комунальне підприємство «Енерговодоканал». Оскільки [PERSON] ордер на вселення у спірну квартиру не видавався та він в ній не проживає понад шість місяців просять визнати його таким, що втратив право користування квартирою. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, Комунального підприємства «Енерговодоканал» про зобов»язання відповідачів укласти договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS], про зобов»язання Комінального підприємства «Енерговодоканал» укласти з [PERSON] договір про надання житлово-комунальних послуг та про зобов»язання зареєструвати [PERSON], як дружину наймача у спірній квартирі. Позовні вимоги мотивовано тим, що після вселення [PERSON] в спірну квартиру на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2012 року відповідачами було відключено в квартирі газ, електропостачання , водопостачання та каналізація, а попередньою мешканкою квартири було демонтовано опалення, тобто відповідачами було створено умови, за яких він фактично не міг проживати там. Після вселення в спірну квартиру він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою щодо укладення з ним договору найму житлового приміщення та щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, але всі його звернення залишились марними. Ухвалою суду від 25.03.2014 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Представники позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.У задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити.Свої заперечення представник Смолінської селищної ради Маловисківського району та представник Комунального підприємства «Енерговодаканал» мотивували тим, що єдиною підставою на вселення в жиле приміщення є ордер на жиле приміщення, оскільки [PERSON] ордер на вселення у спірну квартиру не отримував, тому відсутні правові підстави для укладення з ним договору найму житлового приміщення. Також вказують, що підстави для реєстрації [PERSON] у спірній квартирі як члена сім»ї позивача також відсутні, оскільки вона мала можливість зареєструватись у наданій їй Смолінською селищною радою квартирі, але не скористалась своїм правом, також вона має постійне місце реєстрації. Доводи представника [PERSON] з приводу його не проживання у квартирі після вселення з тих підстав, що в ній були відключені газ, світло та енергопостачання вважають неправдивими , посилаючись на довідки ВАТ Кіровоградгаз, Маловисківського УЕГГ, Маловисківського РЕМ та КП «Енерговодоканал» в яких зазначено, що відключення газопостачання, водопостачання, водовідведення та електропостачання не здійснювалось. Представник [PERSON] у задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що [PERSON] з березня 2013 року, після його вселення в спірну квартиру , відповідно до рішення Маловисківського районного суду від 26.06.2013 року , відповідачами за зустрічним позовом були створені такі умови, що фактично він не міг проживати в квартирі через відсутність тепло-, водо- та енергопостачання. Крім того зазначив, що за даним позовом [PERSON] фактично не являється квартиронаймачем, оскільки договір найму спірної квартири з ним не укладено. Зустрічний позов просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у ньому. Також в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] після вселення у спірну квартиру не проживав у ній, оскільки попереднім власником [PERSON] під час здійснення ремонтних робіт, було вирізано все парове опалення тому [PERSON] фактично не міг там проживати, крім того в цій квартирі було відсутнє і водопостачання і енергопостачання. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків , оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне. Відповідно до рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області від 19.02.2008 року житловий фонд селища Смоліне з балансу селищної ради передано на баланс КП «Енерговодоканал» в оперативне управління та зобов»язано КП «Енерговодоканал» та орендарів укласти нові договори оренди на приміщення, що входять в склад житлового фонду. (а.с.37) Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2011 року у справі № 2-328/11 встановлено, що [PERSON] за згодою [PERSON] (попереднього квартиронаймача) вселився в квартиру [ADDRESS], постійно в ній проживав та був зареєстрований за вказаною адресою з 15.03.2006 року. Тобто відповідно до приписів ст.. ст.. 65, 61 ЖК України набув право користування спірною квартирою. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2011 року. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2012 року по справі № 1112/657/2012 визнано незаконними дії виконавчого комітету Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області щодо виділення [PERSON] квартири [ADDRESS] та рішення виконавчого комітету Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області від 19.01.2012 року № 11 «Про виділення квартири [ADDRESS] », на підставі якого [PERSON] було видано ордер на вселення у спірну квартиру визнано протиправним та скасовано. Крім того суд вирішив вселити [PERSON] в спірну квартиру. Рішення суду набрало законної сили. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист від 06.02.2013 року № 1112/657/12 про вселення [PERSON] в спірну квартиру, державним виконавцем рішення суду виконано та 27.03.2013 року [PERSON] було вселено в квартиру [ADDRESS]. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2014 року у справі № 392/2546/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Смолінська селищна рада Маловисківського району Кіровоградської області про визнання втратившим право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, третя особа [PERSON] про визнання ордеру на вселення недійсним встановлено, що у квартирі [ADDRESS] з березня 2013 року фактично не проживають ні [PERSON] ні [PERSON] Даним рішенням визнано недійсним ордер № 1 від 23 січня 2012 року на заселення в квартиру [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішення суду набрало законної сили 28.01.2014 року. 18.02.2010 року, 05.08.2011 року, 26.03.2013 року, 15.08.2013 року, 27.01.2014 року [PERSON] звертався з письмовими заявами до директора КП «Енерговодоканал» з проханнями переоформити особовий рахунок за адресою [ADDRESS] на його ім»я, укласти договір про надання комунальних послуг, видати квитанцію на оплату комунальних послуг, надіслати на його адресу договір про надання комунальних послуг, опломбувати лічильник холодної води. На свої звернення отримував відповіді КП «Енерговодоканал» від 01.04.2013 року, відповідно до якої йому пропонувалось надати для переоформлення особового рахунку завірені копії рішення Маловисківського районного суду та постанови виконавчої служби; від 29.01.2014 року, відповідно до якої [PERSON] повідомлено, що договір між ним та КП «Енерговодоканал» на надання житлово-комунальних послуг не укладено, підтверджуючих документів на право власності, оренди чи наймання спірної квартири ним не надано, тому підстав для видачі платіжного документа не вбачається. Відповідно до показань свідків [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі, в яку на підставі судового рішення було вселено [PERSON], на час його вселення фактично було відсутнє світло, вода та парове опалення. Відповідно до приписів статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами. Доведенню підлягають обставини, що мають значення для постанови рішення по справі і відносно яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР особа, яка не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Згідно роз»яснень , що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» , наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Відповідно до ст. 50 ЖК УРСР жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] у спірній квартирі з березня 2013 року не проживав через відсутність в ній газо-, електро-, -тепло та водопостачання та розцінює як такий, що відбувся з поважної причини, тобто через відсутність належних умов для проживання. Тому суд не має законних підстав для задоволення первісного позову. Також суд приймає до уваги, що між сторонами у справі склався багаторічний спір за житлове приміщення та вкрай неприязні відносини, в зв»язку з чим [PERSON] позбавлений можливості захистити своє право на проживання в спірній квартирі, інакше ніж як зверненням до суду. Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 56 ЖК УРСР жилі приміщення у новоспоруджених будинках, передані забудовниками виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів та іншим організаціям (стаття 26), у разі їх звільнення заселяються цими виконавчими комітетами місцевих Рад та організаціями. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За приписами ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з заявою про надання жилого приміщення в будинку громадського житлового фонду (спірної квартири) до виконавчого комітету Смолінської селищної ради не звертався, ордер [PERSON] на спірну квартиру не видавався, тому вимоги [PERSON] щодо зобов»язання відповідачів укласти договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] та про зобов»язання Комунального підприємства «Енерговодоканал» укласти з [PERSON] договір про надання житлово-комунальних послуг, суд розцінює як невірно обраний спосіб захисту. Стосовно вимоги [PERSON] щодо зобов»язання відповідачів зареєструвати [PERSON], як дружину наймача у спірній квартирі суд зазначає наступне . Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формуваннядержавної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Відповідно до п. 1.4 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року за № 1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб, що проживають або перебувають у спеціалізованих соціальних установах, закладах соціального обслуговування та соціального захисту (далі - заклад/установа), здійснюється територіальним підрозділом ДМС України у взаємодії із закладом/установою відповідно до території обслуговування територіального підрозділу ДМС України. Тобто повноважень щодо реєстрації місця проживання фізичної особи не має ні Смолінська селищна рада ні КП «Енерговодоканал», тому дана вимога задоволенню також не підлягає. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed