Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, позначений у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.11.2016 р. літерою «А», Веранда - «а», Сарай - «Б», Сарай - «В», Погріб - «П», що знаходяться за адресою по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що у 2003 році вона побудувала житловий будинок та веранду, а у 2005 році інші господарські будівлі на земельній ділянці по [ADDRESS]. На даний час вказана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 06.10.2015 року. Побудовані нею об'єкти нерухомості, а саме: Житловий будинок, позначений у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.11.2016 р. літерою «А», Веранда - «а», Сарай - «Б», Сарай - «В», Погріб - «П», - є самочинним будівництвом, про що у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.11.2016р. проставлено відповідну відмітку. Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департоменту Держарбудінспекції у Вінницькій області складено Акт № 8-ПП перевірки законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2017 року, яким встановлено, що по [ADDRESS] нею було здійснено самовільне будівництво без дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Відносно неї також складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.01.2017 року № 09.00-10.00 та винесено припис № 11 від 06.01.2017 р. про усунення виявлених порушень у сфері містобудівної діяльності у строк до 16.03.2017 року. Тому [PERSON] була вимушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила вимоги задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подавши до суду заяву в якій позов визнав, не заперечує проти задоволення позову на користь позивача та просив провести слухання справи без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши усі докази надані позивачем, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач бажає оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Однак, не може цього зробити, оскільки вказаний житловий будинок збудований в самочинному порядку. Судом встановлено, що у 2003 році позивач побудувала житловий будинок та веранду, а у 2005 році інші господарські будівлі на земельній ділянці по [ADDRESS]. На даний час вказана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 06.10.2015 року (а.с. 6, 7). Побудовані нею об'єкти нерухомості, а саме: Житловий будинок, позначений у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.11.2016 р. літерою «А», Веранда - «а», Сарай - «Б», Сарай - «В», Погріб - «П», - є самочинним будівництвом, про що у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.11.2016р. проставлено відповідну відмітку (а.с. 8-11). Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департоменту Держарбудінспекції у Вінницькій області складено Акт № 8-ПП перевірки законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2017 року, яким встановлено, що по [ADDRESS] нею було здійснено самовільне будівництво без дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (а.с. 15, 16). Відносно неї також складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.01.2017 року № 09.00-10.00 та винесено припис № 11 від 06.01.2017 р. про усунення виявлених порушень у сфері містобудівної діяльності у строк до 16.03.2017 року (а.с. 12, 13). Згідно з Висновком № 3 від 05.01.2017 року, наданим відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Крижопільської райдержадміністрації, житловий будинок, веранда, сарай, сарай, погріб по [ADDRESS] відповідають містобудівним вимогам (а.с. 33). За результатами технічного обстеження будівельних конструкцій господарських будівель по [ADDRESS], про що складено Технічний звіт № 170101 від 11.01.2017 року, господарські будівлі відповідають своєму функціональному призначенню (а.с. 17). Вказані об'єкти нерухомого майна також не порушують права третіх осіб, оскільки з цього приводу до відповідача будь-хто із скаргами не звертався. Таким чином для позивача даний житловий будинок є самочинним та зареєструвати його вона в даний час не може. Стаття 376 ЦК України передбачає, що право власності на самочинне будівництво може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо не порушує право інших осіб і надана земельна ділянка під будівництво. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворену річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.ст. 186, 328, 331, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved