Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника 08.07.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана заява в якій заявник просить визнати спадщину померлої [PERSON] відумерлою. В обґрунтування заяви зазначає, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 4-10-622, виданого 04 жовтня 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право при вашої власності на землю за №622, площею 1.76 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована у селі Княжа Звенигородського району Черкаської області. Спадкоємців за законом та заповітом у померлої немає. Спадкова справа у нотаріальній конторі заводилась за №463 та було видано свідоцтво про спадщину від 20.07.2004 року за №1838 на частину спадкового майна. Залишену після смерті померлої решту спадщини у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В. від 09.07.2020 було відкрито провадженняу справі. Рішенням Вищої ради правосуддя № 2446/0/15-20 від 25.08.2020 року суддю Звенигородського районного суду [PERSON] звільнено. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 07.09.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд на 17.09.2020. Також вказаною ухвалою було витребувано у Звенигородської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] . Представник заявника в судове засідання не з`явився. Сільський голова с. Княжа Шевченко Н.П. подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що заява підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про смерть від 20.03.2020 (а.с.3). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (земельного паю) площею 1,76 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області та належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту серія ЧР № 4-10-622 від 04жовтня 2001 року виданого на ім`я [PERSON] . Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії спадкової справи №463 від 20.07.2004 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до Звенигородської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] , що діяв від імені Звенигородського будинку інтернату для інвалідів та престарілих, на підставі вказаної заяви було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.07.2004 року, зареєстроване в реєстрі за № 1838 згідно якого, спадкоємцем земельної ділянки (земельного паю) площею 1,76 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області та належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту серія ЧР № 4-10-622 від 04 жовтня 2001 року виданого на ім`я [PERSON] є Звенигородський будинок-інтернат для інвалідів та престарілих. Згідно заповіту від 02.11.2000 року [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося на користь Звенигородського будинку інтернату для інвалідів та престарілих. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст.. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно норм чинного, на час смерті [PERSON] , ЦК УРСР (ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місце самоврядування за місцем відкриття спадщини. Приписами ч.2 ст.1277 ЦК України визначено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за і місцезнаходженням. Згідно статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування стає власником спадкового майна на підставі рішення суду про визнання спадщини відумерлою, що набрало законної сили шляхом внесення відповідних змін в реєстрі прав власників на підстав і зазначеного рішення суду. Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] була прийнята у передбачені законом строки та у встановленому порядку Звенигородським будинком інтернатом для інвалідів та престарілих. Спадкоємцем було отримано свідоцтво про право на спадщину на майно, яке заявник просить визнати відумерлою спадщиною. Відтак, підстави для визнання спадщини відумерлою відсутні, оскільки вона була прийнята спадкоємцями, тому суд визнає заяву необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає з наведених вище підстав. На підставівищевикладеного,

Outcome: dismissed