Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS] (нова адреса-Володимира Моссаковського) в м. Дніпропетровську, загальною площею 265,1 кв.м., житловою площею 186,6 кв.м. 18 листопада 2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року, в обґрунтування якої посилається на те, що про вказане рішення [PERSON] дізналася 15 листопада 2016 року під час ознайомлення представника з матеріалами справи. Вказане рішення стало підставою для вчинення незаконної угоди купівлі-продажу. [PERSON] позову про визнання за нею права власності на квартиру № 13, розташовану у будинку № 8 по вул. Клари Цеткін в м. Дніпропетровську не подавала, оскільки спірна квартира належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за № 12809103. Оригінал правовстановлюючого документа знаходиться у [PERSON] Окрім того в матеріалах справи міститься копія паспорта виданого на імя [PERSON], але фотографія в даному паспорті належить іншій особі. В паспорті громадянина України також містяться відомості про шлюб [PERSON] з [PERSON], тоді як згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Окрім того [PERSON] не є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта [PERSON] Федерації, та у період розгляду справи у суді не перебувала на території України. Таким чином справа розглянута на підставі наданих документів, які були сфальсифіковані невідомими особами. На підставі рішення суду квартира вибула з володіння власника та вже декілька раз перепродана. Представником [PERSON] [PERSON] надано до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримав, рішення просив скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заява представника [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 13 травня 2016 року підлягає задоволенню та при новому розгляді справи в порядку ст. 365 ЦПК України позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 26 квітня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] (колишня назва [PERSON]) в м. Дніпропетровську. В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що відповідач неправомірно утримує у себе правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не визнає її право власності на майно, а тому вона не має можливості укласти договір купівлі-продажу квартири. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS] (нова адреса-Володимира Моссаковського) в м. Дніпропетровську, загальною площею 265,1 кв.м., житловою площею 186,6 кв.м. Визнавши право власності за [PERSON], суд керувався тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 21 квітня 2000 року, які посвідчені нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровані в державному реєстрі правочинів за реєстровими номерами №№ 837 та 839, позивачу належали квартири №№ 13-14 в буд. 8 по вул. Клари Цеткін в м. Дніпропетровську, які після переобладнання були обєднані в кв. № 13, на яку позивачем 14.11.2013 було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке було видане Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції. 01 липня 2000 року позивач уклала шлюб з Відповідачем, який між ними був розірваний 07 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07 лютого 2008 року, яке видане Ленінським РАГС м. Дніпропетровська. Отже, нерухоме майно, яке було набуте нею до реєстрації шлюбу є особистою власністю позивача. Судом встановлено, що належна позивачу квартира [ADDRESS] була придбана до укладання шлюбу з відповідачем, крім того переобладнання та обєднання даних квартир в одну, а також отримання свідоцтва про право власності на дану квартиру відбулося вже після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, а отже правових підстав, вважати дане нерухоме майно таким, яке придбане під час шлюбу та таким, яке є спільною власністю подружжя, судом не встановлено. Судом також встановлено, що отримуючи свідоцтво про право власності на вказану квартиру, Позивач була громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується копією паспорта позивача та довідкою, наданою Генеральним консульством [PERSON] Федерації в м. Харкові. Також судом встановлено, що з громадянства України позивач не виходила, а навпаки вийшла з громадянства [PERSON] Федерації 18.04.2014, що підтверджується довідкою за № 1905 від 22.02.2016, яка надана Генеральним консульством [PERSON] Федерації в м. Харкові про вихід [PERSON] із громадянства [PERSON] Федерації. За змістом ч. 2 ст. 361 ЦПК України та п.3 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а саме перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1981 року «Про практику перегляду судоми у звязку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» як нововиявленні можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявленні обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявленних обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, ч. 2 ст. 361 ЦПК є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Після прийняття змін до глави 4 розділу V ЦПК України Законом України № 4176-VІ (4176-17) від 20 грудня 2011 року), та згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Таким чином, одночасно зі скасуванням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року за нововиявленими обставинами, суд вважає можливим в одному засіданні відразу винести рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Нижній Тагіл Свердловської області, є громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується завіреною належним чином копією паспорту громадянина [PERSON] Федерації, виданого УВС ЗАО ОВД району Раменки м. Москви 20 лютого 2007 року, а також завіреною належним чином копією паспорту громадянина [PERSON] Федерації для виїзду за кордон № 71 7229782. Згідно завіреної належним чином копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексним номером 12809103, виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт громадянина [PERSON] Федерації серія та номер: 45 08 896044, виданий 20 лютого 2007 року, видавник УВС ЗАО ВВС района Ременки м. Москви) належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], загальною площею 265, 1 кв.м. та житловою площею 186, 6 кв.м. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 265, 1 кв.м. та житловою площею 186, 6 кв.м., та у період розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи не перебувала на території України, що підтверджується паспортом громадянина [PERSON] Федерації для виїзду за кордон, підстав для звернення до суду про визнання права власності вона не мала, оскільки оригінал правовстановлюючого документа не втрачала та спору щодо права власності з [PERSON] на квартиру не мала, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved