Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року, є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід від тимчасових заробітків, є працездатним, інших утриманців не має. [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття. Клопотання, процесуальні дії у справі. 09.03.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. [PERSON] згідно поданої письмової заяви просить розглядати справу у її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким особі було надіслано судову повістку (поштове відправлення №3460002612420). Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] був належним чинним повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відзив не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.02.2006 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року. Сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27.03.2007 року) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.05.2009 року). Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину, зокрема, у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved