Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожитий природний газ. Свій позов мотивує тим, що надає послуги по газопостачанню в будинок [ADDRESS]. 10 вересня 2013 року з відповідачем [PERSON] було укладено договір № 11994 про надання послуг з газопостачання. Оскільки відповідач не в повному об'ємі проводила оплату за спожитий газ, станом на липень 2014 року у неї утворилась заборгованість перед за надані послуги в розмірі - 11284,03 грн. Просить стягнути із відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача Борисюк А.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що не отримує послуг із газопостачання, оскільки газовий котел відключено із серпня 2012 року, окрім того вона отримує субсидію. Крім того подала заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст.526, 527, 542, 543 ЦК України. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Судом встановлено, що позивач надавав відповідачу послуги з газопостачання, проте у звязку із несплатою відповідачем коштів за надані послуги у липня 2012 року позивач припинив надавати відповідачу вказані послуги. 10 вересня 2013 року з відповідачем [PERSON] було укладено договір №11997 про надання населенню послуг з газопостачання. Із п.26 даного договору вбачається, що величина заборгованості станом на 01 вересня 2013 року становить 11284 грн. 03 коп., крім того споживач може укласти з виконавцем договір про реструктуризацію боргу (а.с.4-5). Згідно ч.4 п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246 (в редакції постанови КМУ від 09.04.2008 року №346), користувач послуг зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до Довідки про нарахування і оплату за газопостачання за період з 2003 року по липень 2014 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 11284,03 грн. (а.с.52-55). В той же, із дослідженої Довідки про нарахування і оплату за газопостачання вбачається, що з моменту відключення газового котла, тобто із серпня 2012 року, відповідач [PERSON], сплачувала за надання послуг із газопостачання 7,91 грн. включно по квітень 2013 року (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що остання визнала нарахований та зафіксований в договорі борг за надання послуг із газопостачання. Частиною 1 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Так, відповідач уклала договір про надання послуг із газопостачання в 2013 року та протягом 2011-2013 років сплачувала частково вказану в договорі заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості пред'явлені позивачем в межах строків позовної давності. Водночас, [PERSON] не надала суду належних, допустимих доказів отримання нею субсидії, невідповідності укладеного нею договору вимогам ст. 203 ЦК України. На підставі викладеного, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «Волиньгаз» заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 11284,03 грн. Крім того, підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved