Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2017 року в позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.03.2012 року № 139 в частині п. 2.25 про оформлення права власності [PERSON] на квартиру № 2 чотирикімнатну загальною площею 163,60 кв.м. житловою площею 78,10 кв.м. у будинку № 12 по проїзду Прокофєва в м. Суми; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.06.2012 року № 317 в частині п. 13 про оформлення права власності на житловий будинок загальною площею 225,00 кв.м., житловою площею 111,30 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по проїзду Прокофєва, 12 в м. Суми з видачею свідоцтва про право власності - [PERSON] на 86/100 частки, [PERSON] на 14/200 частки та [PERSON] на 14/200 частки; визнати нечинним свідоцтво про право власності на житло від 25.06.2012 року, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради [PERSON], зареєстроване 04.07.2012 року в КП «Сумське МБТІ» серія САЕ 506306; визнано нечинним свідоцтво про право власності на житло від 25.06.2012 року, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради [PERSON], [PERSON], зареєстроване 19.07.2012 року в КП «Сумське МБТІ» серія САЕ 506307. В задоволенні інших позовних вимог відмовити. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] частину понесеного ним судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2204,80 грн., в дольовому порядку в рівних частках з кожного відповідача, тобто по 440,96 грн. з кожного відповідача. 06 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі, зазначаючи в заяві, що суд, ухвалюючи 31 травня 2017 року рішення, не вирішив одну з заявлених в позові вимог, а саме: визнати нечинним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2012 року видане виконавчим комітетом Сумської міської ради [PERSON] зареєстроване в КП СБТІ 17 квітня 2012 року № 1957 серія САЄ №508801. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність повідомлених сторін в судовому засіданні не є обов'язковою. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. У відповідності до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Ухвалюючи судове рішення 31 травня 2017 року по вказаній справі, суд дав оцінку правомірності винесення Рішення Виконавчим комітетом Сумської міської ради від 20 березня 2012 року №139, пунктом 2.25 якого оформлено право власності на квартиру №2, чотирьохкімнатну, загальною площею 163,60 кв. м, житловою площею 78,10 кв.м. у будинку № 12 по проїзду Прокофєва в м. Суми [PERSON] та Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 червня 2012 року №317, пунктом 13 якого оформлено право власності на житловий будинок загальною площею 225,00 кв. м., житловою площею 111,30 кв. м з господарським будівлями та спорудами по проїзду Прокофєва,12 в м. Суми з видачею свідоцтва про право власності - [PERSON] на 86/100 частки, [PERSON] на 14/200 частки, [PERSON] на 14/200 частки. Судом встановлено, що на момент подачі звернення [PERSON] про оформлення за ним права власності на спірну квартиру та на момент винесення виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування оспорюваних рішень, [PERSON] вважався власником квартири №2 у будинку по проїзду Прокофєва, 12 у м. Суми згідно Договору міни від 13 лютого 2008 року, який на той час вже був визнаний недійсним Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2011 року у справі №22-ц-1400. Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Зазначена норма означає, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення в силу закону, а рішення суду про визнання оспорюваного правочину недійсним має зворотну дію в часі. Тобто, на дату винесення Виконавчим комітетом Сумської міської ради оскаржуваних рішень, підстава права власності [PERSON] була недійсною, тобто у даного відповідача не було достатнього обсягу повноважень на вирішення питання щодо оформлення права власності на квартиру та переобладнаний з цієї квартири будинок в цілому з визначенням часток. Тому Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 березня 2012 року №139 в частині п.2.25 та Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 червня 2012 року №317 в частині п. 13 винесені з порушенням вимог закону, і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2017 року ці рішення визнані незаконними та скасовані в частині пунктів, що стосуються відповідачів. Водночас, суд ухвалюючи рішення 31 травня 2017 року, не ухвалив рішення відносно заявленої позивачем вимоги про визнання нечинним свідоцтва виданого Виконкомом Сумської міської ради 27 березня 2017 року (а.с.5 зворот том № 1), щодо якої сторонами подавалися докази, надавалися пояснення, і суд досліджував обставини справи по вказаній позовній вимозі, що викладено в мотивувальній частині рішення суду від 31.05.2017 року. На цій підставі, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та задовольнити вимогу позивача про визнання нечинним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради [PERSON], зареєстрованого в КП СБТІ 17 квітня 2012 року № 1957 серія САЄ №508801, оскільки судом визнано недійсним та скасовано рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 березня 2012 року №139 в частині п.2.25, що стосується визнання права власності [PERSON], оскільки вимога про визнання нечинним свідоцтва про право власності є похідною від позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування рішення виконкому, на підставі якого і було видане це свідоцтво.

Outcome: approved