Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало померлому [PERSON] у порядку спадкування за законом, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та 3/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , які належали колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визнати за нею право власності на цілий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що її діду [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] , який відносився до суспільної групи господарств «колгоспний двір». Станом на 30.06.1990 це домоволодіння рахувалося за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] все своє майно заповів сину [PERSON] . Її бабуся [PERSON] померла [INFO] , дідусь [PERSON] помер [INFO] , а її батько [PERSON] помер [INFO] . У 1990 її батько [PERSON] на цьому ж подвір`ї побудував новий житловий будинок, на який 26.05.1989 було надано дозвіл № [NUMBER] на право закладки фундаменту під будівництво та виготовлено проект забудови земельної ділянки, затвердженої Жидачівською архітектурою 19.08.1989. 03.12.2018 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , проте зареєструвати будинок не має можливості, оскільки [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалася. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на частку у майні колгоспного двору не претендують, від належних їм часток у спадковому майні відмовляються на користь позивачки. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову (а.с.45, 80), заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з уточненням позовних вимог (а.с.46), заяву про долучення до матеріалів справи документів (а.с.51, 74), заяву про відкладення розгляду справи (а.с.68). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову, не претендування на частку у майні колгоспного двору та про відмову від належної їй частки у спадковому майні на користь позивачки (а.с.43, 72). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову, не претендування на частку у майні колгоспного двору та про відмову від належної їй частки у спадковому майні на користь позивачки (а.с.43, 73). Відповідачем [PERSON] подано заяву відмову від належної йому за законом частки у спадщині в користь позивачки (а.с.66), заяву про розгляд справи за його відсутності, не претендування на частку у майні колгоспного двору (а.с.71). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.38-39). Ухвалами підготовчого засідання від 29.01.2021, 31.03.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.47, 57). Ухвалою підготовчого засідання від 13.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.77-78). Ухвалою судового засідання від 21.10.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.81). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.02.1956 (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.05.1977. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище змінено на « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про одруження від 14.05.1977 (а.с.11). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 13.10.1979 (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] одружилися 16.02.1999. Прізвище дружини після одруження змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 16.02.1999 (а.с.11). Дозволом на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництва від 26.05.1989 №91, [PERSON] надано дозвіл приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового житлового будинку та господарських будівель в с. Рогізно на підставі рішення виконкому Жидачівської міської ради від 20.04.1989 №107. Дата початку будівництва фундаментів 1989 р. (а.с.29). Згідно з випискою з рішення Жидачівської районної ради №107 від 20.04.1989, [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в с. Рогізно площею 1800 кв.м. (а.с.30). Технічним паспортом від 01.06.1989 та висновком про вартість майна встановлено, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-1», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сараєм «Д», літньою кухнею «Е», воротами №1, огорожею №2, колодязем «к» (а.с. 21, 25-27). Згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25.10.1989, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради №318 від 19.10.1989 (а.с.31). 22.10.2002 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бережницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №55, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право а також грошові заощадження [PERSON] (а.с.18). [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] - у с. Рогізно Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 28.02.2011 та серії [NUMBER] від 29.12.2012 (а.с.13, 14). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00018423778 від 26.07.2017, [PERSON] померла [INFO] в с.Рогізно Жидачівського району Львівської області (а.с.52). Технічним паспортом від 03.12.2018, довідкою Стрийського МБТІ та висновком про вартість майна встановлено, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-2», 1990 року побудови, загальною площею 217,7 кв.м., житловою площею 106,6 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: вбиральнею «Б», воротами №1, хвірткою №2, огорожею №3, колодязем «к» (а.с. 23, 32-33, 34). Згідно з витягом з погосподарської книги Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 20.07.2020, у [ADDRESS] станом на 30.06.1990 в житловому будинку, який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір були зареєстровані і проживали [PERSON] (голова двору), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки №654 від 29.07.2020, [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований в с. Рогізно до дня смерті - [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Бережницької сільської ради заповіту не посвідчувалося. На момент смерті з [PERSON] проживали і були зареєстровані дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.16). Постановою Жидачівської ДНК від 29.07.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.17). Постановою Жидачівської ДНК від 29.07.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належав померлому і є спадковим майном (а.с.37). Довідкою Жидачівської міської ради №529 від 11.03.2021 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] (свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] ) дійсно одна і та ж особа (а.с.53). Відповідно до довідок Жидачівської міської ради №525 та №526 від 11.03.2021, [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована в с. Рогізно до дня смерті [INFO] . На момент її смерті з нею були зареєстровані і проживали чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , невістка - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований в с. Рогізно до дня смерті [INFO] . Разом з ним були зареєстровані і проживали син [PERSON] , невістка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.54, 55). Довідками Жидачівської міської ради №120, 121 від 04.08.2021 встановлено, що на день смерті батька позивачки [PERSON] разом з ним у будинку були зареєстровані і проживали - дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.75). [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] (свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] ) дійсно одна і та ж особа (а.с.75, 76). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом після смерті батька як спадкоємиці першої черги за законом, наявності у неї права власності на частку у майні колгоспного двору як члена цього двору, і неможливістю реалізації цих прав (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через їх невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК України. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 в цьому житловому будинку були зареєстровані і проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 15.04.1991 лише ці члени колгоспного двору мали право на частку у ньому. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право на частку у майні колгоспного двору). Спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. До першої черги спадкоємців за законом входили її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: проживали із спадкодавцем до дня смерті та фактично вступили у володіння спадковим майном. За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало йому на день смерті, і на що він за законом мав право заповів своєму сину [PERSON] Невідповідності у написанні по батькові [PERSON] (« [PERSON] » та « [PERSON] ») в правовстановлюючих документах - витягу з погосподарської книги, свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та свідоцтві про його смерть, суд вважає такими, що не перешкоджають встановленню дійсних обставин справи, оскільки наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. З огляду на дату смерті спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ) питання спадкування регулювалося нормами ЦК України. На час смерті спадкодавця йому належало право на частку у майні колгоспного двору як члену цього двору та половина частки у майні колгоспного двору, успадкована після смерті дружини [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] належало право власності на 3/6 частки у майні колгоспного двору. Крім цього, [PERSON] належав житловий будинок «А-2» по [ADDRESS] , збудований у 1990 році на підставі належним чином оформлених документів. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті. Питання спадкування регулюється нормами ЦК України. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] , оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Інші спадкоємці заявили про відмову від спадщини, про що свідчать наявні в матеріалах справи заяви. Також, суд зауважує, що інші живі члени колгоспного двору, а саме: [PERSON] та [PERSON] у поданих ними заявах ствердили, що не претендують на частку у майні колгоспного двору, відтак частки, які б мала їм належати у цьому майні, розподіляються між членами колгоспного двору, які не заявляли про непретендування на майно у ньому. Таким чином, [PERSON] має право на частку у майні колгоспного двору як його член та на частки у майні колгоспного двору (які є спадковим майном) як спадкоємиця за законом після смерті батька, отже має право на весь житловий будинок «А-1», разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Також, [PERSON] має право на спадкування як спадкоємиця першої черги за законом після смерті батька на житловий будинок «А-2», разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, [PERSON] позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно вцілому у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved