Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк» або позивач чи банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15\~340,84 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 07 серпня 2009 року між ним і [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим станом на 30 березня 2015 року виникла заборгованість в сумі 15\~340,84 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6\~632,19 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6\~524,62 гривень, заборгованості за пенею та комісією в сумі 977,32 гривень, а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 706,71 гривень. В звязку з наведеним, зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суду надано копію заяви відповідача від 07 серпня 2009 року та Умови і правила надання банківських послуг, відповідно до умов яких позивач, надає [PERSON] строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-12). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач в своїй заяві зазначив, що ознайомився і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також погоджується із тим, що його заява та вказані Умови і правила складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Тому суд розцінює зазначену вище заяву відповідача та Умови і правила надання банківських послуг в цілому як укладеним між сторонами кредитний договір. Позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, а позичальник відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 30 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 15\~340,84 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6\~632,19 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6\~524,62 гривень, заборгованості за пенею та комісією в сумі 977,32 гривень, а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 706,71 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Судом приймається до уваги те, що за умовами п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг, розмір кредитного ліміту платіжної (кредитної) картки може змінюватись (збільшуватись чи зменшуватись) за рішенням банку у будь-який момент без згоди та/або повідомлення про це позичальника. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % (п'ять відсотків) від суми позову. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума заборгованості у розмірі 15\~340,84 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення позивач поніс судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved