Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільнянськ» звернувся із позовом до [PERSON], Фермерського господарства «Форт» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування реєстрації та усунення перешкод в користуванні земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що СВК «Вільнянськ» та [PERSON] перебувають у правовідносинах за договором оренди землі від 01 липня 2004 року.Договір оренди був зареєстрований у ЗРФ центр ДЗК 22 січня 2009 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040926000008. Позивач посилається на те, що Договір оренди зареєстрований у 2009 році, термін його дії спливає у 2019 році, вважає на час розгляду справи він є діючим, у встановленому законом порядку його дію не припинено. Оскільки 17 квітня 2014 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Форт» було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки (кадастровий номер № 2321585000:01:003:0012), що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району позивач вважає його права за договором оренди порушеними. [PERSON] до суду подано зустрічний позов доСільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ», Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначає про відсутність у договорі оренди землі істотних умов, передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі», а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 Закону. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримав просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зустрічний позов не визнав, просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, зустрічний позов підтримав просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві Суд, вислухавши представників позивача, представника відповідача дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне: На підставі Державного акту на земельну ділянку серії І-ЗП № 036107, виданого 11 липня 2000 року власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,24 га, яка знаходиться на території Московської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, кадастровий номер ділянки 2321585000:01:003:0012 є [PERSON]. 01 липня 2004 року між [PERSON] та СВК «Вільнянськ» укладено договір оренди землі строком на 10 років (п.8 Договору). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Відповідно до ст. 631 строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Оскільки, після підписання договору оренди у сторін виникає право на реєстрацію правочину, право вимагати у іншої сторони виконання зобовязання за правочином, у тому числі й щодо передачі земельної ділянки, то суд вважає, що строк дії договору пов'язаний безпосередньо з моментом виникнення прав та обовязків у сторін правочину, а отже починає спливати з моменту укладення договору. Посилання представника позивача на те, що договір оренди землі є реальним, суд не бере до уваги, оскільки зі змісту договору вбачається, що укладення договору не є повязаним з передачею земельної ділянки, земельна ділянка передається після укладення договору, а отже правочин є консенсуальним. Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема - закінчення строку, на який його було укладено. Оскільки, договір укладено строком на 10 років, враховуючи дату укладення договору - 01.07.2004 та вимоги ст.ст.253, 254 ЦК України, суд приходить до висновку, що правовідносини за договором оренди землі від 01 липня 2004 року укладеного між [PERSON] та СВК «Вільнянськ» припинилися 03.07.2014. При цьому суд враховує правову позицію Верховного суду у справі №6-162ц13. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. (Правова позиція Верховного суду у справі №6-849цс15). Отже, першочерговим при зверненні до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є наявність самого права. Як встановлено судом, правовідносини за договором оренди землі від 01 липня 2004 року укладеного між [PERSON] та СВК «Вільнянськ» припинилися, а отже позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом звернулись до суду за відсутності правовідносин оренди земельної ділянки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову з задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Outcome: dismissed