Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 03 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з 2011 року, із цього часу сумісного господарства не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, який проживає і залишиться проживати разом з нею. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально. На примирення вона не згодна. Позивачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Просила про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповіда в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.12.2019 року провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07 грудня 2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Багатирською сільською радою Великоновосілківського району Донецькій області, актовий запис № 13(а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою(а.с.7). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Висновки суду. Судом встановлено, що з 2011 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Позивач примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, установлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дитини, а тому позов підля гає задоволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved