Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.04.2013 по справі № 322/138/13-ц було розірвано шлюб між сторонами, які є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Довідкою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про розмір заборгованості по аліментам від 14.03.2014 № 851/10 підтверджується, що відповідач станом на 01.03.2014 має заборгованість зі сплати аліментів перед позивачкою в розмірі 17 231,28 грн. Згідно з висновком служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 29.04.2014 № 01-31/278 про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], 28.04.2014 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, на якому було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав відповідача та прийнято рішення щодо доцільності цього. Також, цим висновком підтверджено наявність вищезазначених обставин, на які позивачка посилається в обґрунтування позову, а саме те, що після розірвання шлюбу у квітні 2013 року та по теперішній час відповідач перестав спілкуватися зі своїм сином, став байдужим до його виховання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально та не сплачує аліменти. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків. Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і визнанням відповідачем тих обставин, на підставі яких заявлено позов, підтверджується факт свідомого ухилення відповідача від виконання вищезазначених обов'язків щодо його малолітнього сина [PERSON] З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів з боку відповідача, якими б спростовувались доводи позивачки, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію від 11.04.2014 № 109, якою підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved