Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Ходорівської об`єднаної територіальної громади (відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Лучани Жидачівського району Львівської області; встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153586, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15.10.1996 на ім`я « [PERSON] »; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах, належну померлій згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153586, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15.10.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.05.1997 за №331. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Чорноострівської сільської ради. [PERSON] була прописана і проживала в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . Заповіту [PERSON] не залишила, отже спадкування відбулося за законом. При зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). У зв`язку із розбіжностями в свідоцтві про народження, де по батькові його матері зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] », що не співпадає з написанням по батькові у свідоцтві про смерть, позивач не може успадкувати майно після смерті матері. Крім цього, у Витязі із книги реєстрації Сертифікатів допущена помилка в написанні по-батькові матері « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Факт належності матері [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153586 підтверджуються наявними у матеріалах справи документами. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.36, 37), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо невизнання або заперечення позовних вимог. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить суд справу розглядати за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивача подав заяви про уточнення позовних вимог, виклик свідків, розгляд підготовчого засідання за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.42, 47, 48). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). Ухвалою від 12.10.2020 відкладено підготовче засідання (а.с.39). Ухвалою від 16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51-52) Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.01.1959 (а.с.6). [PERSON] помер [INFO] у с. Лучани Жидачівського району Львівської області, а [PERSON] померла [INFO] у с. Лучани Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 09.01.2013 та 07.02.2014 (а.с.7, 53). Відповідно до довідки ВК Ходорівської міської ради №52 від 24.01.2018, [PERSON] дійсно проживала і була прописана в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . Заповіт в Чорноострівській сільській раді не посвідчувався (а.с.8). Згідно з довідкою та витягом із книги реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) по Чорноострівській сільській раді від 29.03.2018, [PERSON] на підставі сертифіката серії ЛВ №0153586 належить земельна частка (пай) в умовних кадастрових га розміром 2,08 у ССП ім. Сагайдачного, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 15.10.1996, зареєстрованого в книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №331 (а.с.10, 11). Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 19.05.2014 та довідка Жидачівської ДНК №64/02-14 від 16.02.2021 підтверджують факт заведення спадкової справа №210/2014 від 19.05.2014 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заявою її сина - [PERSON] та відсутність інших спадкоємців (а.с.49, 50). Постановою нотаріуса Жидачівської ДНК від 18.06.2018 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном (а.с. 12). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є дружиною позивача. Покійна була її свекрухою, яка працювала в колгоспі і під час розпаювання отримала земельну ділянку. Вона разом з чоловіком і дітьми проживали в селі. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є дочкою позивача. [PERSON] була її бабусею, яка проживала в с. Лучани та працювала в колгоспі. Бабусю звали [PERSON] . Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючому та метричних документах по батькові матері позивача, що ставить під сумнів родинні зв`язки позивача та належність матері позивача правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості юридично оформити спадщину після смерті матері. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення) у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У пункті 12 Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК України. Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина 1 статті 1259 ЦК України). Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Лучани Жидачівського району Львівської області, [PERSON] , на ім`я якої видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153586 (зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.05.1997 за №331) та [PERSON] , яка зазначена у свідоцтві про народження позивача як його мати, є однією і тією ж особою - матір`ю позивача. Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою, відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , та факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Лучани Жидачівського району Львівської області, правовстановлюючого документа - Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153586. Суд зауважує, що встановлення зазначених фактів породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди в реалізації ним права як спадкоємця першої черги за законом на спадкування після смерті його матері [PERSON] . Також, судом встановлено, що матері позивача [PERSON] на день смерті належало право на земельну частку (пай) площею 2,08 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради народних депутатів, про що їй видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії №0153586 від 17.05.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входять належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право на зазначену земельну частку (пай). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом і вважається таким, що прийняв цю спадщину, оскільки вчинив дії, які свідчать про це, а саме: у визначений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, не зважаючи на вчинені дії, позивач позбавлений можливості юридично оформити спадщину у позасудовому порядку, оскільки нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на зазначену вище земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved