Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в с.Воскресинці, по вул.Л.Українки, 26а, Коломийського району, належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності та договору дарування. Так, згідно з останнім мати позивачки [PERSON] подарувала позивачці 1/2 частину спірного будинку, належного дарувателю на підставі вищевказаного свідоцтва. Однак, в зазначеному документі допущені технічні помилки, а саме в описі об'єкта невірно вказано його загальну площу - «35,6 кв.м.» замість правильної «95,6 кв.м.». Остання же вказана як площа лише житлового будинку. Крім того, невірно вказана назва органу, яким виданий даний документ, - «Вискресинцівської сільської ради» замість правильного «Воскресинцівської сільської ради». В зазначеному договорі також допущено помилки щодо зазначення площ спірного житлового будинку і вказано, що його загальна площа становить 67, 8 кв. м, а житлова - 35, 6 кв.м. У звязку з введенням з 01.01.2013 року в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині щодо здійснення реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна реєстраційними службами Міністерства юстиції України виконавчий комітет органу місцевого самоврядування свідоцтв про право власності не видає і відповідно не вправі внести виправлення у попередньо видане ним свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Нотаріус також не вправі внести виправлення в текст договору дарування, оскільки п.2.1 останнього викладено у відповідності до виданого свідоцтва про право власності. У зв'язку з вищенаведеними обставинами позивачка не може підтвердити своє право власності на вказане нерухоме майно, чим порушується її право на розпорядження даним майном. Вищевказані правовстановлююючі документи є неналежними і ними фактично не підтверджується виникнення права власності позивачки на об'єкт нерухомого майна. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 09.12.2015 року представник позивачки - адвокат [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій зазначено про підтримання позовних вимог та міститься прохання розглядати дану справу у відсутності позивачки та її представника. Представник відповідача в судове засідання не зявився. 09.12.2015 року сільський голова с.Воскресинці звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказує, що позовні вимоги виконком визнає та просить справу розглядати без участі представника відповідача. В звязку з неявкою в судове засідання позивачки та представників сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 16.07.2004 року виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Коломийського району на підставі рішення №35 від 22.06.2004 року, позивачці належить 1/2 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в с.Воскресинці, по вул.Л.Українки, 26а, Коломийського району. Іншим співвласником цього майна вказано [PERSON] (а.с.6). Згідно з договором дарування, посвідченого 27.07.2004 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №Д-1375, [PERSON] подарувала позивачці 1/2 частину спірного нерухомого майна (а.с.7). Право власності позивачки на вказану частину спірного нерухомого майна, отриманого у власність на підставі вказаного договору дарування, зареєстроване у встановленому законом порядку, що стверджується виданим 30.07.2004 року Коломийським МБТІ витягом про реєстрацію такого права, реєстраційний № 6651338 (а.с.8). Судом встановлено, що у вищевказаному свідоцтві допущені такі помилки: 1) вказано, що це свідоцтво видане виконавчим комітетом Вискресинцівської сільської ради; 2) в описі обєкта його загальну площу вказано «35,6 кв.м.», а площу житлового будинку - «95, 6 кв.м.». Помилки щодо невірних зазначень площ спірного будинку мають місце також у вищевказаному договорі дарування. Зокрема, в останньому вказано, що загальна площа спірного будинку становить 67,8 кв.м., а житлова - 35,6 кв.м. Однак, згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виданим Коломийським МБТІ 11.06.1990 року (з проведенням поточної інвентаризації станом на 01.07.2004 року), спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 95,6 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., та господарських будівель і споруд: вбиральні - літера Б, літньої кухні - літера В, гаражу літера Г, сараю - літера Д, криниці №1, огорожі - №2 ( а.с.9-11). Згідно з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №868 від 17.10.2013 року, визначено перелік документів, якими підтверджуються виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Даний перелік містить документи, а саме: укладений у встановленому порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 01.01.2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою адміністрацією, а також і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що позивачка не взмозі підтвердити свої права як власник спірного нерухомого майно, оскільки її мати як колишній співвласник спірного майна та сторона вищезазначеного договору дарування померла, а також в звязку із змінами з 01.01.2013 року порядку державної реєстрації вказаного речового права. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.16, 328, 392 ЦК України, та,

Outcome: approved