Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Свої вимоги до суду [PERSON] мотивував тим, що від шлюбу з відповідачем в них 14.09.2011 року народилася дитина [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду від 13.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, не може вільно та безперешкодно зустрічатись з донькою. Розпорядженням голови Барської районної державної адміністрації № 127 від 31.05.2013 року встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні його доньки два рази в місяць на протязі 3 годин за місцем проживання матері. Однак, незважаючи на вищезазначене розпорядження, відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою та не дозволяє бачитись із позивачем. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. [PERSON] просив суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON]. Встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою такі способи участі, а саме: побачення 2 рази місяць кожні другі та четверті вихідні за місцем проживання позивача у м. Вінниця, у зимові місяці з 9.00 год. суботи до 17.00 год. неділі; в інші пори року з 18.00 год. пятниці до 17.00 год. неділі; на період відпустки влітку забирати дочку за місцем постійного проживання в м. Вінниці. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] змінили позовні вимоги. Просили суд встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою такі способи участі, а саме: побачення з дочкою перші два місяці з дня набрання чинності рішенням суду два рази в місяць на протязі 3 годин за місцем проживання діда дитини [PERSON] у м. Бар Вінницької області. В подальшому побачення з дитиною 2 рази в місяць кожні другі та четверті вихідні за місцем проживання позивача у м. Вінниці, у зимові місяці з 9.00 год. суботи до 17.00 год. неділі; в інші пори року з 18.00 год. пятниці до 17.00 год. неділі; на період відпустки влітку забирати дочку за місцем постійного проживання в м. Вінниці. Суду пояснив, що він рік не бачив дитину, оскільки відповідач чинить перешкоди, а саме не відповідає на його телефонні дзвінки або передає слухавку чоловіку, переховує дитину. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали. Пояснили суду, що відповідач не заперечує надавати дитину позивачу для участі у вихованні та спілкуванні, однак тільки за місцем її проживання та під її спостереженням. [PERSON] дитиною не цікавився, не утримував її матеріально, що змусило відповідача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. При зустрічі з батьком [PERSON] дитина відразу починала плакати. [PERSON] дотримується язичницької віри, може вивезти дитину в ліс. На даний час дитині виповнилося повних три роки, тому перебування її з батьком у віддаленому місті без присутності метері може призвести до негативних наслідків. Представник Служби в справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] у судовому засіданні вважала за доцільне в інтересах дитини встановити способи участі батька у її вихованні шляхом надання побачень за місцем проживання дитини в м. Бар до встановлення контакту з дитиною. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Сторони зареєстрували шлюб 24.07.2010 року, який розірвано рішенням Вінницького міського суду від 13.03.2013 року. Від шлюбу в сторін 14.09.2011 року народилася дитина [PERSON]. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Таким чином, позивач та відповідачка являються батьками неповнолітньої [PERSON]. Згідно довідки Барської міської ради № 66 від 21.01.2015 року малолітня [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] в м. Бар по вул.. Енгельса,3. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розпорядженням голови Барської районної державної адміністрації № 127 від 31.05.2013 року встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні його дитини шляхом надання йому побачень з донькою два рази в місяць на протязі 3 годин за місцем постійного проживання матері за адресою: м. Бар вул.. Енгельса,3, попередньо узгодивши час побачень з матірю дитини. Однак, незважаючи на вищезазначене розпорядження, відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою та не дозволяє бачитись із позивачем. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, оскільки останній позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, безперешкодно зустрічатись з донькою та спілкуватись з останньою. Надані відповідачкою пояснення щодо язичницької віри позивача, яка може нашкодити дитині, щодо погроз з боку позивача, та про те, що дівчинка переживає глибокі емоційні реакції з приводу теми про батька, про його дії, як на підставу про відмову в позові, суд не приймає до уваги та відноситься до останніх критично, оскільки вони не доведені жодним доказом. Також суд не приймає як доказ пояснення позивача [PERSON] про фізичні перешкоди у спілкуванні з дитиною, які чинить відповідач, оскільки вони не доведені жодним доказом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Не підлягає до задоволення вимога позивача про його побачення з дочкою перші два місяці з дня набрання чинності рішенням суду два рази в місяць на протязі 3 годин за місцем проживання діда дитини [PERSON] у м. Бар Вінницької області, оскільки сторонами не доведено доцільність такого побачення, не встановлено відносин внучки з дідом, питання такої участі не розглядалося на засіданні Служби в справах дітей Барської районної державної адміністрації. Суд бере до уваги думку у судовому засіданні представника Служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] про доцільність в інтересах дитини встановити способи участі батька у її вихованні шляхом надання побачень за місцем проживання дитини в м. Бар до встановлення контакту з дитиною. Враховуючи малолітній трирічний вік дитини [PERSON], тривалу перерву у спілкуванні батька з дитиною, суд вважає, що її перебування у відсутності матері за місцем постійного проживання батька [PERSON] у м. Вінниці, є недоцільним та таким, що може призвести до негативних наслідків у спілкуванні з дитиною. На підставі викладеного та

Outcome: partial