Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 31.08.2002 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них 31.08.2003 року та [INFO] народилися син [PERSON] та дочка [PERSON] відповідно. У вересні 2014 року сторони переїхали до м. Коломия Івано-Франківської області як внутрішньо переселені особи. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що з 2020 року між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки та скандали. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати та залишити проживати з відповідачем вказаних дітей. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належно повідомлений. 07.09.2021 року подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 09.09.2021 року подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує, після розірвання шлюбу відповідач просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.21). Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 31.08.2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 235 (а.с. 3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони у 2020 році фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. Тому вказаний шлюб слід розірвати та відновити відповідачу її дошлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки діти сторін вже досягли 14-річного віку. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial