Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ковальчук О.В., просить суд збільшити розмір аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які стягуються з відповідача [PERSON] у розмірі 1/2 частки заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сплату аліментів у твердій грошовій сумі по 4 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтувала тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх трьох дітей в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття, починаючи з 09.02.2017 року. Після винесення судового рішення впродовж п`яти років відповідач уникає сплати аліментів та надання матеріальної допомоги на утримання дітей, на зв`язок не виходить, з дітьми не спілкується, участі у їх вихованні не приймає. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 39 432,23 грн. Посилається, що в позивачки погіршився матеріальний стан, вона в повному обсязі утримує своїх трьох дітей, витрати на їх утримання збільшились, оскільки підвищились ціни на продукти харчування, лікарські препарати, одяг та речі. Відповідач їздить за кордон на заробітки, приховує дійсний розмір своїх доходів. 23 вересня 2021 року представником відповідача адвокатом Моняк Р.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2017 року було змінено Апеляційним судом Закарпатської області в частині визначення мінімального розміру аліментів, а саме: п`ятий абзац резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 09.02.2017 року». Зазначає, що дане рішення відповідачем виконується в повному обсязі. Відповідач надає додаткові кошти на утримання дітей. Так як відповідач на даний момент є безробітнім, розмір аліментів йому розраховується виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, в середньому цей розмір аліментів складає суму від 6 565,00 грн. до 7 649,00 грн. на місяць. Згідно розрахунку державного виконавця № 56978325-5 від 15.09.2021 року сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.09.2021 становить 7 400,05 грн. 13 жовтня 2021 представником позивача адвокатом Ковальчук О.В. подано відповідь на відзив. Зазначає, що оскільки дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виповнилося шістнадцять років, відповідно потреби дітей зросли. По підрахункам позивачки остання витрачає 2520 грн. щомісячно тільки на харчування дітей у школі. Витрати позивачки на утримання дітей набагато більші у порівнянні з витратами відповідача. До відповіді на відзив приєднала квитанції, якими підтверджує придбання ліків, продуктів харчування, господарських товарів, оплату комунальних послуг, послуг інтернет - провайдера, автобусних квитків. Заяви ( клопотання) учасників справи. 16 серпня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи. 18 серпня 2021 року представником відповідача адвокатом Моняк Р.В. подано до суду клопотання про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи. 24 вересня 2021 року представником позивача адвокатом Ковальчук О.В. подано до суду клопотання про відкладення судового засідання. 17.08.2021 року, 13 жовтня 2021 року представником позивача адвокатом Ковальчук О.В. подано до суду аналогічні за змістом клопотання про виправлення описки в позовній заяві, просить вважати правильним прізвище позивача « [PERSON] », а не « [PERSON] », як помилково зазначено в позовній заяві. Інші процесуальні дії у справі та пояснення сторін надані в судовому засіданні. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Пояснення представників сторін в судовому засіданні Сторони [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Ковальчук О.В. в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що витрати позивачки на утримання дітей постійно збільшуються у зв`язку зі збільшенням рівня цін. [PERSON] отримає щомісячний дохід в розмірі приблизно 8 000 грн., що є недостатнім для повноцінного утримання дітей; розмір отримуваних нею аліментів не є достатнім для забезпечення дітей всім необхідним. На запитання суду чи може вона надати рецепти, на підставі яких придбавалися ліки, що зазначені в квитанціях, доданих до позовної заяви та відповіді на відзив, відповіла що такі рецепти відсутні. Який був рівень доходів сторін в 2017 році на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, навести не може. Також не може навести який рівень доходу відповідача на момент розгляду справи. Представник відповідача адвокат Моняк Р.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Дав пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позовну заяву. Який був рівень доходу сторін на момент ухвалення судом в 2017 році рішення про стягнення аліментів та який рівень доходу відповідача на момент розгляду справи навести не може. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2017 року шлюб, зареєстрований 20.11.2004 року у виконкомі Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що був зроблений актовий запис №25, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано; дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з матір`ю [PERSON] . Прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] » змінено на дошлюбне [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 09.02.2017 року. З пояснень сторін, наданих в судовому засіданні вбачається, що постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2018 року частково змінено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2017 року в частині визначення мінімального розміру аліментів, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 09.02.2017 року. Текст постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2018 року сторони не надали. Відповідно до довідки про доходи ТОВ «ЯДЗАКІ Україна» № 11508/21 від 04.03.2021 року [PERSON] , яка працює на посаді в`язальника схемних джгутів, нарахований дохід за період з серпня 2020 по січень 2021 року у розмірі 64 350,66 грн., фактично виплачено 50 118,37 грн. Середньомісячний дохід становить 10 725,11 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 56978325-5 від 15.09.2021 року, здійсненого Ужгородським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.09.2021 року становить 7400,05 грн. Згідно арифметичного розрахунку, зробленого судом, середній щомісячний розмір нарахованих аліментів за 9 місяців 2021 року становив 6 385, 3 грн. Також встановлено, що в 2018 році сума, яка підлягала сплаті як аліменти, становила 43 433,20 грн., в 2019 - 66 308,5 грн., в 2020 - 63 443,32 грн. Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання стверджено, що [PERSON] , [INFO] , з 17.05.2011 зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Договорами від 09.11.2018, 15.05.2019 року стверджено, що [PERSON] замовляла в ФОП [PERSON] двері вартістю 10 700 грн., вікна вартістю 11 510 грн. на об`єкт за адресою [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджено оплату за двері в розмірі 10 700 грн. /підтверджується копіями договору - замовлення від 09.11.2018, замірного листа, договору - замовлення від 15.05.2019/. [PERSON] 12.04.2019 уклала з ТОВ «ОЛЛ-КОМ» договір № 2019004056 про надання телекомунікаційних послуг по доступу до мережі Інтернет; специфікацією до договору стверджено, що вартість інсталяції порту становить 900 гривень, абонентська плата складає 160 грн. на місяць. Фіскальними чеками стверджено, що [PERSON] витрачала різні суми на придбання продуктів харчування, господарських товарів, ліків, оплату комунальних послуг, послуг Інтернет провайдера. Встановлено, що відповідач [PERSON] на момент розгляду справи не працевлаштований. Оцінка Суду. Спір між сторонами виник у сфері сімейних правовідносин та регулюється нормами сімейного та міжнародного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч. 1 і 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови №3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України не містить імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При вирішенні питання щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження судом враховуються не тільки положення ст.192 СК України, а й положення ст.ст. 182, 183, 184 СК України. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Отже, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, зміни способу їх присудження, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я, а також в інших випадках, передбачених СК України. Обов`язок доказування наявності обставин, передбачених статтею 192 СК України, покладається на позивача у відповідності до статті 81 ЦПК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] посилалася на те, що погіршилося її матеріальне становище так як з зв`язку з підвищенням цін на продукти, комунальні послуги, лікарські засоби, одяг тощо, збільшилися її витрати на утримання дітей; відповідач приховує свої доходи, їздить за кордон на заробітки. Отже, [PERSON] як підставу для збільшення розміру аліментів, зміни способу їх присудження посилається на погіршення власного матеріального стану та покращення матеріального стану відповідача. Статтею 76 ЦПК України, закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не надала доказів про наявність обставин, з якими законодавець пов`язує можливість збільшення (зміну способу) присудження розміру аліментів. При цьому, в судовому засіданні позивачка не підтвердила обставини, що погіршився її матеріальний стан, не надала відомості про розмір її доходів, який існував на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, що дало би суду змогу порівняти розмір таких доходів станом на 2017 рік і станом на 2021 рік. Так, дійсно факт зростання цін є загальновідомим фактом і не потребує доведення, однак і сума, яку [PERSON] сплачує [PERSON] , є динамічною, а саме: в 2018 році сума, яка підлягала сплаті як аліменти, становила 43 433,20 грн., в 2019 - 66308,5 грн., в 2020 - 63443,32 грн. /див. розрахунок державного виконавця № 56978325-5 від 15.09.2021 року/, а обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків в рівних частках. Також позивачка не підтвердила обставини, що матеріальний стан відповідача змінився/покращився в порівнянні з тим, що був при винесені судом рішення про стягнення аліментів, не змогла навести дані який розмір доходу відповідача був на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та який розмір доходу відповідача на даний момент, не обґрунтувала, що саме такий спосіб за конкретних умов має сприяти найкращому забезпеченню гармонійного розвитку дитини. Також позивачкою не надано доказів на підтвердження погіршення або поліпшення стану її здоров`я, здоров`я платника аліментів, здоров`я дітей тощо. Отже, в ході розгляду справи, судом не встановлено факт зміни майнового стану, здоров`я сторін. Даних про матеріальний стан сторін, стан їх здоров`я, здоров`я дітей на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів матеріали справи не містять. Будь-яких клопотань з боку позивача та її представника щодо витребування доказів щодо належності відповідачу рухомого та нерухомого майна, придбаного після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, про отримання доходів відповідачем на території України та поза межами країни позивачем заявлено суду не було. Належних та допустимих доказів про те, що відповідач приховує реальний рівень власних доходів, матеріали справи також не містять. Щодо працевлаштування відповідача за кордоном, то зазначений факт не був встановлений судом, оскільки доказів про працевлаштування відповідача за кордоном та отримання ним доходів поза межами країни позивачем не надано. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон (стаття 192 СК України) пов`язує можливість зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed