Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 11 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 2817920077-117761 від 04.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» - www.e-groshi.com. Порядок укладення договору регламентувався Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Моментом підписання договору є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а у випадку позивача, таким ідентифікатором було SМS повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Після заповнення всіх необхідних відомостей про себе, відповідач обрав необхідний кредитний продукт, а також суму та строк кредитування. Так, позика надавалася на 31 день, дата надання 04.02.2019 року, дата повернення - 06.03.2019 року включно, проценти за користування позикою становлять 1,99 % за кожен день користування, що становить 726,35 процентів річних. Порядок надання послуг товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» закріплено у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які також містяться на сайті www.e -groshi .com. Платіжним дорученням №35973 від 04.02.2019 року та повідомленням №135 від 10.02.2020 підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 8000 грн., дана сума перерахована на підставі договору про реорганізацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, тоді як останній своєчасно не повернув суму позики, в результаті чого заборгованість за кредитом становить - 8000 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 4935,20 грн., заборгованість по процентах за прострочку - 136118,40 грн., заборгованість зі сплати штрафу - 8000 грн., всього на загальну суму - 157053,60 грн. З підстав лояльності до відповідача, позивач зменшив суму заборгованості по процентах за прострочку до 88118,40 грн., а тому загальна сума до сплати становить - 109053,60 грн. 03.06.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0306/1, відповідно до якого було відступлено право вимоги заборгованості по кредитних договорах, та замінено кредитора. Станом на теперішній час відповідачем не виконано грошові зобов`язання, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 109053,60 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. 07.04.2020 року - ухвала про відкриття провадження та призначення справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов не визнав, просив врахувати судом те, що йому не належить банківський рахунок на який були перераховані грошові кошти в розмірі 8000 грн. Також надав суду проїзні документи, на підтвердження факту відсутності його в Україні, на час укладення спірного договору. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2817920077-117761 від 04.02.2019 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» надає [PERSON] позику в розмірі 8000 грн., із визначенням строку повернення, встановлення процентів за кожен день користування позикою, та порядку сплати штрафу. Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://e-groshi.com), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.10-14). За договором про надання фінансових послуг факторингу № 0306/1 від 03.06.2019 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2817920077-117761 від 04.02.2019 року (а.с. 6-9). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Нормою статті 12 вищеоговореного закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідач позов не визнав, заперечив факт перебування його на території України на час укладення договору, та належності йому розрахункового рахунку № [NUMBER] , на який згідно платіжного доручення № 35973 від 04.02.2019 року, було перераховано [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 грн. Листом Державної прикордонної служби України від 28.05.2020 року встановлено, що з 01.07.2018 року по 25.12.2018 року, та з 08.01.2019 року по 12.06.2019 року [PERSON] перебував за межами України (а.с.65), однак на думку суду, факт перебування в іншій країні не є перешкодою для укладення електронного договору за допомогою електронного сервісу, через мережу Інтернет. Даючи правову оцінку письмовим матеріалам справи, суд вважає, що платіжне доручення № 35973 від 04.02.2019 року, не можна розцінювати як належний доказ, з огляду на те, що воно не містить печатки банківської установи, на підтвердження факту виконання операції, та матеріалами справи не підтверджено належності відповідачу розрахункового рахунку, на який перераховано суму позики (а.с.19). Також, суд не може визнати допустимим доказом договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2817920077-117761 від 04.02.2019 року, оскільки той не містить підтвердження наявності цифрового підпису відповідача, що розцінюється судом як недостатній доказ, який позбавляє можливості дійти висновку про наявність обставин справи, які входять в предмет доказування. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивачем не надано суду будь-яких доказів письмового повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомого належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та передачі відповідачу за вказаним договором грошових коштів у вигляді позики у розмірі 8000 грн., а тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed