Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 06.10.2005 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач за час перебування в шлюбі більше часу проживав в господарстві його батьків в с.Глибока Коломийського району, мотивуючи тим, що його мати хворіє. Позивачка неодноразово просила відповідача підтримувати сімейні відносини, брати належну участь у вихованні їх малолітніх дітей. Однак, він свого ставлення до неї та сім'ї не змінив, що і стало причиною фактичного розпаду останньої. В лютому 2014 року він перейшов проживати до своїх батьків, та з того часу сторони спільно не проживають. Позивачка вважає, що даний шлюб носить формальний характер, доцільності зберігати його немає. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, вказаних малолітніх дітей залишити проживати з нею, а також відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 04.04.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 04.04.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу просить розглядати в його відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 06.10.2005 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №36 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з лютого 2014 року проживають окремо, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В зв'язку з відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін суд вважає, що їхнє місце проживання слід визначити з позивачкою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved