Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] перебуває у службі у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області на обліку, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах з 18 вересня 2015 року. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] , батько помер. [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню дитини, не піклується про її здоров`я, схильна до вживання алкогольних напоїв, не піддається виховному впливу, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, профілактична роботи служби у справах дітей не дає позитивних результатів. Дитина проживає у антисанітарних умовах, перебуває на диспансерному обліку з приводу залізодефіцитної анемії, що є наслідком неповноцінного та незбалансованого харчування. Рішенням виконавчого комітету Золотобалківської сільської ради №17 від 19.02.2020 року малолітню дитину у зв`язку з загрозою здоров`я було негайно відібрано та направлено на лікування до Нововоронцовської ЦРЛ. Оскільки для дитини не створені належні умови для проживання, заявлено вимогу про відібрання дитини [PERSON] у [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У судове засідання представник позивача з`явилася, підтримала позовну заяву, просила задовольнити. Повідомила суду, що на сьогодні [PERSON] проживає разом з рідною тіткою у с. Дудчани. Відповідач у судове засідання з`явилася, просила суд відмовити у задоволенні позову. Повідомила суду, що бажає виправитися, підтвердила, що іноді вживає алкогольні напої, були конфлікти із співмешканцем, притягувалася до адміністративної відповідальності. Дитина дійсно часто хворіє від того, що багато їсть шкідливої їжі (сухарики, чіпси). З моменту відібрання дитини до неї ще не їздила, проте [PERSON] до неї привозила сестра [PERSON] . Віддала сестрі банківську карту для утримання доньки. Представник третьої особи орган опіки та піклування Золотобалківської сільської ради також просив позовну заяву задовольнити. Малолітня [PERSON] повідомила суду, що на сьогодні проживає у с. Дудчани Нововоронцовського району Херсонської області у сім`ї тітки [PERSON] в окремій кімнаті разом з її донькою. Повертатися до матері не має бажання, остання часто зловживає алкогольними напоями, гроші витрачає на особисті потреби, одяг їй не купляє, ображає її. Просить залишити її проживати у тітки. Допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила покази малолітньої [PERSON] . Повідомила суду, що дитину вона забрала з районної лікарні, де вона проходила лікування. Мати дитини, її сестра, дійсно часто зловживає алкогольними напоями, мало приділяє уваги дитині. Була неодноразово свідком, як [PERSON] ображала доньку нецензурною лайкою, життям доньки не цікавиться. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що за свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.2007 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , яка проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу Нововоронцовської районної державної адміністрації від 18 вересня 2015 року № 54 [PERSON] взята на облік як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Згідно висновків Нововоронцовської районної державної адміністрації від 21.02.2020 року та від 15.06.2020 року доцільно відібрати малолітню дитину [PERSON] у матері [PERSON] . За актом обстеження умов проживання від 30.01.2020 року, вбачається, що в будинку антисанітарія, речі розкидані, в занедбаному стані, запаси їжі мінімальні, постільна білизна в занедбаному стані. З довідок Золотобалківської лікарні від 10.10.2015 року, від 15.05.2017 року, від 18.05.2018 року, від 19.02.2020 року [PERSON] постійно хворіє, потребує негайного лікування, стан, в якому вона перебуває несе пряму загрозу для її здоров`я. Згідно з рішенням виконавчого комітету Золотобалківської сільської ради №17 від 19.02.2020 року, дитину [PERSON] було негайно відібрано та вирішено питання про її передачу до КЗ «Нововоронцовська центральна районна лікарня» для подальшої госпіталізації. Відповідно інформації Нововоронцовського ВП Бериславського ВП ГУ НПУ в Херсонській області від 20.02.2020 року [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує також положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених обставинах, суд вважає встановленим, що станом на день відібрання дитини існували умови, що загрожували її життю і здоров`ю, тому були підстави для негайного її відібрання від матері. Суд також встановив, що на час розгляду справи є підстави для відібрання дитини від відповідачки, оскільки необхідні умови для її проживання відсутні. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керувався наступним. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 06.03.2020 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача мають бути стягнуті 840,80 грн. судового збору на користь держави, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved