Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості у розмірі 87801,83 грн. за кредитним договором б/н від 08.06.2011 року, яка складається з наступного: 2303,32 грн. - заборгованість за кредитом; 75861,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4980,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина та 4157,23 грн. процентна складова. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 08.06.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву, чим підтвердив, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений і згоден, що засвідчив своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, відповідач отримав кредитну картку, а також кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у нього станом на 30.11.2017 року , виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 87801,83 грн. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 31.01.2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачем 24 квітня 2018 року через канцелярію суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти стягнення грошових коштів, зазначивши, що він дійсно отримав кредит у банку, проте останній рух по картці був зроблений 12.06.2014 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 98). Представник позивача надав до суду відповідь на відзив (а.с. 126-129), відповідно до якої зазначає, що за кредитним договором б/н від 08.06.2011 року відповідач отримав дві картки - № [NUMBER] (строком дії до 04/15) та № [NUMBER] (строком дії до 08/18), а тому строк позовної давності ним не порушено. Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити позов, після оголошення у судовому засіданні перерви до суду не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити, після оголошення у судовому засіданні перерви до суду не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Сторонами не заперечувалось, що 08.06.2011 року позивачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-14), відповідно до якої [PERSON] отримав платіжну картку, при цьому з анкети-заяви не вбачається яку саме кредитну картку отримав відповідач. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також позивачем до суду надано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «КРЕДИТКА Універсальна Cantract до договору SAMDN52000053086340, ІПН [NUMBER] , підписану відповідачем 16.11.2011 року (а.с. 15). Крім того, до кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~ https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30 листопада 2017 року становить 87801,83 грн. та складається з наступного: 2303,32 грн. - заборгованість за кредитом; 75861,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4980,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина та 4157,23 грн. процентна складова. Відповідно до частин першої, другої\~ статті 207\~ЦК України \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~ 626,\~ 628 ЦК України\~ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~ встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~ законом\~ як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ статті 526 ЦК України\~ передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої \~статті 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~ статті 1054 ЦК України\~ встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою \~статті 633 ЦК України\~ публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за \~законом\~ надані відповідні пільги. За змістом\~ статті 634 цього Кодексу\~ договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~ 633,\~ 634\~ЦК України \~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ статті 1056-1 ЦК України\~ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~ статті 1048 ЦК України\~ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом \~статті 549 ЦК України\~ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~ статті 551 ЦК України\~ визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою \~статті 1050 ЦК України\~ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вже зазначалось, факт наявності кредитних відносин з відповідачем позивач обґрунтовує копією анкети-заявки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк від 08.06.2011 року, копією довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» Contract від 16.11.2011 року, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 08.06.2011 року, укладеним між банком та клієнтом [PERSON] станом на 30.11.2017 року, копією виписок руху коштів по кредитним картам № [NUMBER] та [NUMBER] , копією довідки про отримання відповідачем кредитних карток № [NUMBER] та [NUMBER] в межах кредитного договору б/н від 08.06.2011 року. Водночас копія анкети-заяви від 08.06.2011 року не містить інформацію про бажання відповідача оформити будь-яку кредитку картку, у тому числі «КРЕДИТКА Універсальна» Contract. Також, копія анкети-заяви не містить суму кредитного ліміту та відомостей про ознайомлення відповідача саме з Умовами та Правилами надання банківських послуг № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Інформація, яка міститься у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.06.2011 року, укладеним між Банком та клієнтом [PERSON] , станом на 30.11.2017 року не відповідає копіям виписок руху коштів по кредитним картам № [NUMBER] та [NUMBER] . При цьому, суду не надано первинні бухгалтерські документи, які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед повивачем. Враховуючи викладене, ухвалою суду від 18 червня 2018 року\~ витребувано у \~ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірену копію\~ кредитної справи [PERSON] (з номером кредитної картки, договором на отримання карток, з якого вбачається термін їх дії та є підпис [PERSON] про отримання карток) Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року витребувано у Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» \~оригінали доказів\~ стосовно: укладення кредитного договору № б/н від 08.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] ; оформлення кредитної карти (карток) «КРЕДИТКА Універсальна» Contract на підставі договору № б/н від 08.06.2011 року; ознайомлення [PERSON] з Умовами та Правилами надання банківських послуг № СП-2010-256 від 06.03.2010 року; отримання [PERSON] кредитних коштів на підставі кредитного договору № б/н від 08.06.2011 року; наявності заборгованості [PERSON] на підставі договору № б/н від 08.06.2011 року. Вказані ухвали ПАТ КБ «ПриватБанк» виконані не були. Так, 13.08.2018 року банком на електронну пошту суду надіслано скан-копію анкети-заяви від 08.06.2018 року та довідку (а.с. 157-159), які не завірні належним чином, а 04.12.2018 року повідомлено суд, що надати оригінал кредитного договору не уявляється можливим, оскільки він в архівах банку відсутній, а оригінал довідки про умови кредитування буде наданий в одне з наступних судових засідань (а.с. 176). Оригінал довідки про умови кредитування оглянуто судом у судовому засіданні 12.02.2019 року. Відповідно до частини другої\~ статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з частиною третьою статті\~ 102, частиною першою статті\~ 81\~ЦПК України\~\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно з частиною шостою \~статті 81 ЦПК України\~ доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати приписам ЦПК України та встановленому \~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України\~ прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~ Основним Законом України\~ принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,\~ \~вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивачем до суду не надано докази (копію кредитної справи, первинні бухгалтерські документи тощо), які підтверджують, що підписавши 08.06.2011 року анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг відповідач отримав саме платіжну картку «КРЕДИТКА Універсальна Cantract до договору SAMDN52000053086340, ІПН [NUMBER] , на умовах підписаних відповідачем 16.11.2011 року, тобто більше, ніж через 5 місяців після підписання анкети-заяви. У заяві позичальника від 08.06.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, з якими умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, підписуючи 08.06.2011 року заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої \~статті 634 ЦК України\~ за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (06 червня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 січня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої \~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що довідку про умови кредитування, підписану відповідачем 16.11.2011 року не можливо вважати складовою частиною договору, укладеного між сторонами 08.06.2011 року шляхом підписання заяви-анкети, оскільки позивачем не доведено взаємозв`язок між цими документами. Отже відсутні\~ підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Конституція України\~ має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі \~Конституції України\~ і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у \~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої \~статті 42 Конституції України\~ держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~ статті 1 ЦК України\~ цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~ статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~ статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~ статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій \~статті 509 ЦК України\~ вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~ статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII«Про\~захист прав\~споживачів» \~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~ 22 листопада 1996 року №543/96-В\~ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~ статті 42\~Конституції України \~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~ Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою\~ статті 11 Закону № 1023-XII\~ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи наведене,\~ на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про недоведеність позову в частині стягнення 75861,28 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4980,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина та 4157,23 грн. процентна складова, оскільки суду не надано оригіналів документів для встановлення факту заборгованості позивача в частині зазначених позовних вимог. Зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом та викладена у постанові Великої Палати від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, та постанові від 11 липня 2019 року по справі № 208/2799/14-ц. Відповідач у відзиві на позов просив суд застосувати до вимог позивача позовну давність, проте через не надання банком оригіналів вищевказаних документів у суду відсутня можливість з`ясувати питання щодо дотримання або пропуску позивачем строків позовної давності, оскільки відсутня достовірна інформація про строк дії кредитної картки, виданої відповідачу на підставі підписаної ним 08.06.2011 року анкети-заяви. у В свою чергу, суд враховує, що відзиві на позов, відповідач визнав, що він 08.06.2013 року отримав у кредит грошові кошти. Анкета-заява від 08.06.2011 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~ статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, щобанк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вбачає правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту.

Outcome: partial