Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Світловодський міськрайонний центр зайнятості звернувся\~ до\~ суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] матеріального забезпечення в розмірі 10949 грн. 52 коп. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] отримав статус безробітної особи в Світловодському МРЦЗ 04.09.2006 року, 16.12.2009 року, 01.08.2012 року, йому призначалась допомога по безробіттю як застрахованій особі та була здійснена виплата матеріального забезпечення за період з 04.09.2006 р. по 29.08.2007 р включно в сумі 5482 грн. 10 коп., з 16.12.2009 р по 29.09.2010 р. включно в сумі 4753 грн. 44 коп., та з 01.08.2012 р. по 30.08.2012 р. включно в сумі 839 грн. 80 коп. всього в сумі 11075 грн. 34 коп. При проведенні розслідування відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Мінпраці України та ДПА України від 13.02.2009 р. № 60/62, та відповідно до відомостей, отриманих на запит СМРЦЗ встановлено, що [PERSON], зареєстрований як фізична особа-підприємець виконкомом Світловодської міської ради від 14.08.2002 року № 4146, що підтверджується відповідним записом держреєстратора на витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців серії АД № 608898 від 24.04.2014 року. Під час реєстрації в МРЦЗ та при отриманні статусу безробітної особи [PERSON] не повідомляв що був зареєстрований як фізична особа підприємець та в заявах про надання статусу безробітної особи надавав недостовірну інформацію. В звязку з чим тричі незаконно був зареєстрований в Світловодському МРЦЗ, з 8-го дня після реєстрації отримав статус безробітної особи, що встановлено актом розслідування № 84 від 24.04.2014 року та отримав матеріальне забезпечення всього в сумі 11075 грн. 34 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацій юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Оскільки дані про проведення державної реєстрації державної припинення підприємницької діяльності щодо [PERSON] відсутні, отже, відповідач, як підприємець, не мав право на отримання статусу безробітної особи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази що їх стверджують. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що відповідачеві не видавалось свідоцтво про державну реєстрацію, підприємницькою діяльністю він не займався, на обліку в органах державної податкової служби не перебував, доходів від здійснення підприємницької діяльності не отримував взагалі, протягом всього періоду, починаючи з 14.08.2002 року по теперішній час. За таких обставин вважає, що [PERSON] не має статусу субєкта підприємницької діяльності, оскільки державну реєстрацію проведено не у повному обсязі. Крім цього зазначає, що розслідування проведено позивачем з перевищенням його повноважень, оскільки здійснювалось після закінчення періоду реєстрації та перебування позивача на обліку як безробітного. У звязку з наведеним у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов такого висновку. Відповідно до заяв [PERSON] (а.с. 26, 30,34) йому було надано статус безробітного та виплачено допомогу по безробіттю. Відповідно до витягу Серія АД № 608894 ( а.с.17) [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 14.08.2002 року як фізична особа підприємець. За даними ДРЗДСС станом на 30.05.2016 року ( а.с.73) [PERSON] є підприємцем фізичною особою. З відповіді виконавчого комітету Світловодської міської ради від 28.10.2016 року (а.с.127) вбачається, що документів, які б свідчили про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] відсутні. Фізична особа підприємець [PERSON] перебуває на обліку у Світловодському відділенні Олександрійської ОДПІ зі станом 37 не є платником податків.(а.с.120) З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 84 від 24.04.2014 року (а.с.18) підтверджується та обставина, що [PERSON] є зареєстрованим як ФОП з 14.08.2002 року та станом на 24.04.2014 року дані про припинення підприємницької діяльності відсутні. Згідно наказу від 24 квітня 2014 року № 76 (а.с.36) із [PERSON] підлягає стягненню сума матеріального забезпечення 11075 грн.34 коп. як така, що виплачена на підставі недостовірних відомостей. З довідки розрахунку суми коштів, яка підлягає стягненню з особи ( а.с.35) встановлено , що за весь час перебування [PERSON] на обліку в центрі зайнятості виплачено матеріальне забезпечення в сумі 11075 грн. 34 коп. Відповідно до листа ( а.с.37) направленого МСЦЗ [PERSON] було запропоновано повернути виплачені кошти протягом 15 календарних днів. Згідно заяви від 06.05.2014 року ( а.с.40) відповідач відмовився у добровільному порядку повертати сплачені кошти. 19.06.2014 року СМЦЗ подано позов до Кіровоградського окружного адміністративного суду про стягнення матеріального забезпечення. Відповідно до постанови від 11.09.2014 року (а.с.8-9) позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь СМЦЗ кошти в 11075 грн. 34 коп. Про що видано виконавчий лист (а.с.10). Відповідно до довідки ( а.с.46) [PERSON] через ВДВС Світловодського МРУЮ повернуто кошти в сумі 125 грн.84 коп. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року ( а.с.11-12) постанову суду першої інстанції скасовано, а провадження закрито у звязку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Вищого Адміністративного суду України ( а.с.13-14) ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін. Відповідно до ст. 2 Закону України « Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803 XII безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Пунктом «б» ч. 3 ст. 1 Закону України « Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери ті члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року № 755 IV фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Зі змісту вказаних норм вбачається, що особа, яка має статус субєкта підприємницької діяльності (фізичної особи підприємця) не може вважатися безробітною, а відтак їй не може бути призначена допомога по безробіттю. В судовому засіданні підтверджується належними та допустимими доказами факт того, що відповідач [PERSON], на час звернення до Світловодського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного був зареєстрованим як фізична особа підприємець, а відтак належав до категорії зайнятого населення. Вказана обставина позбавляє [PERSON] можливості набуття статусу безробітного та отримання ним допомоги по безробіттю. Відповідно до ч. 2 ст.36 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, виплата допомоги припиняється у разі зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності. Згідно вимог ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі умисного невиконання застрахованою особою своїх обовязків та зловживання ними ( у тому числі, щодо повідомлення про отримання доходу), з неї стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітними, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № м60/62, Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 12 березня 2009 року № 232/16248 у разі відмови особи повернути кошти, а також в разі неповернення їх у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється в судовому порядку. Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON] маючи статус субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця подав до центру зайнятості недостовірні відомості, незаконно набув статусу безробітного та отримав допомогу по безробіттю у сумі 11075,34 грн. У звязку з тим, що [PERSON] через ВДВС Світловодського МРУЮ повернуто кошти в сумі 125 грн.84 коп., розмір виплаченого матеріального забезпечення, яке підлягає стягненню складає 10949 грн.52 коп. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] стосовно порушення позивачем процедури розслідування обґрунтованості виплати йому матеріального забезпечення на випадок безробіття та незаконності наказу від 24 квітня 2014 року № 76 про розслідування страхових випадків, оскільки вказаний спір за позовом [PERSON] був предметом судового розгляду у результаті якого постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, яке набрало законної сили, у позові [PERSON] було відмовлено. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати у\~ справі\~ складаються із судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved