Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів, солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11357127000 заборгованості по поверненню кредитних коштів та відсотків в розмірі 3798,45 доларів США; пені в розмірі 3528,41 грн. та понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 1359,92 грн. При цьому позивач вказує на те, що 06.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11357127000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній ваюті в сумі 19971,00 долар США у порядок і на умовах, зазначених у кредитному договорі, з терміном повернення не пізніше 08.06.2015 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 14,00 % річних. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. Додатковою угодою № 1 від 24.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 06.06.2008 року сторони домовились: -для ідентифікації кредитного договору в системі обліку Банку можуть використовуватись, як номер зазначений при його укладанні №11357127000 так і №11357127001; -змінити схему погашення кредиту; -день сплати ануїтетного платежу 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування; -розмір унуїтетного платежу становить 330,19 доларів США; -змінити кінцевий термін повернення кредиту, так як позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.06.2016 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, 06.06.2008 року між Банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 209545, згідно якого остання, як поручитель [PERSON], взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору. Додатковою угодою №1 від 24.02.2009 року до договору поруки № 209545 від 06.06.2008 року [PERSON] надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 05.09.2016 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, станом на сьогоднішній день відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості по даному кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «УкрСиббанк» просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідачів, солідарно, суми боргу. У свою чергу відповідач [PERSON] через своїх представників звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: [PERSON], про визнання договору удаваним та визнання зобов'язання виконаним. У зустрічному позові посилався на те, що 06.06.2008 року між ПАТ «Уксиббанк» та ним було укладено договір споживчого кредиту. Згідно положень пунктів 1.1 та 1.5 договору споживчого кредиту ПАТ «Укрсиббанк» зобов'язався надати йому кредиту у сумі 19971,00 доларів США шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок в іноземній валюті. В свою чергу, для того, щоб отримати на свій рахунок кошти в іноземній валюті, позивач за зустрічним позовом повинен був відкрити у банківській установі поточний рахунок в іноземній валюті та укласти договір право користування таким рахунком. Однак, позивач за зустрічним позовом не відкривав поточного рахунку в іноземній валюті, і тому, зазначений за договором споживчого кредиту кредит в іноземній валюті у розмірі 19971,00 долар США йому не перераховано. Замість цього, ПАТ «УкрСиббанк» було перераховано на поточний рахунок суму у розмірі 93510,00 гривень. Таким чином, можливо вважати, що між ПАТ «УкрСиббанк» і позивачем за зустрічним позовом було укладено договір споживчого кредиту про видачу кредиту в іноземній валюті у сумі 19971,00 долар США приховання іншого правочину щодо видання кредиту у національній валюті на суму 93510,00 грн. Можливо, ПАТ «УкрСиббанк» це було зроблено з метою збільшення розміру кредитного портфелю в іноземній валюті та виправлення звітності перед Національним Банком України, можливо з метою зменшення податків. В свою чергу позивачем з зустрічним позовом було перераховано 242360,78 грн. ПАТ «УкрСиббанк», тобто вернуто у повному обсязі всю суму коштів, що було видано ПАТ «УкрСиббанк» і помилково сплачено більше. Однак, 30.10.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» було пред'явлено вимоги щодо стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту в іноземній валюті. При цьому, ПАТ «УкрСиббанк» заявляє, що він відкрив рахунок в іноземній валюті, перерахував йому валютні кошти у сумі 19971,00 долар США, здійснив обмін валюти на гривню України, а потім перерахував зазначені кошти на рахунок [PERSON], але жодних доказів таких операцій не надавав. Згідно положень пункту 7.12 Інструкції про порядок відкриття рахунків, у разі оформлення кредиту в іноземній валюті: «...на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб-резидентів зараховується валюта, перерахована як кредит, позика, фінансова допомога відповідно до договору….). Враховуючи вищевикладене, для надання кредиту в іноземній валюті за договором споживчого кредиту ПАТ «Укрсиббанк» повинен був перерахувати на поточний рахунок [PERSON] в іноземній валюті зазначену суму споживчого кредиту в розмірі 19971,00 долар США. Однак [PERSON] фактично кредит в іноземній валюті не було отримано, а ПАТ «Укрсиббанк» на поточний рахунок для цілей визначених договором споживчого кредиту, були перераховані кошти в національній валюті України - в сумі 93510,00 грн. Позивач за зустрічним позовом в зв'язку з нагальними потребами погодився на отримання коштів в національній валюті України, і використав їх шляхом перерахування на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоТрейд». За наявності таких умов укладений договір споживчого кредиту про видачу кредиту в іноземній валюті на суму 19971,00 долар США можливо вважати таким, що вчинений для приховання іншого чину з надання кредиту саме в національній валюті України - 93510,00 грн., який фактично вчинено сторонами цього договору. У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи положення статей 3, 4, 27, 31, 113, 123 та 124 ЦПК України, положення статей 509, 527, 628 та 235 ЦК України, а також положень статей 4, 10, 11, 21, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач за зустрічним позовом просив суд визнати удаваним договір між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 06.06.2008 року за № 11357127000 в іноземній валюті на суму 19 971, 00 доларів США. та застосувати наслідки його удаваності. Визнати, що між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 06.06.2008 року за № 11357127000 в національній валюті України на суму 93 510, 00 грн. Визнати зобов'язання [PERSON] виконаними за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 06.06.2008 року за № 11357127000. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], якиц діє на підставі довіреності первісний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити у зв'язку з його недоведеністю та не обґрунтованістю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте повідомлялися належним чином про час та місце судового розгляду справи. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в ньому. В задоволенні первісного позову просили відмовити. Вислухавши представника позивача за первісним позовом та представників позивача за зустрічним позовом [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд вважає відмовити у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини другої ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11357127000, згідно умов якого [PERSON] був наданий споживчій кредит у сумі 19971,00 долар США, що дорівнює еквіваленту 96939,23 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, з кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості до 08.06.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14,00 % річних, про що свідчить копія договору про надання споживчого кредиту(а.с.3-7). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених «кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі, подвійної облікової ставки Національного банку України від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом Національного банку України гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Додатковою угодою № 1 від 24.02.2009 року (а.с.9) до договору про надання споживчого кредиту від 06.06.2008 року сторони домовились: -для ідентифікації кредитного договору в системі обліку Банку можуть використовуватись, як номер зазначений при його укладанні №11357127000 так і №11357127001; -змінити схему погашення кредиту; -день сплати ануїтетного платежу 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування; -розмір унуїтетного платежу становить 330,19 доларів США; -змінити кінцевий термін повернення кредиту, так як позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.06.2016 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, 06.06.2008 року між Банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 209545 (а.с.10), згідно якого остання, як поручитель [PERSON], взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування зьитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.4 вищевказаного договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитними коштам, неустойки (штрафів, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному обсязі. Додатковою угодою №1 від 24.02.2009 року (а.с.11) до договору поруки № 209545 від 06.06.2008 року [PERSON] надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує, через що у нього виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, за кредитом, яка станом на 29.10.2015 року становить 3798,45 доларів США та пені у розмірі 3528,41 грн., з яких: 3502,84 долари США - заборгованість за простроченим кредитом; 295,61 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3066,56 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 461,85 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. 05.09.2016 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, станом на сьогоднішній день відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості по даному кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідачі не надали до суду доказів підтверджуючих виконання ними своїх обов'язків в повному обсязі по кредитному договору, а також докази, які б спростовували доводи позивача, тому з них необхідно стягнути вищевказану кредитну заборгованість. В задоволенні зустрічного позову про визнання договору удаваним та визнання зобов'язання виконаним, необхідно відмовити у зв'язку з наступним. Позивач [PERSON] у зустрічному позові вказує на те, що Банком не було надано жодних доказів на підтвердження заяви про видання йому та отримання ним кредитних коштів в іноземній валюті, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог Банку щодо стягнення заборгованості, розрахованої, виходячи з того, що ним начебто отримано від Банку кредит в іноземній валюті.Окрім цього, такі обставини свідчать про те, що Банком не спростовано доводи зустрічного позову про те, що Банком видано, а [PERSON] отримано кредитні кошти в національній валюті, що свідчить про те, що між Банком та ним було укладено удаваний правочин в іноземній валюті, а також те, що [PERSON] вже виконав правочин, який насправді було укладено між Банком та [PERSON] (видання та отримання кредиту в національній валюті), що підтверджується наданими квитанціями, які свідчать про те, що [PERSON] навіть внесено на користь Банку більшу суму. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є: Закон України «Про банки і банківську діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України «Про Національний банк України». Зазначені нормативні акти визначають, що банк має право здійснювати свою діяльність на підставі виданої Національним банком України ліцензії. З матеріалів справи вбачається, що 28.10.1991 року Національним банком України видано АКІБ «УкрСиббанк» банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та письмовій Дозвіл № 75-2 від 19.11.2002 року на право здійснювати операції з валютними цінностями (а.с.24-зворот, 25). Відповідно до вимог Цивільного Кодексу України ліцензія - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються законом Законом України «Про банки і банківську діяльність» в якому визначено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Банківська ліцензія надається Національним банком України. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Частиною 1 ст. 49 цього Закону розміщення залучених коштів від свого імені визнається кредитною операцією. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк на підставі банківської ліцензії має право здійснювати кредитування в іноземній валюті. Таким чином, позивач ПАТ «УкрСиббанк» має право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання в кредитів в іноземній валюті на підставі отриманої від Національного банку банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, а тому вираження в іноземній валюті грошового зобов'язання за Кредитним договором відповідає вимогам законодавства. Ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 628 ЦК України регламентує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Підписання обома сторонами кредитного договору підтверджує той факт, що між такими сторонами було досягнуто згоди по усіх істотних умовах цього договору, а, отже, кредитний договір був укладений. Протягом строку чинності кредитного договору [PERSON] вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема здійснював платежі за кредитним договором у валюті кредиту - доларах США, що засвідчує згоду [PERSON] з умовами кредитного договору. Зокрема з копій квитанцій наданих представниками позивача за зустрічним позовом вбачається, що [PERSON] здійснював сплату за кредитним договором в доларах США. Тому позивач [PERSON] не має матеріальних підстав відмовлятися від виконання усіх своїх зобов'язань перед Банком. Крім того положення вказаного договору викладені у письмовій формі, не є незрозумілими та під час ознайомлення відповідача з ними не могли залишитись поза його увагою або бути ним неправильно сприйнятими. В той же час відповідач з положеннями зазначеного договору погодився, підписавши його без зауважень, і тим самим добровільно прийняв на себе обов'язки, що з нього випливають. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис. (п.1.8, 1.9 Інструкції). Пункт 7.12 Інструкції передбачає, що на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб-резидентів зараховуються, у т.ч. готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку або його довіреною особою. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту частини 3 статті 10 ЦПК України та частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Діюче законодавство, а саме: ст. 235 ЦК України визначає удаваний правочин таким, що вчинено сторонами для приховування іншого правочинну, який вони насправді вчинили. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Представником позивача була надана виписка по рахунку №26207185324500 [PERSON], яка підтверджує, що 06.06.2008 року кредитні кошти за кредитним договором були надані [PERSON] в розмірі 19971,00 в доларів США з поточного рахунку фізичної особи №26207185324500 (а.с.124). Спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором кредиту тобто відсутність, на момент його укладання у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин представниками позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні не доведено. Таким чином, суд вважає що підстав для задоволення вимог про визнання договору удаваним та визнання зобов'язання виконаним немає. Враховуючи, що позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати і його вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути солідарно на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового зборув сумі 1359,92 грн. На підстав викладеного та

Outcome: approved