Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 квітня 2017 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (вулиця Меотиди) місті Маріуполі, укладений 02 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1009. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (вулиця Меотиди) в місті Маріуполі. При цьому, відповідно до ст..88 ЦПК України, при винесенні судом рішення не було вирішено питання про судові витрати. За таких обставин, суд з власної ініціативи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч.1 п.4 ст.220 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, будучи належним чином повідомлені про час та розгляд справи, у судове засідання не зявилися, від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, вирішення даного питання залишила на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та розгляд справи, у судове засідання не зявилися, від яких до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. При таких обставинах, сторони по цивільній справі не зважаючи на належне повідомлення до суду не зявилися, в звязку з чим суд вирішив питання про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до вимог ст..220 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] при зверненні до суду із первісним позовом про визнання договору дарування недійсним та повернення сторін у первісний стан, судовий збір не сплачувала, у звязку звільненням від оплати судових витрат (надала суду посвідчення, що є вдовою учасника війни) (а.с.5 том 1). 10.05.2016 року звертаючись до суду із уточненими позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі продажу та повернення сторін у первісний стан, також посилаючись на наявність посвідчення вдови учасника війни, також просила звільнити її від сплати судового збору (а.с.77-79 том 1). Втім, суд, ухвалюючи рішення від 13 квітня 2017 року про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Питання розподілу судових витрат між сторонами, передбачених ст. 79 ЦПК України, в залежності від результатів розгляду справи, має вирішуватись в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. Зважаючи на положення ст.ст.80, 88 ЦПК України, в даному випадку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (вулиця Меотиди) в місті Маріуполі, з урахуванням, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, на підставі ст..5 Закону України «Про судовий збір», суд, ухвалюючи додаткове рішення, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в загальній сумі 840 гривень, щодо позовних вимог матеріального характеру, що не були оплачені позивачем [PERSON] при зверненні до суду, в звязку звільненням від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved