Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача 1. У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду із названим позовом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай), грошові вклади та житловий будинок по [ADDRESS] . Спадщину прийняли дочка спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Однак, при оформленні спадщини [PERSON] приховала факт її прийняття ще й [PERSON] та отримала відповідні документи лише на себе. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] . Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та неможливість встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] . Позивач вважає, що спадкове майно входить до складу колгоспного двору та з урахуванням викладених в позові обставин має право успадкувати його в цілому, при цьому вважає дії нотаріуса протиправними. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 04 квітня 2013 року №46/575; - визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] : - право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; - право власності на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ЖТ №0129847, виданого 26 травня 1997 року на підставі рішення Ємільчинської райдержадміністрації від 12.03.1997 року за № 65 та зареєстрованого 26 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №602, розмір частки (паю) 4,16 в умовних кадастрових гектарах; - право власності на грошові внески з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками, що зберігаються в АТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] . Заяви учасників справи 2. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних з огляду на встановлені обставини у рішенні Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року у справі №277/324/14-ц, яке набрало законної сили, та з огляду на те, що викладені у відзиві обставини та подані до суду докази у сукупності свідчать, що спадкове майно, яке є предметом спору, не входить до складу колгоспного двору. Інші учасники справи не надіслали до суду жодних заяв по суті справи. Фактичні обставини встановлені судом 3. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] ; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності приватно-колективної агрофірми «Твердь» с. Симони Ємільчинського району Житомирської області; грошових внесків з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками, що зберігаються в ТВБТ №10005/063 смт. Ємільчине АТ «Державний Ощадний банк України». Спадкоємцями першої черги є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину на частину вказаного майна, право на земельну частку (пай) і грошові вклади оформила на себе [PERSON] [PERSON] , [PERSON] постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який за свого життя входив до кола спадкоємців першої черги після смерті своєї матері [PERSON] 07 березня 2014 року до Ємільчинської державної нотаріальної контори звернулась законний представник на момент звернення неповнолітнього позивача подавши заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який був спадкоємцем [PERSON] , але не оформив своїх спадкових справ і помер, на житловий будинок в цілому з усіма господарськими будівлями по [ADDRESS] . Постановою нотаріуса Ємільчинської державної нотаріальної контори від 07.03.2014 року №268/02-31 [PERSON] було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , через відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на житловий будинок та неможливістю встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] . Мотиви застосування норм права 4. З огляду на коло учасників справи та згідно ч.ч. 1, 5 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що не підлягають доказуванню обставини, які встановлені в рішенні Ємільчинського районного Житомирської області від 23 грудня 2016 року у справі №277/324/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14 лютого 2017 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 05 червня 2019 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] , місцевої територіальної громади в особі Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Так,\~згідно зі\~статтями 120,\~123\~ЦК УРСР\~1963\~року майно\~колгоспного двору\~належить його\~членам на\~праві спільної\~сумісної власності\~і розмір\~частки члена\~двору встановлюється\~виходячи з\~рівності часток\~усіх членів\~двору,\~включаючи неповнолітніх\~і непрацездатних.\~Колгоспний двір\~може мати\~у власності\~підсобне господарство\~на присадибній\~ділянці землі,\~що знаходиться\~в його\~користуванні,\~жилий будинок,\~продуктивну худобу,\~птицю та\~дрібний сільськогосподарський\~реманент відповідно\~до статуту\~колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, що передбачено п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами щодо земельної ділянки. Судом було оглянуто та долучено до матеріалів справи копії сторінок погосподарських книг Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області за період 1986 1990 років та за період 1991 1995 років, зі змісту яких неможливо чітко і переконливо встановити до якої суспільної групи господарств відноситься по [ADDRESS] . Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За клопотанням представників сторони позивача та з метою встановлення дійсних обставин справи, зокрема віднесення спірного будинку до відповідної групи господарств, були викликані в якості свідків та опитані: - \~ \~ \~ \~голова Рихальської сільської ради [PERSON] , яка пояснила, що не може надати відповідь про приналежність спірного будинку до відповідної групи господарств, оскільки записи в погосподарські книги лише переносила, а на момент, коли запис вносився вона взагалі не проживала на території Рихальської сільської ради. Також свідок не змогла підтвердити або спростувати достовірність відомостей погосподарських книг щодо року забудови спірного будинку; - \~ \~ \~ \~бувший голова Рихальської сільської ради у період 2010 2015 років [PERSON] , який пояснив, що не може надати відповідь про приналежність спірного будинку до відповідної групи господарств, оскільки особисто він як не вносив записів до погосподарських книг, так і не переносив записів погосподарських книг. - \~ \~ \~ \~бувший державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Піскун О. С., який пояснив, що

Outcome: dismissed