Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.09.2021 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Чернівці, разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 908 грн. 03.09.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що зазначивши у позовній заяві попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, позивач фактично заявив про розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України та надав відповідні докази. Зокрема, на підставі договору про надання правової допомоги від 11.05.2021 року та додаткової угоди до нього, а також акту приймання-передачі наданих згідно вказаного договору послуг позивач фактично понесла витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. у зв`язку із зверненням до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились та враховуючи наявні у справі докази, вимоги ст. 270 ЦПК України,суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання без участі учасників процесу, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до поданого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач очікувала понести витрати у зв`язку з розглядом справи у вигляді судового збору, витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., про що зазначено у тексті позовної заяви. У відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 11.05.2021 року , додатковою угодою до нього, актом приймання-передачі наданих згідно вказаного договору послуг від 13.05.2021 року, суд приходить до висновку, що позивач дійсно понесла витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також складністю справи, у зв`язку з чим відповідне клопотання підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved