Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.11.2021 у цивільній справі №530/506/20 позовні вимоги[PERSON] до ТОВ «Полтавагаз Збут» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок протиправного припинення газопостачання до будинку задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь [PERSON] матеріальні збитки в сумі 50 980 грн 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Стягнуто з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь [PERSON] матеріальних збитків в сумі 2 380 грн, моральної шкоди в розмірі 25 000 грн та в частині зобов`язання ТОВ «Полтавагаз Збут» через засоби масової інформації «принести вибачення з обов`язковим повідомленням стосовно відключення будинку [ADDRESS] від газопостачання були неправомірними» залишені без задоволення. До проведення судових дебатів у справі позивачем [PERSON] заявлено клопотання, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про подання до суду впродовж встановленого законом строку, після постановлення судового рішення, доказів понесених витрат, пов`язаних із явкою до суду та відшкодування вказаних витрат. 08 листопада 2021 року від [PERSON] надійшла заява про відшкодування витрат, пов`язаних із явкою до суду в розмірі 2563,46 грн. У заяві [PERSON] зазначив, що за час розгляду справи, ним були понесені витрати, пов`язані з явкою до суду, а саме витрати на придбання пального на суму 2563,46 грн, у зв`язку з цим просив суд стягнути з відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут» на його користь вказані витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут» Ревягіна С. І. просила відмовити позивачу у задоволенні заяви, з підстав недоведеності понесених ним витрат. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.270 ЦПК України уразі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст.141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву Частиною 1 ст.139 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16. Позивач [PERSON] на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з прибуттям у судові засідання надав суду копії фіскальних чеків на придбання пального, а саме: від 21.07.2020 на суму 210,40 грн, від 20.10.2020 на суму 221,90 грн, від 14.08.2020 на суму 219,90 грн, від 17.12.2020 на суму 489,80 грн, від 05.04.2021 на суму 276,90 грн, від 26.05.2021 на суму 282,40 грн, від 19.01.2021 на суму 249,86 грн, від 05.07.2021 на суму 296,90 грн та чек від 08.11.2021 на суму 315,40 грн. Так, граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, пов`язаних із прибуттям до суду, встановлюється КМУ (ч.3 ст.138 ЦПК України). Згідно з Додатком до постанови КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і зарядок їх компенсації за рахунок держави»: витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. За змістом наведеної норми слід прийти до висновку, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з переїздом та витрати за наймання житла, які не можуть перевищувати встановлені законодавством норми. Позивач нарахував судові витрати, пов`язані з його явкою до суду, виходячи з вартості пального на проїзд. Однак, фіскальні чеки на придбання пального не є належними доказами, оскільки такі чеки не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування). Відсутні також докази використання позивачем власної автомашини для поїздки у м. Гадяч для участі у розгляді даної справи, не вказано відстань проїзду, не надано розрахунок витрат палива для автомобіля та його вартість. Окрім того, відповідно до п. 4 додатку до Постанови №590 витрати сторін, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, у зв`язку з явкою до суду, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, отже, повинні підтверджуватися проїзними документами (квитками), які б свідчили про проїзд сторони процесу на міжміському громадському транспорті. Таким чином, зазначені позивачем витрати, пов`язані з явкою до Гадяцького районного суду, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що унеможливлює їх відшкодування в порядку, встановленому цивільним процесуальним законом, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed