Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2080/85/223321274 від 21.12.2007 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 24100,00 доларів США строком до 21.12.2007 року зі сплатою 13,5% річних. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки, відповідач не дотримувався, не виконував порядку строків погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 22.04.2015 року склала 20192,48 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 449811,30 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 15492,73 доларів США (345118,83 грн), у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 288,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 6428,91 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 2080,38 доларів США (46342,92 грн), у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 2075,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 46227,08 грн, пеня - 2619,37 доларів США (58349,55 грн). 25.01.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.72), за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши позовну заяву та дослідивши, наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 21.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/2080/85/223321274 на суму 24000,00 доларів США строком до 21.12.2027 року зі сплатою 13,5% річних (а.с.11-20). Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується меморіальним валютним ордером від 21.12.2007 року (а.с.29). 24.01.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору про зміну умов погашення кредиту, відповідно до якого, починаючи з 31.01.2011 року відсоткова ставка за користування кредитом складає 12,25% річних (а.с.28). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Пунктом 7.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів рівними ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно п. 9.1 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (у тому числі прострочені), пеню та штрафи відповідно до цього договору. Відповідно до п. 16.3 цього договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Пунктом 16.4 кредитного договору передбачено, за факт невиконання або неналежного виконання зобов'язань позичальником перед банком за цим договором банк надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Як вбачається з наявної в матеріалах справи вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 03.09.2014 року, банком було вжито заходи для досудового врегулювання спору, однак відповідач не відреагував на дану вимогу та не повернув заборгованість за кредитним договором (а.с.30). Таким чином, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, чим порушив умови договору, в результаті чого, загальна сума заборгованості станом на 22.04.2015 року склала 20192,48 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 449811,30 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 15492,73 доларів США (345118,83 грн), у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 288,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 6428,91 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 2080,38 доларів США (46342,92 грн), у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 2075,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 46227,08 грн, пеня - 2619,37 доларів США (58349,55 грн) (а.с.7-10). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилом ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 20192,48 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ становить 449877,30 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved