Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач вважає, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини враховуючи те, що зросли ціни на продукти харчування, гігієни, дитячий одяг, підвищились тарифи на комунальні послуги, у звязку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Враховуючи вищевикладене, позивач просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому справа вирішена на підставі наявних в ній даних у відсутність відповідача. Судом ухвалено проведення заочного розгляду даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно рішення Барського районного суду від 17.04.2013 року з [PERSON] стягуються на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням суду від 03.04.2013 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано після чого позивач отримала дошлюбне прізвище «Романюк». Згідно довідки Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області № 324 від 23.05.2018 року неповнолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя когось із них. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.ст. 182, 184 СК України, має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу 17.05. 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів, що стягується з відповідача є нижчим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому безумовно підлягає збільшенню. З часу призначення аліментів діти потребують більшого матеріального забезпечення, оскільки рівень купівельної спроможності громадян у звязку з великим рівнем інфляції знизився. Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved