Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05.07.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «КЗРК» (далі - ПАТ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 150 228 грн., у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Вказує, що він пропрацював протягом 23 років 5 місяців на ПАТ за спеціальностями: дробильник, підземний електрослюсар черговий та з ремонту обладнання, кріпильник, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. 15.01.2019 позивач був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю. 15.01.2019 йому було встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7, стан після видалення секвестрованої грижі диска L4-L5 (25.05.2017), з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні латерального стенозу хребцевого каналу на рівні L4-L5, грижі диска L1-L2, протрузії дисків L2-S1, з парезом лівої стопи, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. Крім того,\~по факту\~професійного захворювання\~було проведено\~розслідування комісією,\~створеною на\~підприємстві,\~про що\~був складений\~акт розслідування\~професійного захворювання\~від 05.04.2019,\~в якому\~вказано,\~що позивач,\~працюючи на\~підприємстві відповідача,\~внаслідок недосконалості\~робочого місця\~та технологічного\~процесу,\~умови праці\~характеризувалися фізичним\~перевантаженням і\~впливом на\~організм підвищених\~концентрацій аерозолю\~переважно фіброгенної\~дії.\~За висновком МСЕК від 05.04.2019 позивачу первинно з 27.05.2019 встановлено третю групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПАТ 150 228 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 30.08.2019 представник відповідача ПАТ «КЗРК» Литвиненко С.В. надала відзив на позовну заяву, який підтримала в судовому засіданні 12.09.2019 [PERSON] Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому позивач [PERSON] свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою здоров`ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач є необґрунтованим, тому просить відмовити в задоволені позову. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача Слюсарчук Ю.М. в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, з підстав викладених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] О.В. в судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 14-00 год. 07.08.2019. \~ \~ \~ \~08.07.2019 справу знято з розгляду на 14-00 год. 21.08.2019, у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. \~ \~ \~ \~21.08.2019 справу знято з розгляду на 11-00 год. 12.09.2019, у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 18.08.1994 по 24.07.2000, з 24.07.2000 по 19.04.2004, та з 19.04.2004 по 02.02.2018 працював за спеціальностями: дробильником, підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання, підземним кріпильником на ПАТ «КЗРК», загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача складає 29 років та 23 роки 5 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 35-39). 15.01.2019 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено діагноз позивача та виявлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7, стан після видалення секвестрованої грижі диска L4-L5 (25.05.2017), з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні латерального стенозу хребцевого каналу на рівні L4-L5, грижі диска L1-L2, протрузії дисків L2-S1, з парезом лівої стопи, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група [PERSON] . Легенева недостатність першого ступеня, що підтверджується випискою-епікризом № 13/1283 від 15.01.2019, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.04.2019, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці (а.с. 12-27). Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 квітня 2019 року, причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 23 років 5 місяців на підприємстві відповідача в умовах впливу на організм шкідливих факторів, виробничого середовища та трудового процесу, а саме: важкість праці: періодичне перебування в незручній позі - 50,6% зміни при допустимому до 25%; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 2,7 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3 (а.с. 21-27), умови праці машиніста бурової установки в кар`єрі віднесені за загальною оцінкою до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Висновком МСЕК від 11.06.2019 позивачу первинно встановлено з 27.05.2019 третю групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності, з них: 45 % радикулопатія та 10% - ХОЗЛ, за висновком якого він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, (а.с. 28-29). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 квітня 2019 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме 23 роки 5 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПАТ «КЗРК», що також підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці (а.с.14-27). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці у ПАТ «КЗРК», а саме умови праці виробничого середовища підземного кріпильника дільниці №13 шахти «Тернівська» ПАТ «КЗРК» віднесені: за важкістю праці - до 3 класу 3 ступеня шкідливості; за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості; за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я, рекомендовано згідно п. 18 акту забезпечити, виходячи з технічних можливостей, механізацію виробничих операцій, що виконуються кріпильниками на шахті «Тернівська», забезпечити додержання режиму праці, відпочинку підземними кріпильниками дільниці № 13 шахти «Тернівська», здійснювати постійний контроль за застосуванням засобів індивідуального захисту органів дихання підземними кріпильниками дільниці № 13 шахти «Тернівська» та забезпечити проведення лабораторних досліджень умов праці на робочих місцях підземних кріпильників шахти «Тернівська». Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів понад 23 роки, також суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 % та третя група інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 65 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 215/749/19 від 02.07.2019, та вважає необхідним, при задоволенні позову, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial