Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

\~\~\~\~Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.02.2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2016 року зазначене рішення суду було залишено без змін, тобто воно набрало законної сили. Але при постановленні судового рішення судом першої інстанції не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Відповідача подано заяву про ухвалення судом додаткового рішення, в зв'язку з не вирішенням судом судових витрат. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заяву підтримала та просила винести додаткове рішення, яким задовольнити її вимоги та стягнути з позивача [PERSON] 2600 грн. понесених нею витрат на правову допомогу, доказом понесення яких є квитанція до касового ордера та розрахунок суми за надану правову допомогу, що були нею надані в судовому засіданні ще при розгляді справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про час розгляду справи разом з тим його представником подано заяву про розгляд справи без їх участі та зазначено свою незгоду з вимогами відповідача. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~\~\~\~Суд, вислухавши доводи відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, зваживши доводи заяви, приходить до висновку, що по даній справі повинно бути постановлено додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~Як вбачається письмових матеріалів справи, відповідачем були пронесено витрати на правову допомогу при розгляді справи і нею було сплачено адвокатові [PERSON] кошти у розмірі 2600 грн. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Дослідивши наданий відповідачем, на підтвердження своїх вимог, розрахунок суми гонорару за надану правову їй допомогу від 28.12.2015 року (а.с.43) суд визнає, що сума наданого розрахунку є необґрунтованою, оскільки суперечить вимогам ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в частині невизначеності часу витраченого на надання правової допомоги, що унеможливлює оцінку законності та обґрунтованості вимог відповідача. \~\~\~\~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про стягнення з позивача понесених нею судових витрат до задоволення не підлягають. \~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed