Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 09 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якій просить стягнути аліменти у розмірі 1/5 частин з усіх доходів на її утримання, оскільки вона перебуває в скрутному матеріальному становищу. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач [PERSON] вказує, що відповідач є її рідним сином. На день подання позову, її вік складає повних 71 років, вона не працює, і відповідно до чинного законодавства України вважається непрацездатною особою. Пенсію за віком отримує, однак її недостатньо для забезпечення її життєвих потреб, оскільки в зв`язку з її захворюванням, вона витрачає всі кошти на лікування. Також зазначає, що інших джерел доходів вона не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним та потребує матеріальної допомоги. На підставі вище викладеного просить стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів на її утримання. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася,надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 12-15 год. 15.10.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.10.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-30 год. 26.11.2019, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про час та місце розгляду справи. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до довідки №141 від 06.08.2019 амбулаторії №2 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, інвалід ІІІ групи з професійним захворюванням: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК другої стадії, захворювання професійне (2001 року), що також підтверджується випискою із медичної картки №985 стаціонарної хворої (а.с. 6-9). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи. Нормами ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішенні спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд, враховує обставини справи, а саме те, що позивач є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні непрацездатною, є хворою на професійне захворювання, за своїм станом здоров`я потребує лікування, що передбачає витрати на придбання ліків. Наведене свідчить, що позивач потребує утримання від свого сина, що визнано відповідачем згідно заяви від 13.11.2019, тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно з дня подачі позову до суду. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved