Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (позивач) подала до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що за час перебування в шлюбі [PERSON] народила дитину, яку він вважав своєю. Однак, експертним заключенням про біологічне батьківство встановлено, що він не є біологічним батьком цієї дитини, що унеможливлює подальше існування шлюбних відносин між ним та відповідачем. Подружні відносини припинені з квітня 2018 року та відновлені бути не можуть. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання (шляхом скерування на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача судової повістки (а.с.19, 26, 37) та поміщенням оголошення про його виклик на офіційному сайті суду (а.с.34, 35, 36), про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Заяви та клопотань від учасників судового процесу не поступило. Процесуальні дії у справі. 20.06.2018 та 11.10.2018 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.13, 14). Ухвалою від 31.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.15-16). Ухвалою підготовчого засідання від 15.11.2018 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.20-21). Зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.04.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №314. Після реєстрації шлюбу дружині прізвище змінено на «Іванова». Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюбу від 03.08.2011 серії 1-ИД №078531 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження від 01.09.2016 (серії І-СГ №511561), батьками [PERSON], 26.08.2016р.н., зазначено сторони в справі (а.с.5). Згідно з експертним висновком про біологічність батьківства №MG18-45159/С1F1 від 19.04.2018, вірогідність батьківства [PERSON], 27.08.1959р.н., стосовно дитини [PERSON], 26.08.2016р.н., становить 0% (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з бажанням одного з подружжя (дружини) припинити шлюбні відносини, відсутності згоди відповідача щодо припинення цих відносин та наявність запису у свідоцтві про народження дитини щодо батьківства позивача, що, в своїй сукупності, унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за їхньою заявою. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на предявлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг субєктивних прав та юридичних обовязків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що він ствердив в судовому засіданні. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає до задоволення повністю. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved