Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11331057000 від 09 квітня 2008 року, згідно якого, з урахаванням зменшених позовних вимог (а.с. 114-117) просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 10384,98 доларів США, з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту за період з 08.09.2014 року по 02.04.2018 року - 1699,78 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 08.09.2014 року по 30.03.2018 року - 8685,20 доларів США, а також суму нарахованої пені 68121,33 грн , з яких 10886,13 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 57235,20 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 000 доларів США, а відповідач [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором, уклавши з позивачем договір поруки, однак порушили умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і повинні погасити заборгованість. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати у розмірі 8 289 грн. 54 коп., стягнувши у рівних частках з кожного по 4 144 грн. 77 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились. Від представника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Також представник відповідача надав до суду заперечення, згідно яких просив залишити позов без розгляду, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності пред'явлення вимоги до [PERSON], як поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 09 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11331057000 (а.с. 13 - 20). В той же день між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11331057000 від 09 квітня 2008 року, якою доповнено п.п. 4.12, 10.2, 10.13 договору про надання споживчого кредиту новими пунктами та абзацами. Пунктом 1.1 договору передбачено, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 12 000 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Згідно договору про надання споживчого кредиту № 11331057000 від 09 квітня 2008 року ануїтентний платіж - це сума грошових коштів, що складається з строкових процентів і строкової суми основного боргу і підлягає сплаті на умовах і в строк, встановлені цим договором; день сплати ануїтентного платежу - це 09 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтентний платіж. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 06.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3,4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору (п. 1.2.2 договору). Пунктом 1.3.1 договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 12,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та є власністю [PERSON], і порука [PERSON] Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором, та зобов'язується погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтентних платежів, розмір яких встановлений згідно із п. 1.2.2 на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2 даного договору. Позичальник зобов'язаний достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках, встановлених п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 цього договору (п. 4.6 договору). Банк має у випадку не сплати позичальником чергового ануїтентного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше, ніж на один місяць, та/або порушення інших умов, та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем, та/або поручителем, та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього договору (п. 5.5 договору). За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором та/або «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів, та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування (п. 8.1 договору). Відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, зокрема, порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором) (п. 10.2 договору). У випадках настання обставин, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 10.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору (доповнений абзац до п. 10.2 згідно додаткової угоди). Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», який, відповідно до п. 1.1 статуту, виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». В зв'язку з неналежним виконанням боржником [PERSON] договірних зобов'язань, за договором про надання споживчого кредиту № 11331057000 від 09 квітня 2008 року виникла заборгованість у розмірі 10384,98 доларів США, з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту за період з 08.09.2014 року по 02.04.2018 року - 1699,78 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 08.09.2014 року по 30.03.2018 року - 8685,20 доларів США, а також суму нарахованої пені 68121,33 грн , з яких 10886,13 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 57235,20 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. З долучених до справи копій банківської ліцензії № 75 від 24.12.2001 року, дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року та додатку до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року встановлено наявність у ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступника Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», дозволу на проведення операцій з валютними цінностями. У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15 та 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Також вказано на те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути і проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача [PERSON] не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованих процентів, пені відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в частині вимог до відповідача [PERSON] є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. 09 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 196181-П. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 30.01.2014 року (справа № 6-155цс13) відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися. Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-53цс14) регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Так, встановлено, що кредитним договором, який було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], було передбачено погашення кредиту шляхом сплати періодичних платежів. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON], починаючи з 09.07.2012 року, свої зобов'язання за кредитним договором виконувати припинив. Позивач з вимогою до відповідачів про дострокове виконання зобов'язання не звертався, а з позовом до суду звернувся лише 12.09.2017 року, що в свою чергу свідчить про припинення дії договору поруки, який був укладений з [PERSON] Тому позовні вимоги, заявлені до [PERSON], є безпідставними. За вказаних обставин підстав для застосування строку позовної давності за позовними вимогами до [PERSON] та як наслідок, залишення позовних вимог банку без розгляду, суд не вбачає. Відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі в розмірі 8289 грн. 54 коп. суд покладає на рахунок відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved