Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, звернулася в суд з позовом, який в ході судового розгляду збільшила, до [PERSON] про відібрання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка по даній справі є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей записано записано відповідно до ст. 135 СК України. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дітей - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, про дітей не піклується. [PERSON] перебував в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей в Івапно-Франківській області, з квітня 2014 року мати жодного разу не відвідала сина, не цікавилася його здоров'ям. З 01.10.2014 року малолітнього [PERSON] службою влаштовано в Івано-Франківський центр соціально-психолгічної реабалатації для дітей, де дитина перебуває і зараз. Також за час підготовки справи до суду відповідачка народила двійню - сина [PERSON] та дочку [PERSON], які на даний час знаходяться в обласній клінічній дитячій лікарні на повному державному забезпеченні. Реєстрація дітей відбулася тільки за втручання служби у справах дітей РДА. Представниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з матір'ю дітей, але позитивних змін у її відношенні до них не відбулося. В зв'язку з цим в інтересах малолітніх дітей служба у справах дітей прийшла до висновку про відібрання дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким відібрати неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у їх матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала, суду пояснила, що вона намагається дбати про своїх дітей і виховувати їх. Однак свого житла вона не має, з дітьми деякий час проживала у своїх знайомих, і фактично живе за рахунок коштів, які держава виплачує на дитину. Відносно двох інших дітей її вже позбавили батьківських прав. На даний час вона намагається вирішити питання із житлом, щоб мати де проживати з дітьми. Запевнила суд, що спиртними напоями вона не зловживає, хоча не заперечила того, що інколи може випити спиртного, проте це не відбивається на дітях. Свої материнські обов'язки вона взмозі і бажає виконувати, тому заперечує проти задоволення позову і просить не відбирати в неї дітей. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, висновок прокурора та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 статті 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Вказане кореспондується і п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві та встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків дітей записані згідно з вимогами ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно наказу служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 18.11.2013 року № 61 малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як діти, які опинилася у складних життєвих обставинах. Також судом встановлено, що 01.10.2014 року відповідач [PERSON] в Яремчанськів ЦРЛ народила двійню - сина [PERSON] та дочку [PERSON], які були госпіталізовані на першій добі життя у відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей в Івано-Франківську ОКДЛ, де знаходяться і даний час. Реєстрація народження дітей проведена за сприянням служби у справах дітей і відомості про їх батька записані також відповідно до ст. 135 СК України. Головний лікар Івано-Франківської ОКДЛ звернувся із поданням до служби у справах неповнолітніх Івано-Франківської ОДА, в якому зазначив, що мати новонароджених дітей є з групи високого соціального ризику (з асоціальної сім'ї, зловживає алкоголем, на обліку з приводу вагітності не перебувала, немає постійного місця проживання, не працює. Лікарня просить вирішити питання про подальше місце перебування матері та дітей після завершення курсу лікування. Наказом служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 17.11.2014 року № 55 малолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як діти, які опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки мати дітей практично не проявляє щонайменшої материнської турботи. Відповідач [PERSON] власного чи будь-якого іншого житла нема, житлові питання до цих пір не намагалася вирішити, час-від-часу проживає в своїх знайомих, практично не піклується про своїх дітей. Даний факт не заперечується самими сторонами по справі та підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновками Надвірнянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 29.08.2014 року (а.с.14) та від 24.11.2014 року (а.с36), з яких вбачається, що з врахуванням інтересів дітей та в зв'язку з нехтуванням [PERSON] своїми батьківськими обов'язками, що може призвести до настання нещасних наслідків стосовно малолітніх дітей, райдержадміністрація вважає за доцільне відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав. При вирішенні даного позову судом враховуються вищезазначені обставини, особу відповідача, яка не вирішила питання про повернення дітей у сім'ю, нехтує правами своїх дітей, не створює умов для їх проживання, виховання та розвитку, переклавши виконання своїх батьківських обов'язків на державу. Отже встановлені та перевірені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що відповідач протягом тривалого часу систематично злісно не виконує встановлені законом обов'язки по догляду за своїми дітьми, порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України та принципи, проголошені Генеральною Асамблеєю ООН в Декларації прав дитини. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дітей та відповідача, що вона є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає їй заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надала, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 200 грн. на дитину до досягнення ними повноліття . Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З відповідача слід також стягнути судові витрати по справі згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 150, 155, 170 СК України,

Outcome: approved