Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнутим з відповідача на їх користь суму матеріальної шкоди у розмірі 779375 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходилось кримінальне провадження № 12014220000000314 за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України. Протиправними діями [PERSON] та [PERSON] завдано матеріальну шкоду позивачу на суму 779375 грн. у вигляді зруйнування будівлі магазину внаслідок падіння будівельного крану. Вказані особи є працівниками приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс». Вироком суду першої інстанції від 07.12.2017 року цивільний позов позивача залишено без розгляду, ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.04.2020 року вирок суду від 07.12.2017 року скасовано в частині цивільного позову СТОВ «Маяк» та призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.12.2020 року закрито підготовче судове засіданні, призначеного справу до розгляду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримав, просив задовольнити та залишити без розгляду клопотання про виклик свідків. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Згідно відзиву на даний позов представник відповідача вказав, що суди першої інстанції у вироках по справі від 25.06.2015 року та 07.12.2017 року дійшли до висновку про відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували заподіяння шкоди будівлі СТОВ «Маяк», внаслідок падіння крану. Висновок комісійної судово - будівельної експертизи, що наданий позивачем не є належним та допустимим доказом, оскільки зроблений за рік до подій [INFO] на момент падіння крану не доведено факту руйнування або знищення будівлі. Інший висновок, наданий павичем від 18.06.2014 року також є неналежним доказом, оскільки свідчить лише про технічний стан будівлі. Представник позивача з [INFO] жодним чином не звертався до відповідача з приводу заподіяння шкоди будівлі. Крім того, вказав про те, що спірна нежитлова будівля згідно рішення Харківської міської ради повинна була бути знесена як незаконна збудована. Таким чином, у кримінальному провадженні № 12014220000000314 не встановлено, а також належними доказами не підтверджено факту заподіяння відповідачем шкоди майну позивача, а саме пошкодження нежитлової будівлі літ. «А-1», яка була розташована за адресою: [ADDRESS] , внаслідок падіння баштанового крану, яке відбулося [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати відповідальні посади в будівництві строком на 1 рік. Відповідно до ст. 1 п «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» ( який набув чинності 07.09.2017 року) звільнено [PERSON] від відбування покарання , у зв?язку з тим , що він має на утриманні неповнолітню дитину-доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади з підвищеною небезпекою в будівництві строком на 2 роки. Відповідно до ст. 1 п «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» (який набув чинності 07.09.2017 року) звільнено [PERSON] від відбування покарання , у зв?язку з тим , що він [INFO] , тобто досяг пенсійного віку , встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Цивільний позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» до Публічного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 779 375 грн. залишено без розгляду у зв?язку з відсутністю на день розгляду в суді належних доказів та правовстановлюючих документів на приміщення та роз?яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно вказаного вироку суду від 07.12.2017 року, [INFO] близько 20.10 год., під час пориву вітру, баштовий кран КБ- 405-2А, який експлуатувався на території будівельного майданчика ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 59, та знаходився в технічно несправному стані, а саме: не будучи обладнаним 4 противоугінними захоплювачами та 2 гальмами механізму переміщення крану та при наявності незадовільного технічного стану підкранової колії з наявними на ній дефектами, та не будучи закріплений ручними противоугінними упорами,почав рух по підкрановим рейковим шляхам та у подальшому перекинувся та впав на територію Олексіївського ринку м. Харкові. Внаслідок падіння вказаного крану на місці події загинули: [PERSON] , 1995 р.н., якій згідно висновку судово-медичної експертизи №1493-ДМ/14 від 31.07.2014 спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, причиною смерті якої стала несумісна з життям поєднана травма тіла, з множинними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів, [PERSON] , 1963 р.н., якій згідно висновку судово-медичної експертизи №159-Лт/14 від 07.07.2014 спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, причиною смерті якої стала важка сукупна травма та її ускладнення - травматичний шок, і [PERSON] , 1967 р.н., якій згідно висновку судово- медичної експертизи №159-Ат/14 від 07.07.2014 спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, причиною смерті якої стала важка сукупна травма та її ускладнення - травматичний шок та остання померла у лікарняному закладі. Ще шістьом особам - [PERSON] , спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя та легкі тілесні ушкодження, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я, [PERSON] , спричинено легкі тілесні ушкодження, [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження, [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження, [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я та ушкодження середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я, [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження. Вказане падіння баштового крану та настання наслідків сталося в тому числі внаслідок необережних дій, а саме бездіяльності начальника дільниці БК ПАТ «Куряжский домобудівельний комплекс» [PERSON] , який є посадовою особою, відповідальною за безпечне виконання робіт на будівельному майданчику по пр. Перемоги 59 в м.Харкові, в частині належного контролю за виконанням своїх обов?язків машиністом баштового крану [PERSON] , який недбало віднісся до виконання вимог п.5.1.6 Інструкції № 16 по охороні праці для машиніста баштового крану, затвердженої наказом Генерального директора ПАТ «Куряжский домобудівельний комплекс» № 131 від 19.07.2011 року та технічних заходів безпеки, в частині неналежного встановлення противідкатних башмаків, а саме не закріпив колеса крану протиугінними ручними захватами в кількісті 4 штук, якісно не затягнув гальма ходу крана на візку крана, повністю не розгальмував механізм повороту крана та фіксації гальм в цьому положенні при встановленні крану на стояночну площадку, що підтверджується висновком судової комісійної інженерно - технічної експертизи з охорони праці № 7895 від 29.08.2014 року. Указані вище необережні дії начальника дільниці БК ПАТ «Куряжский домобудівельний комплекс» [PERSON] та машиніста баштового крану [PERSON] з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з настанням нещасного випадку, внаслідок падіння баштового крану КБ 405-2-а на територію Алексіївського ринку, торгівельний павільйон. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.04.2020 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року в частині залишення без розгляду позову СТРВ «Маяк» до ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» скасовано призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції. Відповідно до вимог ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звертаючись з цивільним позовом в рамках кримінального провадження № 12014220000000314 цивільний позивач СТОВ «Маяк» вказувало про те, що протиправними діями [PERSON] та [PERSON] завдано матеріальну шкоду товариству на суму 779375 грн. у вигляді зруйнування будівлі магазину внаслідок падіння будівельного крану. Згідно ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Матеріали справи не містять постанови про визнання СТОВ «Маяк» потерпілим по кримінальному провадженню№ 12014220000000314. На підтвердження завдання матеріальної шкоди позивачу СТОВ «Маяк» надані наступні докази. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, згідно якого СТОВ «Маяк» на праві приватної власності належить житлова будівля літ. «А-1» загальною площею 135,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Висновок про технічний стан будівельних конструкцій будівлі магазину - пиріжкової, розташованої за адресою: [ADDRESS] , від 18.06.2014 року, згідно якого вказана будівля перебуває в аварійному стані та надано перелік необхідних робіт. Висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 07.05.2012 року, згідно якого вартість об`єкта дослідження - капітальної будівлі магазину літ. «А-1» загальною площею 135,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , перебуває в діапазоні 95000 - 109000 доларів США, що складає 759000 - 871000 грн. Згідно висновку додаткової комісійної судової будівельно - технічної експертизи № 10313 від 05.03.2013 року ринкова вартість будівлі літ. «А-1» загальною площею 135,7 кв.м. по [ADDRESS] складає 779375 грн. Аналіз положень ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Так, звільнення від відбування покарання згідно Закону України «Паро амністію» не являється реабілітуючою обставиною, але разом з тим з боку позивача не надано належних та допустимих доказів завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відповідача, наявністю причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вину заподіювача. Також позивача у справі не визнано потерпілим, а не будучи потерпілим в силу ст.1177 ЦК України позовні вимоги не є такими, що грунтуються на вимогах закону. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд прийшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed