Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 27984 гривень 13 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 березня 2007 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідачу був наданий кредит в сумі 7 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 27984,13 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надав заперечення проти позовної заяви та заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що відповідач дійсно підписала заяву на отримання кредитної картки від 02 березня 2007 року, користувалася кредитною карткою позивача з лімітом в сім тисяч гривень, частинами зняла вказану суму з карткового рахунку та вносила кошти в погашення платежів по кредиту. Проте з середини 2008 року, після викрадення картки, вона картковим рахунком не користувалась, тобто коштів з рахунку не знімала і коштів на рахунок не перераховувала. Банк впродовж 6 років не інформував її про здійснені по картковому рахунку операції, не вимагав повернення коштів, а в жовтні 2014 року звернувся з позовом про стягнення заборгованості, нарахувавши за весь цей період платежі згідно умов договору. Представник відповідача також зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідачу був наданий кредит в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з тим, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 30.09.2014 року його заборгованість перед позивачем складала 27984 (двадцять сім тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) гривні 13 копійок. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. За правилами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачем. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконав. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором та у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (п. 6.6.). За умовами п. 9.12. Умов надання банківських послуг - договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Разом з цим, положення Глави 19 ЦК України, що регулюють позовну давність, вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Верховний Суд України у своїй Постанові від 19.11.2014 року по справі 6-160цс14 зауважив, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.03.2007 року останнє отримання коштів відповідачем за карткою відбулося 25 серпня 2008 року. Тарифами Банку, яка є складовою частиною кредитного договору, передбачено, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Отже, відповідач повинна була черговий раз внести мінімальний місячний платіж в розмірі 7 відсотків від заборгованості за кредитом на кінець місяця до 25 вересня 2008 року, як це передбачено Тарифами Банку. З наведеного суд дійшов до висновку, що перебіг строку позовної давності в даному випадку розпочався 26 вересня 2008 року, а трирічний строк для звернення з позовом до суду відповідно сплив 26 вересня 2011 року. Позивач же в свою чергу звернувся з позовом до суду лише 15 жовтня 2014 року, про що свідчить штемпель канцелярії на позовній заяві за вхід. № 39745/14. Незважаючи на це, заява про поновлення пропущеного процесуального строку від позивача не надходила, договір про збільшення строку позовної давності сторони не укладали.

Outcome: dismissed