Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19.11.2020 Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради (далі - позивач) звернулося з позовом і просить: - прийняти рішення про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері - [PERSON] (далі - відповідач), без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини; - стягнути з [PERSON] , аліменти на особистий рахунок дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини; - питання подальшого влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] покласти на орган опіки та піклування Сумської міської ради. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є одинокою матір`ю [PERSON] , [INFO] , який перебуває на обліку управління, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Дитина поставлена на облік у зв`язку з тим, що 05.11.2020 до управління надійшло повідомлення від патрульної поліції про перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння біля Курського ринку, а малолітній син стоїть на 7-му поверсі біля відчиненого вікна, скоріш за все, що сам вдома. Малолітній [PERSON] був доставлений до прийомного відділення КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня». У зв`язку з тим, що малолітній [PERSON] і раніше потрапляв на облік управління через вживання матір`ю алкогольних напоїв, управлінням було прийнято рішення внести на розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання про відібрання малолітнього [PERSON] від матері, без позбавлення батьківських прав останньої, за результатами розгляду якого було прийнято рішення підготувати проект рішення про негайне відібрання дитини у матері. [PERSON] був доставлений до КЗ Сумської обласної ради Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області. 12.11.2020 до управління надійшла інформація від Сумського відділу поліції щодо складання відносно матері [PERSON] адміністративних протоколів за частиною 1 статті 184 та частиною 1 статті 178 КУпАП, а також зазначено, що [PERSON] вже потрапляла в поле зору поліції щодо факту неналежного виконання батьківських обов`язків. На підставі рішення комісії, відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 546 від 12.11.2020 малолітній [PERSON] був відібраний у матері. Посилаючись на частину 2 статті 150 Сімейного кодексу України зазначає, що небажання [PERSON] займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини є неправозгідним, суперечить моральним інтересам суспільства, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини управління вважає за необхідне вирішити питання про відібрання малолітнього [PERSON] від матері, без позбавлення її батьківських прав. 13.01.2021 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову та повернути малолітнього сина [PERSON] матері. Зазначає, що спеціалісти Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, як представники контролюючого органу ні в день відібрання дитини, ні в інший день, жодного разу не приходили до сім`ї [PERSON] з метою обстежити житлово-побутові умови. 11.11.2020 вона звернулась з письмовою заявою до позивача у якій просила повернути їй на виховання сина. Вказує, що відповідач жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] . У провадженні суду перебувала справа про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП, за наслідками розгляду якої провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що підставою для прибуття працівників поліції за адресою мешкання сім`ї [PERSON] було звернення громадянина, який побачив у відчиненому вікні малолітню дитину, проте матеріали складені працівниками поліції спростовують наявність вини [PERSON] у формі умислу чи необережності. Зазначає, що [PERSON] на декілька годин довірила свого сина під нагляд цивільному чоловіку [PERSON] , але через недбале ставлення останнього до обов`язку не залишати сина самого, матір дитини звинуватили у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП. Позивачем безпідставно вказано у позові, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 178 КУпАП, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення не набрала законної сили та на вказану постанову подано позовну заяву про визнання її протиправною та скасування. Вказує, що позивачем не надано жодних медичних документів в яких зафіксовано стан (медичний огляд) в якому перебував [PERSON] в день коли його відібрали у матері, які могли підтвердити чи спростувати, що життю чи здоров`ю дитини є загроза. Твердження позивача спростовуються характеристикою Сумського дошкільного навчального закладу № 23 «Золотий ключик» м. Суми. 26.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що 03.05.2020 спеціалістами управління було запропоновано відповідачу встановити контакт для вирішення ситуації, яка склалась в її родині, пропозиція була проігнорована. Також, відповідачка відмовилась від співпраці з Сумським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зазначає, що адміністрація Сумського дошкільного навчального закладу № 23 «Золотий ключик» м. Суми не могла бути свідком стану дитини, здатності матері до виконання батьківських обов`язків та способу життя відповідача саме в час коли відбувались події, які викладені у позовній заяві. Представником відповідача зазначено, що [PERSON] не зловживає спиртними напоями, але остання знаходилась на лікуванні у відділенні детоксикації та інтенсивної терапії з 03.05.2020 по 05.05.2020. Відповідач не виявила бажання пройти обстеження для підтвердження чи спростування наявності у неї тривалої хвороби, пов`язаної із вживанням алкоголю. Відповідно до повідомлень свідків подій, які відбувались в родині відповідача, [PERSON] вживає спиртні напої, не здійснює належний догляд за дитиною, дитина більшість часу проводить вдома, що призводить до втрати дитиною соціальних зв`язків. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали і у задоволенні просили відмовити. [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у квартирі з дитиною та на той час із співмешканцем. 04.11.2020 був звичайний день, дитина в садочок не ходила, бо там було холодно. Вони ходили до бабусі, а потім їй зателефонували подруги та запропонували зустрітися з якими вони близько 15 години зустрілися біля Курського ринку в м. Суми. Дитина залишилась вдома із співмешканцем. Співмешканець готував їжу і їжа підгоріла, він відчинив вікно, щоб провітрити. Зазначила, що її син на підвіконні не стояв, він стояв на батареї біля вікна. Він часто так робить, бо любить дивитись у вікно. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказував, що представники служби у справах дітей не були присутніми під час відібрання дитини та жодного разу не приходили до [PERSON] для обстеження житлово-побутових умов. [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків не притягувалась. Будь-яких доказів, що життю чи здоров`ю дитини є загроза, а також що [PERSON] не здійснює за ним належний догляд не надано. Вимагав негайно повернути дитину матері. Комунальний заклад Сумської обласної ради «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» пояснення по суті позову не надав. Просив розглядати справу без участі їх представника. Заяви, клопотання. 12.01.2020, 22.01.2021, 05.02.2021, 26.02.2021 та 15.03.2021 від Комунального закладу Сумської обласної ради «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. 13.01.2021 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 26.01.2021 від позивача Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов відгук на відзив до позовної заяви. 27.01.2021 та 10.02.2021 від представника відповідача надійшли заяви про приєднання доказів до матеріалів справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.12.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження на 13.01.2021. 13.01.2021 за клопотання представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 26.01.2021. 26.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд на 18.02.2021. 18.02.2021 розгляд справи відкладено на 04.03.2021 04.03.2021 розгляд справи відкладено на 16.03.2021 через неявку представника позивача. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача та її представника, пояснення свідків, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 4, 6). Родина відповідача проживає за адресою: [ADDRESS] , де згідно Акту обстеження умов проживання від 22.01.2021 створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 69, 89-93). Відповідно до листа на ім`я начальника Управління служби у справах дітей від 18.11.2020 родина [PERSON] перебувала на обліку в 2017 році, родині надавалася послуга соціального супроводу з 04.05.2017 по 03.10.2017, за результатами якого дитина була повернута на виховання матері, наслідки складних життєвих обставин мінімізовані, сім`я була знята з обліку. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 28.05.2020 № 6 було прийнято рішення щодо організації соціального супроводу родини, але жінка від соціального супроводу відмовилась. Вказано, що лише з 05.10.2017 по 29.08.2018 [PERSON] систематично відвідував Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 30 «Чебурашка». Мати особисто приводила та забирала сина, дитина завжди була чистою, охайно вдягнутою. В 2020 році оцінка потреб сім`ї не проводилась, [PERSON] до центру не зверталася, під соціальним супроводом не перебувала (а.с. 62). Згідно листа на ім`я начальника Управління служби у справах дітей від 04.05.2020 на «гарячу лінію 102» 03.05.2020 надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] , жінка отримала тілесні ушкодження. Прибувши на місце виклику встановлено в квартирі бригаду швидкої допомоги, котра оглядала [PERSON] , у котрої були ознаки алкогольного сп`яніння. У квартирі знаходився хлопчик [PERSON] . Хлопчика було доставлено до приймального відділення дитячої обласної лікарні для обстеження. Життю та здоров`ю малюка нічого не загрожує (а.с. 60). Відповідно до повідомлення КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» [PERSON] з 03.05.2020 по 05.05.2020 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні детоксикації та інтенсивної терапії (а.с. 65). У поданій заяві на ім`я директора Сумського міського центру соціальних служб дітей та молоді від 16.06.2020 [PERSON] зазначила, що проінформована про рішення комісії з питань захисту прав дитини № 6 від 28.05.2020 про взяття її дитини під соціальний супровід. Вказала, що соціального супроводу не потребує, у разі потреби звернеться до центру особисто (а.с. 63). Відповідно до листа на ім`я начальника Управління служби у справах дітей від 05.11.2020 на «гарячу лінію 102» 04.11.2020 о 16 год. надійшло повідомлення «Неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною» за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння перебуває біля Курського ринку, а малолітній син [PERSON] (6 років) стоїть на 7-му поверсі біля відчиненого вікна. Патрульними було прийнято рішення викликати інспектора ювенальної превенції для подальшого вилучення дитини. По приїзду інспектора, дитину вилучили та доставили до Сумської обласної дитячої лікарні (а.с. 7). Згідно відомостей СОР КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» від 27.11.2020, [PERSON] перебував на лікуванні з 04.11.2020 по 06.11.2020. Хлопчик поступив до лікарні на підставі акту доставлення дитини Головного управління Національної поліції в Сумській області від 04.11.2020 (а.с. 76). Відповідно до повідомлення на ім`я начальника Управління служби у справах дітей від 12.11.2020, під час розгляду матеріалів ЄО № 70831 від 04.11.2020 встановлено факт невиконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо свого малолітнього сина, що виразилося в тому, що остання не створила належних умов життя дитини, які могли зашкодити здоров`ю малолітнього, чим порушила вимоги передбачені пунктом 2 статті 150 Сімейного кодексу України. На [PERSON] складено адміністративні протоколи за частиною 1 статті 184 та частиною 1 статті 178 КУпАП. Малолітній [PERSON] опинився в складних життєвих обставинах, тому з метою проведення профілактичної роботи та упередження скоєння протиправних дій відносно малолітньої дитини просить здійснити вихід на факт виявлення порушення чинників пов`язаних із створення належних умов для життя дитини законним представником [PERSON] . Зазначено, що [PERSON] вже потрапляла в поле зору поліції щодо факту неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с. 8). Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.12.2020 справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 49). Вказаною постановою встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина, зокрема, які б підтверджували об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять, зокрема не вказано в чому виявилось ухилення від виконання батьківських обов`язків. Обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частини 4 і 5 статті 82 ЦПК України). Відомостей щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 178 КУпАП суду не надано, зокрема з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] оскаржена у судовому порядку (а.с. 50, 51). Комунальний заклад Сумської обласної ради «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» на адвокатський запит [PERSON] листом від 16.11.2020 повідомив, що [PERSON] , [INFO] прибув до закладу в супроводі спеціаліста управління служби справах дітей 06.11.2020 та прийнятий до центру реабілітації згідно направлення на влаштування служби у справах дітей. [PERSON] відвідала сина [PERSON] в закладі 10.11.2020, 13.11.2020 та 15.11.2020, привозила сину солодощі, фрукти, одяг, іграшки та ліки. Зазначено, що вибуття дитини з закладу може відбутися лише на підставі погодження служби у справах дітей Сумської ОДА (а.с. 44). 09.11.2020 комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Сумської міської ради прийнято рішення про ініціювання Управлінням «Служби у справах дітей» Сумської міської ради звернення до територіального підрозділу національної поліції щодо надання характеризуючих даних на матір дитини та звернутися з позовною заявою до суду першої інстанції про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав; Сумському міському центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді взяти під соціальний супровід родину Меньшикової та надати наявну інформацію до Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради для вжиття заходів соціально-правового захисту дитини (а.с. 10). 11.11.2020 [PERSON] направила на адресу Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради заяву, у якій просила повернути на виховання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 42, 43). 12.11.2020 Виконавчим комітетом Сумської міської ради прийнято рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері № 546, яким вирішено Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, начальнику відділу охорони здоров`я, відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері, [PERSON] , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини; питання подальшого влаштування малолітньої дитини покласти на Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради; Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради протягом 7 робочих днів звернутися до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою про відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до характеристики, складеної ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Лобіним М., [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, провокує сварки з сусідами. До адміністративної відповідальності притягувалась за частиною 1 статті 184 та частиною 1 статті 178 КУпАП (а.с. 9). Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 23.11.2020 [PERSON] під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 46). Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 17.11.2020 [PERSON] одержує в департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи, або за особою, яка досягла 80 річного віку на [PERSON] (а.с. 47). Згідно відомостей Сумського дошкільного навчального закладу № 23 «Золотий ключик» м. Суми від 20.11.2020 [PERSON] відвідує групу № 2 (ясла-садочок) з 03.08.2018. Вихованням дитини займається мама [PERSON] , яка виховує сина сама, зацікавлена в розвитку своєї дитини, приймає активну участь у житті дошкільного закладу та групи. Долучається до різних форм роботи, які проходять у дошкільному закладі. На батьківських зборах проявляє ініціативу та небайдужість. За дитиною здійснюється належний догляд. У дошкільний заклад [PERSON] завжди ходить охайним та чистим. Оплата за харчування здійснюється своєчасно. Без поважної причини дошкільний заклад [PERSON] не пропускав. Дитину до дитячого садочку мама приводила та забирала завжди вчасно. Хлопчик лагідний, відповідальний, йде на контакт. [PERSON] любить свою маму та завжди лагідно відкликається про неї (а.с. 45). Відповідно до відомостей Сумського дошкільного навчального закладу № 23 «Золотий ключик» м. Суми від 23.11.2020 наданих на запит Управління служби в справах дітей з березня 2020 року дошкільний заклад припинив свою освітню діяльність в зв`язку з карантином. З 01.06.2020 роботу закладу було відновлено. [PERSON] прийшов до закладу 30 вересня, 1 та 2 жовтня. З 3 жовтня дитина заклад не відвідує. До початку карантину вихованням дитини займалась мама, яка виховує сина сама. За дитиною здійснюється належний догляд. У дошкільний заклад [PERSON] завжди ходить охайним та чистим. Оплата за харчування здійснюється своєчасно. Без поважної причини дошкільний заклад [PERSON] не пропускав. Дитину до дитячого садочку мама приводила та забирала завжди вчасно. У стані алкогольного сп`яніння вихователі [PERSON] не бачили. Інші особи [PERSON] не приводили і не забирали (а.с. 64). За період перебування [PERSON] в Комунальному закладі Сумської обласної ради «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» його мати [PERSON] за період з 10.11.2020 по 29.01.2021 вісімнадцять разів відвідувала дитину. Привозила дитині одяг, взуття, іграшки, солодощі, фрукти, тощо (а.с. 97). Відповідно до Психолого-педагогічної характеристики вихованця Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області [PERSON] станом на січень 2021 року хлопчик був влаштований до закладу 06.11.2020 за направленням служби у справах дітей, у якому зазначено про невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків та зловживання спиртними напоями. З [PERSON] проведено різні методики. Дитина бачить себе в сімейному оточені. Хлопчик емоційно прихильний як до мами так і до бабусі. Дитина сумує за домом, хоче повернутися до мами. Про маму відгукується позитивно (а.с. 98). З письмового повідомлення [PERSON] на ім`я начальника управління Служби у справах дітей від 21.01.2021 вбачається, що 04.11.2020 вона бачила [PERSON] на ринку, який знаходить поруч з їхнім будинком, в нетверезому стані. Коли вона підійшла до будинку, то побачила, що вікна в квартирі [PERSON] відкриті та з вікна виглядала її дитина, яка могла випасти. Оскільки вона бачила матір незадовго до цього в іншому місці, то їм здалося, що дитина знаходиться без нагляду дорослих і її знайома зателефонувала на «лінію 102» (а.с. 70). Аналогічні пояснення містяться в письмовому повідомленні [PERSON] на ім`я начальника управління Служби у справах дітей від 21.01.2021 (а.с. 71). Разом з тим, вказані особи позивачем як свідки не заявлялись та не були допитані у судовому засіданні, а тому письмові повідомлення [PERSON] та [PERSON] на ім`я начальника управління Служби у справах дітей не можуть бути прийняті судом до уваги. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї , сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до ст. 14 названого Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно частини 3 статті 4 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. За змістом частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у пунктах 47- 52 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 р. (заява N 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. За практикою Європейського суду з прав людини, сам факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К. А. проти Фінляндії» (K. A. v. Finland), № 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. У справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Судовим розглядом встановлено, що 03.05.2020 малолітнього [PERSON] було вилучено у [PERSON] та доставлено до дитячої лікарні для обстеження. З 03.05.2020 по 05.05.2020 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні детоксикації та інтенсивної терапії. Після повернення [PERSON] сина, у поданій на ім`я директора Сумського міського центру соціальних служб дітей та молоді від 16.06.2020 зазначила, що соціального супроводу не потребує та у разі потреби звернеться до центру особисто. 04.11.2020 за місцем проживання відповідачки приїхали поліцейські, які викликали інспектора ювенальної превенції, по приїзду якого [PERSON] був вилучений та доставлений до Сумської обласної дитячої лікарні, де перебував на лікуванні по 06.11.2020, а 06.11.2020 прибув до Комунального закладу Сумської обласної ради «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» та прийнятий до центру реабілітації згідно направлення на влаштування служби у справах дітей. Відповідачка [PERSON] за період з 10.11.2020 по 29.01.2021 вісімнадцять разів відвідувала сина, привозила йому одяг, взуття, іграшки, солодощі, фрукти. 11.11.2020 зверталась із заявою до управління служби в справах дітей із заявою про повернення сина їй на виховання. Окрім характеристики ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції Лобіна М., доказів притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності не надано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито постановою суду від 01.12.2020 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка є хронічним алкоголіком чи перебувала на обліку у лікаря - нарколога суду не надано. Відповідно до частини 3 статті 12 та частин 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Залишення малолітнього [PERSON] у небезпеці, під загрозою життю та здоров`ю 04.11.2020 дослідженими доказами не встановлено, а отже не доведено існування такої небезпеки, як і не доведено небажання [PERSON] займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини. Обставин, які б указували на те, що залишення у відповідачки її сина є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання з досліджених доказів не встановлено. Судом установлено, що відповідачка належним чином піклується про свого малолітнього сина, загрози для його життя і здоров`я при відібранні на підставі наданих доказів не встановлено. Хлопчик емоційно прихильний до мами. Дитина сумує за домом, хоче повернутися до мами. Примусове відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та роз`єднання сім`ї не сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини у ситуації яка склалася. Більше чотирьох місяців дитина перебуває під опікою держави, обставини, які не дозволяють повернути дитину позивачу не встановлені. Оскільки судом не ухвалено рішення про відібрання дитини, не підлягають задоволенню похідні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. За встановлених обставин позовні вимоги в межах їх доводів задоволенню не підлягають. Щодо доводів представника відповідача про негайне повернення дитини суд зазначає, що оскільки суд відмовляє у задоволенні позову про відібрання дитини, тому положення пункту 5 частини 1 статті 430 ЦПК України застосуванню не підлягають. Судові витрати. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 7 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Outcome: dismissed