Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 06 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08 квітня 2015 року повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у зв'язку з невирішенням судом заявленої вимоги про визнання недійсним договору іпотеки №014/9843/74/83302 від 17 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність є необов'язковою. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд вирішив питання про право, не зазначивши точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 ЦПК України; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] просила: визнати недійсним п.16.3 кредитного договору №014/9843/74/83302 від 16 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Путивльського відділення; визнати недійсним кредитний договір №014/9843/74/83302 від 16 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Путивльського відділення; визнати недійсним договір іпотеки №014/9843/74/83302 від 17 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Путивльського відділення; визнати недійсною додаткову угоду №1 від 12 червня 2009 року до кредитного договору №014/9843/74/83302 від 16 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Путивльського відділення та визнати недійсною додаткову угоду №2 від 02 вересня 2010 року до кредитного договору №014/9843/74/83302 від 16 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Путивльського відділення. Відповідно до п.п.8, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивні частини. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають з установлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст.ст.215-217 ЦПК України. У резолютивній частині рішення зазначено про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, разом з тим, не зазначено конкретно, яким чином вирішено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки №014/9843/74/83302 від 17 квітня 2008 року. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено ЦК України. Згідно з ч.5 ст.3 закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як на підставу для визнання договору іпотеки недійсним [PERSON] послалась на те, що цей договір укладено з метою забезпечення основного зобов'язання. Зважаючи те, що судом відмовлено у задоволенні позову [PERSON] в частині визнання кредитного договору №014/9843/74/83302 від 16 квітня 2008 року недійсним, відповідно не підлягає задоволенню і вимога про визнання договору іпотеки №014/9843/74/83302 від 17 квітня 2008 року недійсним.

Outcome: dismissed