Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, узагальнені доводи інших учасників справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 16 по бульвару Богдана Хмельницького, 14 в м. Харкові. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить квартира № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові, на підставі службового ордеру, виданого у відповідність до рішення виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих міста Харкова від 16.04.1980 року за № 196-3. У вказаній квартирі з 1998 року зареєстрований відповідач [PERSON] З моменту реєстрації та по теперішній час відповідач фактично ніколи не проживав за вказаною адресою. Будь-які речі відповідача за адресою реєстрації відсутні, також відсутнє будь-яке інше майно, яке б йому належало. Позивач вказує, що відповідач квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача як власника квартири та перешкоджає йому користуватися квартирою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, що за наявності заяви позивача про розгляд справи за його відсутності відповідає положенням ст.223 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Встановлені судом обставини. Відповідно до службового ордеру № 001009 № 145, виданого 18.04.1980 року [PERSON] депутатів трудящих міста Харкова позивачу [PERSON] на право зайняття надана квартира № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові. Ордер видано на підставі рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих м. Харкова від 16.04.1980 року № 196-3. Склад сімї: [PERSON], основний квартиронаймач, [PERSON], дружина, [PERSON], син (а.с. 4). З довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 52 від 01.12.2017 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач [PERSON], наймач, [INFO], з 11.06.1980 року; [PERSON], дружина позивача, [INFO], з 11.06.1980 року; [PERSON], син позивача, [INFO], з 17.05.2000 року; [PERSON], онук позивача, [INFO], з 24.11.2000 року; малолітня онука позивача [PERSON], [INFO], з 02.03.2012 року (а.с. 5). Норми права, що підлягають застосуванню. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений або обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку\~\~сімейного\~\~типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування\~\~ непрацездатних\~\~ осіб,\~\~у\~\~тому\~\~числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;\~\~6) виїзду для\~\~лікування\~\~в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом\~\~усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Отже, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають встановленню та доведенню термін відсутності відповідача та причини його відсутності. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від\~\~ 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР ), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до засад цивільного судочинства кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на\~ підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У відповідність до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач [PERSON], виклавши у позовній заяві обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначав, що спірне житлове приміщення - квартира № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові належить йому на праві власності , відповідач, який має в ньому державну реєстрацію, у житловому приміщенні ніколи не проживав, ним не цікавиться. Комунальні послуги не сплачує, що порушує права позивача, як власника квартири користуватися та розпоряджатися нею, а тому з підстав, передбачених ст.405 ЦК України відповідач [PERSON] повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог позивачем надано письмові докази, зокрема, ордер № 001009 № 145, виданий 18.04.1980 року [PERSON] депутатів трудящих міста Харкова на право зайняття квартири № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові, та довідка з місця проживання про склад сімї та прописку, видана КП «Жилкомсервіс» дільниця № 52 від 01.12.2017 року. Вказані докази свідчать про те, що спірне житлове приміщення розташовується у приміщенні будинку державного житлового фонду та є службовим житловим приміщенням, яке призначено для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, ст.118 ЖК України. Даних про належність квартири № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові позивачу на праві власності суду не надано. Відповідач [PERSON] 24.11.2000 року отримав право постійного безоплатного користування в квартирі № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові на правах члена сімї наймача, що випливає з довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 52 від 01.12.2017 року. Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами по справі з приводу права користування відповідачем квартирою № 61 по б-ру [PERSON], 14 в м. Харкові регулюються нормами ст.ст.71, 72 ЖК України з приводу збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та підстав визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту відсутності відповідача [PERSON] у житловому приміщенні понад встановлені законом 6 місячні строки, щодо причини такої відсутності, забезпеченості його іншим житлом для постійного проживання. Акти щодо відсутності відповідача у місці проживання матеріали справи не містять; пояснення сусідів-свідків з цього приводу також відсутні. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Позивачем [PERSON] не доведено на підставі належних та допустимих доказів факту відсутності відповідача без поважних причин за місцем проживання понад шість місяців, а тому відсутні встановлені законом підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Судові витрати. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed