Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

свої вимоги за первісним позовом [PERSON] обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в смт.Печеніжин, провул.Франка,10, (колишня адреса вул.Франка, 46) Коломийського району, належав його батьку [PERSON]. 26.12.1995 року останній помер, заповівши все своє майно в рівних частинах своїм синам - позивачу [PERSON] та [PERSON]. Останній є батьком відповідача за первісним позовом [PERSON] та помер 14.06.1997 року, не прийнявши та не оформивши у встановленому порядку спадщини. Після його смерті сторони залишилися єдиними спадкоємцями на вказане спадкове майно. Підтвердженням правомірності володіння земельної ділянки та будинку спадкодавцем [PERSON] позивач [PERSON] вважає рішення виконавчого комітету Яблунівської районної ради депутатів трудящих (сьогодні - Печеніжинська селищна рада) №57 від 25.02.1961 року, яким спадкодавцю виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку площею 0,07 га по вул.Франка,46 (сьогодні - провулок Франка). Крім того, розроблений Генеральний план відводу даної земельної ділянки, і на даний будинок заведена справа по будівництві, та після введення його в експлуатацію, заведено будинкову справу, у якій зазначено, що власником даного будинковолодіння є [PERSON] Крім того, у довідці Печеніжинської селищної ради №1115 від 08.06.2015 року зазначено, що вказаному спадкодавцю належали спірні житловий будинок з господарськими спорудами. Однак, за життя батько позивача [PERSON] державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок не здійснив, оскільки на той час, коли було збудовано це майно, не передбачалося обов'язкової реєстрації таких прав. Тому позивач за первісним позовом вважає, що його батько набув право власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку. 23.07.2015 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори на підставі Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з цими свідоцтвами кожній зі сторін належить по 1/2 цих земельних ділянок, загальні площі яких складають 1\~500, 4 440 та 1\~606 кв.м. Однак, вказаний державний нотаріус відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок в звязку з непредставленням правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно. Цей позивач зазначає, що вказаний документ відсутній. Поряд з тим, інших спадкоємців, крім відповідача [PERSON], які б претендували на спадщину, немає. Тому позивач за первісним позовом просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину майна, яке складається із земельної ділянки та збудованих на ній спірних житлового будинку, господарських будівель і споруд. 12.01.2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування права власності на іншу 1/2 частину спірного спадкового майна, яке складається із земельної ділянки та збудованих на ній вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд з тих же підстав, які зазначені в первісному позові. Ухвалою Коломийського міськрайоного суду від 20.01.2016 року вимоги за первісним за зустрічним позовами обєднано в одне провадження. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 13.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги за первісним позовом підтримує, а зустрічний позов визнає та просить справу розглядати в його відсутності. 20.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги за первісним позовом визнає, а зустрічний позов підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження серії ЯЕ №273353, виданим 10.08.1953 року Печеніжинським райбюро ЗАГС Станіславської області, позивач за первісним позовом [PERSON] народився 27.08.1939 року в с.Печеніжин Печеніжинського (на той час) району. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 08.07.1948 року Печеніжинським райбюро ЗАГС, батько відповідача за первісним позовом [PERSON] народився 27.06.1948 року. Його батьками також вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.49). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НМ №421622, виданого 12.03.1977 року Коломийським райвідділом ЗАГС, відповідач за первісним позовом [PERSON] народився в смт.Печеніжин Коломийського району. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №291127, виданого 26.12.1995 року Печеніжинською селищною радою, батько позивача за первісним позовом [PERSON] помер 24.12.1995 року в смт.Печеніжин Коломийського району (а.с.15). Згідно із заповітом, посвідченим 15.09.1994 року секретарем Печеніжинської селищної ради Коломийського району та зареєстрованого в реєстрі за №42, вказаний спадкодавець заповів все своє майно в рівних частинах своїм синам - [PERSON], тобто позивачу за первісним позовом, та його брату - [PERSON] (а.с.8). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №088291, виданого 16.06.1997 року Печеніжинською селищною радою, батько відповідача [PERSON] - [PERSON] помер 14.06.1997 року в смт. Печеніжин Коломийського району (а.с.16). Відповідно до рішення виконкому Яблунівської районної ради №57 від 25.02.1961 року [PERSON] виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку площею 0,07 га в смт.Печеніжин, по вул. Шевченка,46, та надано право індивідуального будівництва (а.с.14). Судом також встановлено, що на будинковолодіння по вул. Франка,46 в смт. Печеніжин заведено справу, власником вказано [PERSON] (а.с. 22). Згідно з планом будівлі, складеного 31.03.1995 року, домовласником (домокористувачем) спірного будинку вказано [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до довідки №1115, виданої Печеніжинською селищною радою Коломийського району 08.06.2015 року, [PERSON] належав житловий будинок в смт.Печеніжин, провул. Франка, 10, (колишня вул.Франка, 46) Коломийського району та приватизовані земельні ділянки згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІФ №07-03-2-/000325, що знаходяться в смт.Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області. Дане господарство відноситься до робітничого двору. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживав батько відповідача [PERSON] - [PERSON], який є сином померлого. На час смерті останнього в будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений у виконкомі цієї ради 15.09.1994 року за №42, не змінювався і не скасовувався, а заповіт від імені [PERSON] у виконкомі вказаної ради не посвідчувався (а.с.10). Судом встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 24.07.2015 року за №53531, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на спірний будинок не зареєстровано (а.с.13). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим ОКП «Коломийське МБТІ» 01.08.2013 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 92,0 кв.м., житловою площею 61,2 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю літера Б, сараю літера В, сараю літера Г, навісу літера Д, вбиральні - літера Ж, навісу - літера З, криниці - №1, огорожі - «№2-4» ( а.с19-21). Судом встановлено, що згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31807263, виданого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 26.09.2012 року, після смерті [PERSON], який помер 24.12.1995 року, відкрита спадкова справа №488, за номером у спадковому реєстрі - 53444533 (а.с.11). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного державного нотаріуса від 18.03.2015 року вбачається, що кожній зі сторін відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - спірні житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в звязку з тим, що право власності на це майно не зареєстроване за спадкодавцем, і відсутній правовстановлюючий документ на дане майно (а.с.12). Судом також встановлено, що 23.07.2015 року зазначеним державним нотаріусом видані 4 свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі за №№535, 536, 537, 538, згідно з якими спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його син [PERSON] (тобто позивач за первісним позовом), а спадкоємцем майна [PERSON] є його [PERSON] (тобто відповідач за первісним позовом). В цих свідоцтвах також вказано, що спадкоємцем майна [PERSON] був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. На підставі вказаних свідоцтв кожній зі сторін належить по 1/2 частині земельної ділянки площею 1\~500 кв.м., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та по 1/2 частині земельних ділянок площами 4\~440 та 1606 кв.м., призначених для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вказані частки земельних ділянок на підставі цих свідоцтв зареєстровано за кожною зі сторін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексі номери: 41105773, 41114452, 41115733, 41116871 (а.с. 24, 25, 60-64). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного суд вважає вимоги сторін за обома позовами про визнання за кожною зі сторін як єдиними спадкоємцями права власності на 1/2 частину спірних житлового будинку, господарських будівель та споруд обгрунтованими, оскільки наявні правові підстави для цього, і іншим чином сторони не можуть набути права власності на це майно. Крім того, взаємне визнання кожною зі сторін обох позовів в цій частині не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. Поряд з тим, вимоги про визнання за кожною зі сторін права власності на 1/2 частину вищевказаних земельних ділянок суд вважає безпідставними, адже сторони вже є співвласниками цього майна на підставі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину. Тому визнання сторонами позовів в цій частині суперечить закону, і суд таке визнання не приймає. Отже, позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: partial