Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області (позивач) подав до суду позов до [PERSON] (відповідачка), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] . В обґрунтування вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак вона належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. При обстежені умов проживання малолітніх дітей встановлено, що діти проживають у житловому приміщенні, де створено незадовільні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Будинок складається з однієї кімнати, в якій немає окремих місць для сну та відпочинку дітей. Діти брудні, у зношеному, занедбаному одязі, постільна білизна відсутня, стіни потребують побілки. У кімнаті безлад, розкидані брудні речі, підлога брудна. З продуктів харчування наявні тільки олія, картопля і варена ковбаса, приготовленої їжі немає. Малолітній [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю 16.08.2018 поступив у приймальне відділення комунального закладу охорони здоров`я «Ходорівська міська лікарня» у важкому стані, вагою, 6,440 кг, що є дуже низькою для віку дитини з попереднім діагнозом: гіпотрофія важкого ступеня, кахексія, дефіцитна анемія середнього ступеня, у зв`язку з чим перебував у реанімаційному відділенні, де йому була надана необхідна медична допомога. Беручи до уваги стан дитини було вирішено транспортувати його разом із матір`ю реанімобілем до КЗ ЛОВ ЗУС ДМУ (м.Львів), однак мати відмовилася від транспортування і госпіталізації сина, в результаті чого хлопчик залишився у реанімаційному відділенні. На даний час малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовані у комунальний заклад Львівської обласної ради «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Журавно», а малолітній [PERSON] , [INFO] , у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1». Наведені вище факти свідчать, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно дітей та подальше їх перебування з матір`ю у антисанітарних умовах, відсутність продуктів харчування та приготовленої їжі, відсутність елементарних засобів для дотримання особистої гігієни дітьми, агресивна поведінка матері є прямою загрозою для життя та здоров`я малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, хоч належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача подано клопотання про долучення доказів (а.с.66), про відкладення розгляду справи (а.с.78) та про розгляд справи за його відсутності (а.с.86). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.51-52). Ухвалою підготовчого засідання від 30.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.70-71). Ухвалою судового засідання від 04.11.2020 відкладено розгляд справи (а.с.79). Ухвалою судового засідання від 30.12.2020 постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.87). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1494/18 відповідачки [PERSON] (а.с.64, 65, 74, 75, 76). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 15.03.2011., 23.07.2012 та 12.05.2017 (а.с.4, 5, 6). Відповідно до розпорядження голови Жидачівської РДА від 17.08.2018 №815 здійснити 17.08.2018 у [ADDRESS] відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] . Влаштувати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА, малолітнього [PERSON] , [INFO] , в медичний заклад згідно скерування КЗ ОЗ «Ходорівська міська лікарня» (а.с.3). Актом обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 17.04.2018 встановлено, що сім`я проживає у [ADDRESS] , в однокімнатній квартирі, в антисанітарних умовах. У кімнаті складовано багато брудного одягу, постільна білизна відсутня, діти не мають окремо відведених місць для сну та відпочинку, наявні два старі, брудні, зношені ліжка та один диван, діти не доглянуті, одягнуті неохайно, брудні. З продуктів харчування наявні картопля, олія, і палиця вареної ковбаси. Для виховання та розвитку дітей умови незадовільні. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , доставлений у реанімаційне відділення Ходорівської міської лікарні у важкому стані. Мати дітей [PERSON] є одинокою багатодітною матір`ю, батьківські обов`язки не виконує. Належних умов для проживання та виховання дітей не створила. Сина [PERSON] , [INFO] , не годувала і від лікування сина у лікарні відмовлялася. Висновок: [PERSON] створила незадовільні умови для проживання та виховання дітей. Умови, в яких проживають та виховуються діти загрожують їхньому життю та здоров`ю (а.с.9). Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , дитина поступила до лікарні у важкому стані. Вага дитини дуже низька як для її віку. Дитина не їсть. Мати [PERSON] відмовляється виконувати рекомендації медичних працівників, поводить себе агресивно, відмовилася від перевезення дитини реанімобілем на лікування у КЗ ЛОВ ЗУС ДМУ. У помешканні, де проживає дитина, антисанітарні умови, спальних місць не вистачає (а.с.10-13). З листа начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області вбачається, що виїздом за місцем проживання [PERSON] разом з дітьми встановлено наявність повної антисанітарії, відсутність створених умов для життя, навчання та виховання малолітніх дітей, що створює загрозу їх життю і здоров`ю (а.с.14). Згідно з листом міського голови Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 17.08.2018 №2145 склалися загрозливі обставини для здоров`я і проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати здійснювала неналежний догляд, діти незабезпечені продуктами харчування, немає можливості для купання і вмивання, відсутній чистий одяг, умови для проживання і догляду за дітьми неналежні (а.с.17). Відповідно до інформації з листа т.в.о.головного лікаря КНП «Ходорівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Ходорівської міської ради Львівської області від 17.08.2018 дитина [PERSON] , 26.04.2017 на обліку у сімейного лікаря [PERSON] не знаходиться. Мати та її родичі чинять спротив медичним працівникам спробам відвідати цю дитину. Мати [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 1992 року (а.с.18). Розпорядженнями голови Жидачівської РДА від 06.09.2018 №862 та 05.12.2018 №1084 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовано у комунальний заклад Львівської обласної ради «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Журавно», а малолітнього [PERSON] , [INFO] , у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1» (а.с.41, 42). Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №106/1/2 від 21.11.2019 за рівнем обмеження життєдіяльності [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.57). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.09.2020 [PERSON] на даний час не проживає у [ADDRESS] і місце її знаходження невідоме (а.с.67). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю обставин, які свідчать про ухилення матері малолітніх дітей від виконання своїх обов`язків по їх вихованню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закону №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини. Так, згідно сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Частиною 1 статті 8 Закону №2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону №2402-III). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги приписи частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді цієї справи практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку аргументам сторони позивача суд зауважує, що такі повністю підтверджуються наявними матеріалами справи та встановлюють, що діти проживали в антисанітарних умовах, носили брудний одяг, не були забезпечені належними умовами для сну і відпочину, а також для підтримання їх чистоти та гігієни. З їжі у сім`ї було виявлено лише картоплю, олію та варену ковбасу, що, на переконання суду, є недостатнім для забезпечення потреб дітей, з огляду на їх вік, у повноцінному (здоровому) харчуванні. Більше того, відповідачка не забезпечила належного медичного супроводу її дітей та надання їм, за необхідності, своєчасної медичної допомоги, що призвело до реальної загрози здоров`ю і життю її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якого було госпіталізовано до закладу охорони здоров`я, де було надано необхідну медичну допомогу. Також, суд звертає увагу на те, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра тривалий час і хоч строк дії висновку лікарсько-консультативної комісії від 21.11.2019 закінчився 21.11.2020, однак у суду відсутні будь-які фактичні дані про те, що стан здоров`я [PERSON] , на даний час, не перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. Крім цього, суд зазначає, що діти з 17.08.2018 по даний час перебувають у спеціалізованих закладах і відсутні будь-які докази того, що [PERSON] вживала відповідних заходів для відновлення спілкування з ними та усунення вищевказаних негативних обставин за місцем їхнього проживання. Суд вважає за необхідне звернути увагу на висновок, зроблений Верховним Судом 01 квітня 2020 року у справі №473/1555/19-ц, згідно з яким основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. У своїй сукупності викладені обставини дають суду обґрунтовані підстави стверджувати про доведеність стороною позивача обставин, які свідчать про те, що відповідачка [PERSON] неналежно піклувалася про своїх малолітніх дітей, не виконувала обов`язків щодо їх виховання, відтак подальше залишення цих дітей разом з матір`ю становитиме небезпеку для їхнього життя і здоров`я. Надати оцінку аргументам відповідачки суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, та передання їх Жидачівській районній державній адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування для подальшого влаштування, є необхідним для забезпечення якнайкращих інтересів цих дітей, тому позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави у розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1\~762,00 грн). На підставі статті 51 Конституції України, статей 150, 155, 164, 170 Сімейного кодексу України, статей 7, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved