Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.08.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено у повному обсязі. Як зазначає у своїй заяві представник позивачки Фесик І.А. , на стадії судового розгляду між ним та позивачкою було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого ним була надана така позивачці, тому він і подав заяву про ухвалення додаткового рішення для розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Відповідно до ч.1, 2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином, проте представник відповідача адвокат Бульба Р.В. подав до суду клопотання, в якому просив відмовити позивачці у відшкодуванні витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в сумі 14950,00 грн повністю або зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 600,00 грн, мотивуючи це тим, що в матеріалах справи не міститься жодних клопотань, поданих до суду, про стягнення витрат на правничу допомогу, про намір подати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу та про поважні причини неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат до закінчення судових дебатів у справі, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення для розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. 20.08.2021 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від представника позивачки - адвоката Фесика І.А. надійшло заперечення на клопотання представника відповідача адвоката Бульби Р.В. про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому представник позивачки зазначає, що ним під час судового розгляду було зроблено заяву про те, що витрати на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, оскільки необхідно скласти документи, які підтверджують фактично надані послуги по наданню правничої допомоги. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №826/2689/15 (провадження №К/9901/7612/19) дійшов висновку, що доводити не співмірність судових витрат має сторона, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Верховний Суд у цій справі зазначив, що згідно зі ст.134 КАС витрати на правничу допомогу не мають граничної межі. Таким чином, розмір суми, що підлягає сплаті, в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів та можуть дорівнювати будь-якій сумі, визначеній в договорі про надання таких послуг. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Об`єднана палата Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 виклала наступний правовий висновок: «Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору». Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 року у справі №673/1123/15-ц і від 02.12.2020 року у справі №742/2585/19, за надану професійну правничу допомогу у разу підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що оскільки рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.08.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено (а.п.66), а представництво інтересів позивачки здійснювалось адвокатом Фесиком І.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.01.2021 року та сума витрат відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 04.08.2021 року та акта виконаних робіт від 28.01.2021 року становить 14950,00 грн, а стороною відповідача не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що судові витрати на оплату правничої допомоги є неспівмірними, то подана представником позивачки у цивільній справі №2/742/333/21 (742/3465/20) Фесиком І.А. заява про винесення додаткового рішення щодо вирішення питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правову допомогу підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки до закінчення судових дебатів у справі адвокат Фесик І.А. зробив про це відповідну заяву. Крім того, згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, то з власної ініціативи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved