Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до фермерського господарства «Гранат» про повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стягнення плати за користування земельною ділянкою та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що йому належить земельна ділянка площею 3,26 га, кадастровий номер 5123381400:01:002:0210, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району, яку він успадкував 27.09.2018 року після смерті матері [PERSON] . Вказану земельну ділянку обробляє відповідач по справі. Він звернувся до відповідача з проханням повернути належному йому земельну ділянку, однак відповідач відмовив в поверненні земельної ділянки, пославшись на договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачем та [PERSON] від 07.08.2018 року. Позивач зазначає, що його мати померла [INFO] і не могла фізично укласти та підписати договір оренди земельної ділянки 07 серпня 2018 року, а тому вказаний договір є неукладений. Тому, просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні та повернути [PERSON] земельну ділянку площею 3.26 га, кадастровий номер 5123381400:01:002:0210, що розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42659713 від 22.08.2018 року державного реєстратора Любашівської районної державної адміністрації, права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123381400:01:002:0210, яке вчинене на підставі договору оренди від 07.08.2018 року між Фермерським господарством «Гранат» Та [PERSON] ; стягнути з відповідача 36800 грн. плати за користування земельною ділянкою та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та надав аналогічні пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що саме [PERSON] підписала договір оренди землі особисто, а дата укладення зазначена помилково (орфографічна помилка). Факт укладення договору оренди земельної ділянки підтверджується отриманням орендної плати в 2018 році. Тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні (а.с. 28). Ухвалою від 09 липня 2021 р. призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та провадження по справі зупинено (а.с. 46). Ухвалою від 10 вересня 2020 р. поновлено провадження у справі (а.с. ). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2018 року, кадастровий номер 5123381400:01:002:0210, розміром 3,26 53 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області. (а.с. 31). Належною позивачу земельною ділянкою користується фермерське господарство «Гранат», що не оспорюється сторонами. В судовому засіданні безспірно встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 серпня 2018 року зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123381400:01:002:0210, розміром 3,26 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області на підставі договору оренди землі від 07 серпня 2008 року, сторонами якого є орендодавець - [PERSON] та орендар - фермерське господарство «Гранат», індексний номер запису 42659713 від 22.08.2018 року (а.с. ). З умов зазначеного договору вбачається, що [PERSON] надала, а фермерське господарство прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гвоздавської сільської ради площею 3,26 га, строком на 10 років. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , а договір оренди земельної ділянки, укладений від її імені та фермерським господарським «Гранат» датований 07 серпня 2018 року, тобто після смерті [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] не могла підписати зазначений договір фізично, що вказує на відсутність вільного волевиявлення [PERSON] при укладенні зазначеного договору, як це передбачено, а тому суд вважає, що зазначений договір є неукладеним. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 385/344/16-ц, постановою ВС від 21 лютого 2019 року у справі № 451/354/17. Доводи представника відповідача що при укладені договору оренди землі між [PERSON] та Фермерським господарством «Гранат» була допущена помилка в даті його укладені не заслуговують на увагу, так як будь-яких доказів щодо моменту укладення договору не надано, а також відповідачі взагалі не зазначає, коли вказаний договір був укладений. Крім того, датою 07.08.2018 року датований договір оренди землі, а також акт прийому-передачі землі, що спростовує твердження відповідача про механічну помилку в даті укладення договору оренди землі. Доводи відповідача про те, що договір було укладено, так як позивач отримав грошові кошти за оренду землі в 2018 році, не підтверджує дату укладення договору. Так само не підтверджує дату укладення договору зазначення в договорі паспортних даних [PERSON] . За таких обставин, в сукупності вищевикладеного суд вважає, що позов про повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Що стосується стягненн плати за користування земельної ділянкою в сумі 36800 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом 2019-2020 років користувався земельною ділянкою позивача, будь-якої плати позивачу не передавав. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути плату за користування земельною ділянкою в розмірі 4% від вартості земельної ділянки за кожен рік, так як саме такий розмір орендної плати передбачався в оспорюваному договорі оренди землі. Тому, з відповідача належить стягнути на користь позивача плату за користування земельною ділянкою протягом 2019-2020 років в сумі 7722 грн. 60 коп. (96532 грн. 56 коп. х 4% х 2). Суд не може прийняти до уваги розрахунок позивача по стягнення плати за користування земельною ділянкою, виходячи з отриманої ним в 2018 році суми 18400 грн., так як зазначена сума взагалі не відповідає умовам договору і не доведено на підставі якої домовленості, з якого розрахунку, позивачу була перерахована вказана сума. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи та розрахунку представника позивача вбачається, що позивачем понесені витрати на судовий збір в розмірі 2724 грн.00 коп. Вимоги позивача задоволено частково, а саме: вимоги нематеріального характеру задоволено повністю, вимога матеріального характеру задоволено частково - стягнуто 7722 грн. 60 коп. замість 36800 грн. як просив позивач. Тому, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, що становить 1997 грн. 60 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial