Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Рух справи. 1. Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить: визнати безхазяйною рухому річ (як таку власник якої невідомий), що знаходиться у володінні позивача з 30.09.2012, а саме, транспортний засіб - легковий автомобіль марки ВMW, державний номер Угорщини [NUMBER], модель 320, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , повна маса 1950 кг, маса без навантаження 1405 кг, об`єм двигуна 1995 см3, тип пального дизель, колір чорний; визнати за [PERSON] , право власності на вказаний транспортний та визначити порядок виконання рішення суду. 2. Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02.12.2021. 3. 02.12.2021 судом повернуто позивачу клопотання про залучення третьої особи, подане 16.11.2021, яке по суті є заявою про зміну предмету позову, з підстав ч.5 ст.49 ЦПК України. 4. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який було прийнято, про що не заперечував позивач. 5. За згодою сторін, 02.12.2021 підготовче засідання було закрито та суд перейшов до розгляду справи по суті. 6. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з підстав, наведених у позові, представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві. Узагальнені доводи учасників справи. 7. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.09.2012 між ним та громадянином Угорщини [PERSON] укладено договір зберігання автомобіля «ВMW 320» державний номер Угорщини [NUMBER] , VIN [NUMBER] . Строк зберігання, з моменту передачі автомобіля протягом п`яти календарних днів. Проте автомобіль власник не забрав, та ним до цього часу володіє позивач. Жодних документів на автомобіль позивачу не передавалось, встановити власника автомобіля неможливо. Автомобіль не перебуває у розшуку, його ввезено на територію України [PERSON] 25.09.2012. 8. У відзиві відповідач вказує, що в автомобіля є власник - громадянин Угорщини [PERSON] . Суд не може визнати за позивачем право власності за напувальною давністю, оскільки власник речі відомий. За вимогами закону безхазяйна річ береться на облік за зверненням органу місцевого самоврядування та за рішенням суду така річ може бути передана у комунальну власність а не у приватну. Обставини, встановлені судом. 9. Згідно договору зберігання від 25.09.2012, укладеного між [PERSON] як зберігачем та [PERSON] як поклажодавцем, останній передає а зберігач приймає на відповідальне безвідплатне зберігання легковий автомобіль марки ВMW, державний номер Угорщини [NUMBER], модель 320, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , повна маса 1950 кг, маса без навантаження 1405 кг, об`єм двигуна 1995 см3, тип пального дизель, колір чорний, який зареєстрований за поклажодавцем на підставі свідоцтва на транспортний засіб держави Угорщина номер [NUMBER] від 17.01.2006. 10. Відповідно до п.7.1 договору строк дії договору становить п`ять календарних днів, рахуючи з дня його підписання. 11. Згідно п.7.2 пролонгація договору можлива лише за взаємною згодою сторін. 12. Із відповіді Дніпропетровської митниці Держмитслужби від 13.04.2020 вбачається, що автомобіль державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , ввезено на митну територію України 25.09.2012 [PERSON] Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. 13. У відповідності до ст.335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу. 14. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. 15. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.05.2019, справа №910/17274/17, 43. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). 16. 45. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. 17. 46. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. 18. 47. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. 19. 48. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. 20. 50. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. 21. 53. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. 22. 54. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. 23. За приписами ч.1 ст.70 Митного кодексу України, з метою застосування законодавства України з питань митної справи запроваджуються такі митні режими, зокрема: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 5) транзит; 6) тимчасове ввезення. 24. При цьому за нормами, що діяли на час ввезення автомобіля на території України, строк транзиту становив до 10 діб (ст. 95 МК України), строк тимчасового ввезення товарів встановлювався митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення (108 МК України). 25. При імпорті, порушенні умов митного режиму тимчасового ввезення, передбачається сплата всіх митних платежів (ст.105 МК України), а при недоставленні транспортних засобів до митного органу призначення передбачено штрафи або конфіскацію транспортних засобів (ст.470 МК України). 26. У відповідності до п.7 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, у редакції чинній на момент ввезення автомобіля на територію України власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. 27. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. 28. Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в підрозділах Державтоінспекції на строк, визначений Держмитслужбою. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння або користування іншим особам. Висновки суду. 29. З аналізу вказаних норм вбачається, що іноземний автомобіль можна було ввести на територію України зокрема у режимі імпорту, зі сплатою усіх платежів, транзиту до 10 діб та тимчасового ввезення. 30. При цьому як при імпорті так і при тимчасовому ввезенні (оскільки таке ввезення перевищило два місяці) автомобіль мав бути зареєстрований в Україні. 31. Автомобіль мав бути вивезений із території України при транзиті протягом 10 діб, при тимчасовому ввезенні - у строк визначений компетентним органом, який не міг становити більше трьох років. 32. Автомобіль перебуває на території України понад строки, встановлення до митних режимів транзиту та тимчасового ввезення. 33. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути передані у володіння або користування іншим особам. 33. Позивачем не долучено доказів сплати митних платежів щодо автомобіля при його імпорті чи порушенні умов митного режиму тимчасового ввезення. Не долучено доказів вирішення долі автомобіля у випадку недоставлення транспортного засобу до митного органу призначення. Доказів реєстрації автомобіля на території України також не долучено. 34. Викладене свідчить, що автомобіль перебував та перебуває на території України незаконно. Також незаконним було передання автомобіля позивачу. 35. На переконання суду викладене вказує на відсутність такої умови як добросовісність користування майном, що згідно висновків Верховного Суду перешкоджає визнанню права власності в порядку набувальної давності. 36. Подання даного позову може свідчити про намір «легалізації» автомобіля в Україні у спосіб, що не передбачено законодавством із ухиленням від сплати обов`язкових платежів. 37. З огляду на наведене позов не може бути задоволеним. 38. Оскільки в задавнені позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується. Інших судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed