Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування заподіяної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2015 р. о 17 год. 00 хв. водій [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по мосту ім. Патона в м. Києві, в напрямку від бул. Дружби Народів в бік проспекту Воз?єднання, проігнорувавши вимоги положень ПДР України, не вибрав безпечної швидкості свого автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, застосував екстрене гальмування та змінив напрямок його руху ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод, або небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на реверсивну смугу, по якій рух транспорту був заборонений в обох напрямках, після чого виїхав на третю смугу зустрічного руху транспорту , де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER], та «ГАЗ-2752» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Автомобіль «ГАЗ-2752» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності Спільному українсько-естонському підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (далі - СП «Оптіма-Фарм, ЛТД»), що підтверджується копією сідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За результатами даного ДТП, відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак провадження по адміністративному матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за ст. 124 КУпАП України було закрито у зв?язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2016 р. по справі № 755/21030/15-п. Однак, діями відповідача щодо порушень Правил дорожнього руху України було спричинено позивачу матеріальної шкоди у вигляді пошкодження на праві власності автомобіля [NUMBER]. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 27.10.2015 р. вих. № 122247/1 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «ГАЗ-2752» д.н.з. [NUMBER], станом на 27.10.2015 р. склала - 65 259,87 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 65259,87 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що його підрязав транспортний засіб чорного кольору, внаслідок чого і сталась ДТП, та його вина не встановлена у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки справу закрито, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, 30 вересня 2015 р. о 17 год. 00 хв. водій [PERSON], [INFO]. Керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по мосту ім. Патона в м. Києві, в напрямку від бул. Дружби народів в бік проспекту Возз?єднання, проігнорувавши вимоги положень ПДР України, не вибрав безпечної швидкості свого автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, застосував екстрене гальмування та змінив напрямок його руху ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод, або небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на реверсивну смугу, по якій рух транспорту був заборонений в обох напрямках, після чого виїхав на третю смугу зустрічного руху транспорту , де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER], та «ГАЗ-2752» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 27.10.2015 р. вих. № 122247/1 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «ГАЗ-2752» д.н.з. [NUMBER], станом на 27.10.2015 р. склала - 65 259,87 грн. Відповідно до копії постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2016р., вбачається, що провадження по адміністративному матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КупАП закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адмінстративного стягнення. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.1,7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як: - відсутність події і складу адміністративного правопорушення - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Отже, закриття провадження по адміністративному матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адмінстративного стягнення - свідчить про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, слід зазначити, що в разі відсутності вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вправі був закрити провадження за п.1 ст. 247 КУпАП. З огляду на викладене, вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2016р. Відповідно до ст. 22 ЦК України, реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення Цивільного кодексу України, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов?язане з виконанням цими особами обов?язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов?язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов?язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов?язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов?язок. Разом з тим у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. по справі № 6-954цс16, міститься висновок про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В судовому засіданні відповідач не звертався з клопотанням про залучення співвідповідачем страхової компанії, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, також з таким клопотанням не звертався і представник позивача. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше якза зверненям особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 65259,87 грн. При цьому, суд роз`яснює відповідачу його право на звернення з регресним позовом до страхової компанії, в якій застрахована обов`язкова цивільно-правова відповідальність в межах виплачених коштів та за умов полісу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 762,00 грн.. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved