Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як на частку в спільній сумісній власності подружжя. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 1334 грн. 60 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1185 грн. 43 коп. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України). У випадках об'єднаннях в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. З урахуванням конкретних обставин (наприклад, у разі заявлення клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони) справу судом може бути розглянуто та змінено вимоги позивача без доплати суми судового збору з подальшим розподілом останнього між сторонами згідно зі статтею 88 ЦПК України. Відповідні роз'яснення викладені в Постанові Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово змінювала свої позовні вимоги. Останні уточнення до збільшених позовних вимог були подані [PERSON] до суду 28.11.2016 року (а.с.151 т.1). При цьому, судовий збір було сплачено лише при подачі первісних позовних вимог в сумі 2530 грн. (а.с.1 т.2). При цьому позовна вимога немайнового характеру (про встановлення факту) не була оплачена позивачем судовим збором в розмірі 551,20 грн. Так, предметом розгляду в суді були наступні позовні вимоги [PERSON] про: 1) встановлення факту придбання квартири за особисті кошти спадкодавця (судовий збір не сплачено); 2) визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування (сплачено 2530 грн.). Ціна позову за позовною вимогою майнового характеру становить 252002,50 грн. Таким чином, за дану позовну вимогу судовий збір підлягав сплаті в сумі 2520,03 грн. Позовна вимога немайнового характеру підлягала оплаті судовим збором в сумі 551,20 грн. Враховуючи те, що за розгляд позовних вимог [PERSON] загалом судовий збір підлягав сплаті в сумі 3071,23 грн. (551,20+2520,03=3071,23), то недоплата судового збору становить 541,23 грн. (3071,23-2530=541,23). На підставі викладеного, оскільки позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі не були оплачені судовим збором, при ухваленні рішення у відповідності до ст. 88 ЦПК України не було вирішено питання стягнення на користь держави недоплаченого судового збору по всім позовним вимогам, які були предметом розгляду в суді, по справі слід ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 541,23 грн.

Outcome: approved