Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Секретар Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON], яка станом на 17.08.2016 року виконує обовязки міського голови [PERSON] на підставі розпорядження № 89 від 26.07.2016 року, звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить виселити відповідача та її членів сімї, а саме сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], із самоправно ними зайнятого житла за адресою : Чернігівська область м. Городня, вул. Пушкіна, буд. № 26. З позовної заяви виходить, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2014 року у цивільній справі № 732/331/14 спадщину, а саме житловий будинок та господарчі споруди за адресою : Чернігівська область м. Городня, вулиця Пушкіна, будинок № 26, було визнано відумерлою та передано у комунальну власність Городнянської міської ради. 21 травня 2014 року дане майно було зареєстровано реєстраційною службою Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області за Городнянською міською радою, про що свідчить [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21929830 від 21.05.2014 року і дане майно набуло форми власності комунальна. При огляді майна в натурі було виявлено, що дане житло самоправно зайняте громадянкою [PERSON] та членами її родини. Склад сімї : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За адресою : м. Городня, вулиця Пушкіна, будинок № 26 останні не зареєстровані. До цього відповідач з дітьми проживала і на даний час зареєстрована за адресою : [INFO] ( тобто по сусідству з даним житлом). Це житло належить на праві власності матері відповідача - [PERSON]. Городнянська міська рада Чернігівської області неодноразово попереджувала [PERSON] про добровільне звільнення нею відповідного житла, але вона не відреагувала на ці попередження певним чином. Посилаючись на положення ст. 116 ЖК УРСР представник позивача просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою судді від 25 серпня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою суду від 06 вересня 2016 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідача залучено [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка представляє інтереси Городнянської міської ради Чернігівської області на підставі відповідної довіреності від 16.03.2016 року № 03-22/136, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд виселити [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], із самоправно зайнятого ними жилого приміщення будинку № 26 по вул. Пушкіна у м. Городня Чернігівської області, без надання їм іншого жилого приміщення. Підтвердила обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Вказала, що спадщина, а саме спірний житловий будинок та господарчі споруди, була визнана відумерлою після смерті [PERSON], яка померла 11.06.2012 року. Спадщина була передана у комунальну власність позивача та за Городнянською міською радою Чернігівської області 21.05.2014 року було зареєстровано право власності на цей будинок, форма власності комунальна. Зауважила, що після смерті доньки [PERSON] [PERSON], яка померла 24.09.2012 року, комісія міської ради виїздила з метою опечатування будинку, на той момент нікого з господарів будинку вже не було, але [PERSON] попросила не робити цього та дати можливість помити посуд після поминального обіду. Останній було озвучено, що будинок має бути опечатаний. Потім комісія вдруге виїздила до будинку і було встановлено, що в ньому ніхто не живе. Після цього Городнянською міською радою Чернігівської області було прийнято рішення звернутись до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON]. Після рішення суду, коли комісія втретє виїхала до будинку, то зясувалось, що в будинку проживає [PERSON] разом з дітьми. Відповідач тоді нічого не казала про підстави свого проживання в спірному будинку, як і не казала, що в будинку їй дозволили проживати колишні померлі господарі. Ніяких документів підтверджуючих право на проживання в спірному будинку [PERSON] представникам позивача не надала. [PERSON] неодноразово попереджалась як в усній, так і в письмовій формі про необхідність виселення із самоправно зайнятого житла. Остання казала, що буде щось думати. В послідуючому [PERSON] зверталась до Городнянської міської ради Чернігівської області з заявою про надання їй спірного будинку, але виконком міської ради відмовив їй, оскільки вона самоправно зайняла це житло. На неодноразові попередження позивача [PERSON] та члени її сімї ніяких дій щодо виселення з будинку не вчинили. Підтвердила, що [PERSON] перебуває на загальній квартирній черзі за № 192, а на першочерговій за № 70 як одинока матір і до неї в черзі є багато інших людей, в тому числі одиноких матерів з дітьми, які теж потребують поліпшення житлових умов та права яких теж не захищені. Ніяких дозволів на проживання в спірному будинку міська рада [PERSON] та членам її сімї не давала, офіційно оформленого права на проживання в спірному будинку вони не мають. Заперечує проти застосування наслідків спливу позовної давності, про те, що в спірному будинку проживає відповідач та члени її сімї міська рада дізналась вже після рішення суду від 13.03.2014 року, після смерті [PERSON] міська рада відповідно до положень діючого ЦК України мала чекати спливу одного року для звернення до суду з відповідною заявою про визнання спадщини померлої [PERSON] відумерлою. Право позивача на звернення з відповідним позовом до суду виникло лише після ухвалення судом рішення від 13.03.2014 року та набрання ним законної сили. З огляду на це, позивач не пропустив визначених ЦК України строків звернення до суду з відповідним позовом. Щодо відповідача та членів її сімї, в тому числі неповнолітніх дітей, то вони будуть забезпечені житлом в порядку черговості. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] ( довіреність від 06.01.2016 року № 02-16/8 ) у судовому засіданні вважала, що предявлений Городнянською міською радою Чернігівської області позов підлягає задоволенню. Вказала, що 05.10.2016 року комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні прийняла рішення про зобовязання [PERSON] та членів її сімї виселитись з самовільно зайнятого спірного будинку. Зважуючи на те, що [PERSON] потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку позивачу було вказано на необхідність забезпечення захисту житлових прав дітей та надання належного житла в порядку черговості. У [PERSON] немає жодних документів, які б підтверджували, що спірний будинок належить їй. Житлові права дітей будуть захищені шляхом надання житла в порядку черговості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов не визнала у повному обсязі та заперечувала проти його задоволення. Заперечувала факт незаконного вселення в спірний будинок та вказала, що в будинок вона вселилась з дозволу [PERSON] та її доньки [PERSON]. Вона доглядала хвору [PERSON] вдома та в лікарні і [PERSON] дала їй дозвіл на вселення та ключі від будинку, де вона стала жити разом зі своїми дітьми. В спірний будинок вона вселилась на постійне проживання разом з дітьми в липні 2012 року після похорон [PERSON]. До цього вона їх відвідувала. У неї є письмовий дозвіл [PERSON] на проживання в спірному будинку разом з дітьми. У спірному будинку вона проживає з 2012 року і сплачує комунальні послуги. Вона доглядає за будинком та зробила в ньому поточний ремонт. Вона неодноразово зверталась до позивача з приводу надання їй житла як одинокій матері та вона перебуває на черзі в міській раді. Вселитись в будинок їй запропонувала [PERSON], яка сама була хвора та проживала зі своєю хворою донькою [PERSON]. Після смерті [PERSON] її донька дала їй ключі від будинку і всі документи для оплати комунальних послуг. Вимог щодо проживання їй не ставилось, їй запропонували разом жити і вести домашнє господарство. [PERSON] віддала їй документи на будинок, але відповідного договору вони не встигли оформити, оскільки 24.09.2012 року [PERSON] померла. Саме вона займалась похованням [PERSON] та [PERSON]. Підтримує клопотання свого представника щодо застосування позовної давності та відмови в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який представляє інтереси відповідача на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.08.2016 року № 1-157/16, ордеру серії АА № 062439 та довіреності від 02.09.2016 року ( а.с. 26-28 ), у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Вказав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] та члени її сімї заселились в спірний будинок не самоправно, а з дозволу власника [PERSON], яка надала відповідний письмовий дозвіл. Після смерті останньої її донька [PERSON] передала ключі від будинку і документи [PERSON] і та з дітьми переїхала жити в будинок і користувалась ним. Відповідний договір не було оформлено у звязку з тяжкою хворобою [PERSON]. Однак відповідач з дітьми там фактично проживала, вони з [PERSON] вели спільне господарство, з того часу і по теперішній час [PERSON] сплачує комунальні послуги за спірний будинок. Фактично у даному випадку існували відносини найму житлового приміщення. Відповідно до положень ЖК УРСР до нового власника ( позивача ) переходять всі права, [PERSON] займала житлове приміщення з дозволу колишнього власника і в неї та членів її сімї є всі права займати спірну житлову площу і на даний момент. [PERSON] здійснила поточний ремонт в будинку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває на квартирному обліку. Попереду зимовий період і фактично міська рада хоче вигнати двох неповнолітніх дітей відповідача на вулицю. По місцю реєстрації відповідача та членів її сімї мається всього 26 кв.м. житлової площі, пічне опалення, будинок складається з однієї кімнати та кухні, де проживає матір [PERSON] та її сестра і жодних умов для проживання дітей не існує. З огляду на це, позов не може бути задоволений. Крім того, представник відповідача [PERSON] просить суд застосувати позовну давність посилаючись на те, що в судовому засіданні доведено, що не пізніше ніж 25.09.2016 року позивач знав та міг дізнатись про постійне місце проживання відповідача з дітьми в спірному будинку і строк позовної давності був вичерпаний найпізніше 25.09.2015 року, а тому просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення Городнянською міською радою Чернігівської області строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Вказав, що в спірний будинок він заселився разом з матірю ще будучи неповнолітнім ( йому було 15 років ). Проживаючи з матірю, він не знав, що в будинок вони вселились без документів. Він допомагав матері в догляді і похованні [PERSON] та її доньки [PERSON]. Коли саме вони вселились в спірний будинок він точно не памятає. На яких підставах вони переїхали з матірю в спірний будинок тоді він не знав. Зараз він знає, що в спірний будинок вони вселились не незаконно, а з дозволу попередніх господарів. Суд, зясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог та отримавши їх пояснення з цього приводу, допитавши свідків та дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З дослідженого в судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2014 року, ухваленого у цивільній справі за заявою Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою, встановлено, що суд повністю задовольнив відповідну заяву та визнав спадщину на житловий будинок та господарчі споруди, що знаходиться за адресою : вул. Пушкіна, 26, м. Городня Чернігівської області, який належав [PERSON], яка померла 11 червня 2012 року відумерлою і передав у комунальну власність Городнянської міської ради Чернігівської області. Відповідне рішення суду набрало законної сили 24.03.2014 року ( а.с. 10 ). 21 травня 2014 року реєстраційною службою Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області за Городнянською міською радою Чернігівської області було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою : Чернігівська область м. Городня, вул. Пушкіна, буд. 26, форма власності комунальна, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.05.2014 року ( індексний номер : 21928923 ) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2014 року ( індексний номер 21929830 ) ( а.с. 8-9 ). Технічний паспорт на житловий будинок № 26 по вул. Пушкіна в м. Городня виготовлений 28.04.2014 року Городнянським РГ БТІ на замовлення Городнянської міської ради Чернігівської області ( а.с. 6-7 ). Згідно акту обстеження від 16.08.2016 року комісія Городнянської міської ради Чернігівської області в присутності двох свідків в ході перевірки фактичного місця проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановила, що останні, а також [PERSON] проживають, але не зареєстровані за адресою : [INFO] у будинку, який вони зайняли самовільно і будинок цей належить до комунальної власності міської ради за рішенням суду ( а.с. 11 ). З довідки Городнянської міської ради від 17.08.2016 року № 03-22/417 встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO] ( а.с. 13 ). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 5 ЖК Української РСР передбачає, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів ( житловий фонд місцевих Рад ). Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З наведеної норми права можливо зробити висновок, що особа, яка самоправно, тобто без належних підстав та помимо волі власника ( наймача ) житла зайняла житлове приміщення, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Це відбувається не у зв'язку із припиненням права на житло, оскільки воно не виникло, а у звязку із законодавчою відмовою у визнанні права на зайняте приміщення. Відповідно до норм статтей 51, 58 Житлового кодексу Української РСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом відповідної [PERSON] народних депутатів. При цьому єдиною підставою, за якої дозволяється вселення в житлове приміщення яке вивільнилося є ордер. [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно сімї [PERSON] було надано статус багатодітної сімї строком до 22.05.2015 року ( а.с. 47-49, 58 ). Рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради Чернігівської області від 20.05.2014 року № 65 відмовлено [PERSON] в наданні їй житла за адресою : м. Городня, вул. Пушкіна, буд. № 26, так як вона перебуває на загальній квартирній черзі за № 192, а на першочерговій за № 70 і перед нею перебуває багато сімей на черзі, що також потребують покращення житлових умов ( а.с. 59-60 ). Обґрунтовуючи свої заперечення проти заявлених позовних вимог відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] посилаються на те, що відповідач та члени її сімї вселились в спірний будинок з дозволу господарки [PERSON] та її доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] доглядала хвору [PERSON] вдома та в лікарні і [PERSON] дала їй дозвіл на вселення та ключі від будинку, де вона стала жити разом зі своїми дітьми. В спірний будинок [PERSON] вселилась на постійне проживання разом з дітьми в липні 2012 року після похорон [PERSON]. До цього вона їх відвідувала. У [PERSON] є письмовий дозвіл [PERSON] на проживання в спірному будинку разом з дітьми. Отже, сторона відповідача наполягає на тому, що відповідач та члени її сімї заселились в спірний будинок не самоправно, а з дозволу власника [PERSON] та вже після смерті останньої. Фактичну у даному випадку існували відносини найму житлового приміщення, але відповідний договір між [PERSON] та колишнім власником будинку укладено не було. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] перейшла проживати в спірний будинок після смерті [PERSON] та проживала там разом з [PERSON] до моменту смерті останньої. Згідно ст. 61 Житлового Кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер. Частина 2 ст. 158 ЖК Української РСР передбачає, що договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку ( квартири ) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої [PERSON] народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Договір найму між колишнім власником житла [PERSON] або ж її донькою [PERSON] та [PERSON] не укладався. Наданий стороною відповідача аркуш паперу з рукописним текстом, що свідчить про нібито наданий дозвіл [PERSON] на проживання [PERSON] разом з її дітьми в будинку по вул. Пушкіна, 26, датований 10.03.2012 року, не може вказувати на наявність у відповідача [PERSON] та членів її сімї законних прав на проживання та користування спірним будинком. Факт того, що даний текст писався [PERSON] та підписувався нею в судовому засіданні не доведено. Окрім того, дана заява [PERSON] виходячи з положень діючого ЖК Української РСР не несе за собою ніяких юридичних наслідків для позивача. Посилання представника відповідача [PERSON] на положення ст. 156 ЖК УРСР та твердження про те, що [PERSON] та її діти являються членами сімї власника будинку [PERSON] є необґрунтованим, оскільки останні вселились в спірний житловий будинок вже після смерті [PERSON], в той час як ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР умовою віднесення осіб до членів сімї власника житлового будинку визначає проживання цих осіб з власником та ведення з ним спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та члени її сімї не мають правових підстав займати спірний будинок. Натомість, відповідач та її діти мають зареєстроване місце проживання в [INFO], а отже мають право користування іншим житловим приміщенням. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON], як діти відповідача [PERSON]М, відповідно до положень ст.ст. 65, 156 ЖК УРСР також мають право на вселення та користування житловим приміщенням своєї матері без згоди інших осіб. Отже виселення відповідача та її неповнолітніх дітей не позбавляє їх права на житло. Згідно висновку органу опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 11.10.2016 року № 02-16/824 встановлено, що на підставі витягу з протоколу засідання комісії від 05.10.2016 року № 10 та

Outcome: approved