Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6334 гривень 93 коп., посилаючись на те, що 27 січня 2006 року між банком та [PERSON], укладено кредитний договір № б/н (надалі кредитний договір), відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 07 лютого 2012 року за відповідачкою склалася заборгованість в сумі 6334,96 грн. В зв'язку з чим, банк просить стягнути цю суму заборгованості з відповідачки, а також судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача Романенко Т.М. в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, просить розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON], згідно поштового повідомлення яке повернулося до суду, «за зазначеною адресою не проживає» але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення в газеті («Наддніпрянська правда» № 44 від 13 листопада 2014 року) суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, 27 січня 2006 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3100,00 грн. зі сплатою 48,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с. 8-13). Позичальниця зобов'язалася повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви, умов та Правил надання банківських послуг, з якими вона була ознайомлена під підпис. Проте, в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань та вимог чинного Цивільного кодексу України, відповідачка не виконує їх належним чином. Так, станом на 07 лютого 2012 року відповідачка згідно наданого розрахунку має заборгованість - 6334,93 грн., що складається: - 5557,08 - заборгованість по процентам за користування кредитом; - а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 277,85 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позичальниця неналежно виконувала свої обов'язки по кредитному договору, тим що взагалі не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість по кредиту, то є підстави для стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача у судовому порядку. Але, суд не погоджується з позивачем в частині стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. - фіксована частина, та штрафу в розмірі 277,85 грн. - процентна складова. Тобто, позивач просить застосувати до відповідача два штрафи за одне і те саме порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, зі змісту якої вбачається, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, тому вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. (фіксована частина) задоволенню не підлягають. Крім того, враховуючи те, що позов задоволено частково на загальну суму 5834,93 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial