Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2016 року між сторонами в електронній формі укладено договір позики № 79017, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 201 грн. Порядок отримання та надання позики регламентувався Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному сайті позивача. Відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за позикою та відсотками за користування нею. Однак, вона порушила свої кредитні зобов`язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за договором позики, загальний розмір якої станом на 05.11.2019 року позивачем визначено як 50 042,17 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 16.03.2020 року представник позивача [PERSON] надіслала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та згідна на заочний розгляд справи (а.с. 139). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.10.2016 року між сторонами в електронній формі укладено договір позики та відповідачу надано позику у розмірі 1 201 грн. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 і 1.5 цього Договору сума позики надається на умовах строковості, зворотності, платності строком 30 днів, але до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідач зобов`язалася: користуватися вказаною позикою за умови сплати 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня, в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2 вказаного договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у п. 1.2 укладеного договору, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 35-43) Отримання та надання позики на момент укладення вказаного договору регламентувалося Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, що розміщувалися на офіційному веб-сайті позивача. Уклавши вказаний договір позики, відповідач підтвердила ознайомлення з даними Правилами відповідно до п. 7.1 договору позики (а.с. 40). Позивачем вказано, що відповідач станом на 05.11.2019 року порушила умови договору позики і має заборгованість: 1 201 грн. - основний борг; 25 701,37 грн. - заборгованість за відсотками ; 23 139,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 44). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх зобов`язань, визначених договором позики. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 921 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.11.2019 року (а.с. 1 Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved