Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/0039/73/50454 від 10.05.2006 року в розмірі 374413,38 гривень. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №014/0039/73/50454 від 10.05.2006 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль» надало [PERSON] кредит в сумі 12885 Євро, встановивши термін повернення 09.05.2012 року, зі сплатою 12% річних. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором №014/0039/73/50454 від 10.05.2006 відповідач належним чином не виконував, та станом на 22.08.2013 року заборгованість відповідача становить 374413,38 гривень. Зазначена обставина нічим не спростована. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору №014/0039/73/50454 від 10.05.2006 року. Частиною до ч. 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 328170,62 гривень пені, що перевищує розмір основного боргу, суд вбачає підстави для зменшення вказаного розміру пені, та вважає, що розмір пені слід зменшити до розміру суми основного боргу та заборгованості по відсотках - 4321,75 євро, що в еквіваленті згідно курсу НБУ на дату розрахунку становить 46242,76 грн., стягнувши з відповідача (46242 грн. 76 коп. основного боргу, заборгованості по відсотках + 46242 грн. 76 коп. пені =) 92485 гривень 52 копійки, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Решту суми у виді нарахованої суд вважає необґрунтованою та такою, що може бути зменшена до нуля у зв'язку з обставинами справи. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.11, 15, 16, 526, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial