Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Рішенням Гощанського районного суду від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок. У заяві відповідачка [PERSON] ставиться питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачів [PERSON] та [PERSON] судових витрат, понесених нею у справі, у розмірі 4 000 грн., оскільки це питання суд при ухваленні рішення не вирішив. Заяву про ухвалення додаткового рішення просить розглянути у її відсутності. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Відповідно до положень ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до вимог п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При винесенні рішення Гощанським районним судом 18 грудня 2013 року питання про судові витрати не вирішене. На даний час рішення набрало законної сили. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Розмір понесених відповідачкою судових витрат, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., понесених нею на оплату послуг представника [PERSON] за надання правової допомоги на підставі договору про надання правових послуг від 15 липня 2013 року підтверджується розрахунковим чеком № 23 від 15 липня 2013 року. Дані судові витрати, понесені відповідачкою, повинні бути стягнуті з позивачів, оскільки останнім у задоволенні позову відмовлено. Що стосується відшкодування судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., сплачених відповідачкою представнику [PERSON] після проголошення рішення відповідно до п.4.3 договору про надання правових послуг від 15 липня 2013 року, який передбачав виплату коштів представнику у випадку прийняття судом рішення, яким у задоволенні позовних вимог буде відмовлено, що підтверджується розрахунковим чеком № 35 від 18 грудня 2013 року, то в цій частині суд вважає, що заява до задоволення не підлягає. Додаткове рішення може бути ухвалене тільки на підставі тих доказів, які були надані суду до винесення рішення. Під час розгляду справи в судовому засіданні відповідачкою були надані суду договір про надання правових послуг від 15 липня 2013 року та розрахунковий чек № 23 від 15 липня 2013 року на суму 2 000 грн., які знаходяться на а.с.126-127. Інші докази, що стосуються понесених відповідачкою судових витрат на час винесення рішення суду не надавалися. Із змісту самого договору (п.4.3) вбачається, що виплата додаткових коштів в розмірі 2 000 грн. здійснюється замовником (відповідачкою) у випадку прийняття судом рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачам буде відмовлено. До проголошення рішення відповідачці та її представнику не було відомо про прийняте судом рішення. Тому виплата коштів відповідачкою згідно розрахункового чеку № 35 від 18 грудня 2013 року була проведена в день винесення рішення, але уже після його проголошення. Додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат. Тому не допускається подання документів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу і включення їх до складу судових витрат після ухвалення судового рішення.

Outcome: partial