Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, у якому уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № DNI0А800001678 від 12 березня 2008 року у загальному розмірі 29084,08 доларів США, та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12 березня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNI0А800001678 за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 16391,65 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами 9,00 % річних на суму залишку заборгованості. Кредит, було надано на строк до 11 березня 2013 року. Відповідачка отримавши кредит належним чином своїх обовязків за кредитним договором не виконувала не здійснювала погашення боргу, сплату процентів та інших обумовлених договором платежів, в результаті чого станом на 11.03.2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 76231,84 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні підтримав пред'явлену позовну заяву та просив вимоги банку задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позиції посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка та її представники проти задоволення позову просили відмовити. В обґрунтування позиції посилалися на викладені у письмових запереченнях та письмових поясненнях обставини. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DNI0А800001678, долучений до матеріалів справи у копії, за умовами якого (п. 2, п.16) позивач надав відповідачці кредитні кошти в сумі 16391,65 доларів США на наступні цілі: 16063,62 доларів США на придбання автомобіля, 6,76 доларів США на сплату за коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі, 321,27 доларів США на оплату винагороди за надання фінансового інструменту. За користування кредитом відповідач зобовязався сплачувати банку проценти із розрахунку 9,00 % річних, що сторони погодили у п. 4, п. 5, п.п. 16.1.6. Кредитні кошти були надані позивачем відповідачу на строк з 12.03.2008 року по 11.03.2013 року (п.п. 16.1.5). Відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти та використала їх, про свідчить розрахунок грошового боргу, але будучи зобовязаною повертати кредит шляхом внесення коштів до банку, своїх зобовязань належним чином не виконала, в результаті чого станом 11.03.2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 76231,84 доларів США, частина якої (56649,36 доларів США) вже була стягнута з відповідачки за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25.03.2014 року. Також, 5379,20 доларів США були спрямовані на погашення кредиту за рахунок відчуження предмету застави автомобіля BMW, 520І, н/з [NUMBER]. Отже, згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком боргу, станом на 11.03.2016 року сума боргу відповідачки перед позивачем становить 29084,08 доларів США і яка складається з таких сум: -0,72 долари США заборгованості по комісії за користування кредитом; -27689,07 доларів США (706348,17 гривень відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.03.2016 року (100 доларів США = 2551.9193 грн.)) нарахована за період з 30.08.2013 року по 11.03.2016 року пеня; -9 доларів США 80 центів (250,00 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2016 року) штраф (фіксована частина); -1384 долари США 49 центів (35318,34 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2016 року) штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідачки, що нею та її представником у судовому засіданні спростовано не було. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в т.ч. і після отримання відповідних вимог з ПАТ «КБ «ПриватБнак», чим прострочили виконання згідно ст. 612 ЦК України, у зв'язку з чим виникла заборгованість, суд за встановлених обставин, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачки підтверджену розрахунком суму заборгованості в розмірі 29084,08 доларів США. Доводи відповідачки та її представника не спростовують висновку щодо прострочення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів, а заяви про застосування судом строку позовної давності відповідачкою та її представниками у судовому засіданні подано не було. Статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як розяснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 Постанови № 5 від 30.03.2015 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За встановлених в судовому засіданні обставин, стягнення з відповідачки заборгованості в іноземній валюті відповідає вимогам Закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved