Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Скаржник у липні 2019 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Задорожньої Тетяни Андріївни. Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 16.07.19р. ІЯД НАН України отримано копію постанови головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 11.07.19р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Оболонським райсудом м. Києва у справі №756/12932/17 про поновлення на роботі [PERSON] . Цією ж постановою стягнуто виконавчий збір у розмірі 16 692грн. Одночасно державним виконавцем направлено скаржнику вимогу від 12.07.2019 р., якою зобов`язано керівника або іншого уповноваженого представника ІЯД з`явитися до державного виконавця 26.07.2019 р. для надання пояснень, підтверджуючих документів щодо виконання вищевказаного рішення суду. Скаржник вказує, що судового рішення про поновлення [PERSON] на роботі не існує, рішенням у даній справі його поновлено на чітко зазначеній посаді. ІЯД НАН України не заперечує проти добровільного виконання рішення про поновлення [PERSON] , незважаючи на те, що це рішення оскаржене ним в касаційному порядку. Жодних підстав для примусового виконання цього рішення з покладенням на ІЯД, який є бюджетною установою та фінансується з державного бюджету, витрат по сплаті виконавчого збору в значному розмірі, який підлягає перерахуванню до того ж державного бюджету, наразі немає. Скаржник зазначає, що в судовому засіданні Київського апеляційного суду у даній справі [PERSON] під технічну фіксацію (запис перебуває в матеріалах справи) повідомив про те, що він працює в іншій державній установі. Відтак, поновити його на посаді на виконання судового рішення ІЯД може тільки після звільнення з роботи в іншій установі та надання трудової книжки, в якій це буде зафіксовано. Наказ про поновлення [PERSON] буде видано в добровільному порядку негайно після його з`явлення в ІЯД та надання трудової книжки, яку він забрав при звільненні. Крім того, оскільки [PERSON] було звільнено за скороченням штату і це скорочення визнано судом законним, поновлення на посаді можливе лише після затвердження НАН України нового штатного розпису, в якому буде передбачено цю посаду. Поновлення [PERSON] без затвердження нового штатного розпису та поновлення його посади є неможливим, адже ІЯД не зможе виплачувати йому зарплату за посадою, якої нема в штатному розписі. Отже, виконання судового рішення ІЯД наразі є неможливим з поважних причин, зважаючи на нез`явлення працівника, який підлягає поновленню, та ненадання ним трудової книжки для внесення відповідних записів. Відтак, відсутні правові підстави для примусового виконання рішення про поновлення [PERSON] та стягнення з ІЯД виконавчого збору, який є санкцією за невиконання судового рішення в добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м Києві від 11.07.2019 р. про відкриття виконавчого провадження примусового виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва у справі № 756/12932/17 про поновлення [PERSON] на роботі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2019 року було відкрито провадження у даній справі. Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причину своєї неявки суду не повідомив. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Представник Голосіївського РВДВС судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд скарг без участі осіб, які не з`явились, оскільки вони повідомлені про судові засідання у встановленому законом порядку і їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду. Заслухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18.02.2019 року частково задоволено позов [PERSON] до Інституту ядерних досліджень Національної академії наук України та поновлено [PERSON] на роботі на посаді наукового співробітника відділу теорії ядерних процесів Інституту ядерних досліджень Національної академії наук України з 31 серпня 2017 року; стягнуто з Інституту ядерних досліджень Національної академії наук України на користь [PERSON] компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 72 320 грн., середній заробіток у розмірі 10 703 грн.36 коп. та судовий збір в розмірі 1 470 грн. 23 коп. На підставі ст.430 ЦПК України, рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення на його користь розміру середньомісячної заробітної плати допущено негайне виконання. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.06.2019 року рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18.02.2019 року залишено без змін. Рішенням Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 року у справі за заявою № 48553/99 «СовтрансавтоХолдінг проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У п.9 ч.2 ст.129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. 11.07.2019 року головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Задорожною Тетяною Андріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59513757 з примусового виконання виконавчого листа №756/12932/17, виданого Оболонським районним судом м. Києва 03.07.2019 року. Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Частиною 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що на момент відкриття виконавчого провадження судове рішення ним виконано в добровільному порядку. Разом з тим [PERSON] надав суду копію виконавчого листа з відміткою державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу відповідно до п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець здійснив відкриття виконавчого провадження без порушення вимог чинного законодавства, в межах наданих йому повноважень, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні скарги Інституту ядерних досліджень Національної академії наук України в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed