Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Черепеніної Валерії Віталіївни. В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області №2-410 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] у розмірі ? частини доходу заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , починаючи з 20.11.2008 року та до досягнення дитиною повноліття. 01.04.2015 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] на підставі наказу №9-ок від 01.04.2015 року скаржника було прийнято на посаду робітника з господарського обслуговування будівлі Біловодського районного центру зайнятості без виїзду у місто Київ. У зв'язку з тим, що роботодавець зареєстрований та перебуває у м. Києві виконавче провадження про стягнення зі скаржника аліментів згідно виконавчого листа 2-410 від 11.11.2008 року Біловодським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області передано до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 31.03.2017 року скаржника за згодою сторін звільнено з займаної посади та ФОП [PERSON] направлено лист №17 від 04.04.2017 року до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким доведено до відома державного виконавця Черепеніну В.В., що стягнення з [PERSON] аліментів призупинено у зв'язку зі звільненням боржника, та надано звіт про здійснення відрахувань та виплати аліментів за період з 01.12.2016 року по 31.03.2017 року. 26.06.2017 року скаржнику стало відомо , що станом на 01.06.2017 року у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 5505.00 грн., яка виникла у зв'язку з тим, що державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Черепеніною В.В. виконавче провадження не було своєчасно передано до Біловодського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області. Та за час перебування зазначеного виконавчого провадження у м. Києві скаржнику було нараховано заборгованість по сплаті аліментів виходячи із середнього заробітку по м. Київ, що суттєво відрізняється від середнього заробітку по смт. Біловодськ. Вважає дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Черепеніної В.В. неправомірними та такими, що порушують його права. Державний виконавець в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Скаржник надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його скаргою без його участі. Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біловодського РУЮ Сергієнко І.В. від 14.11.2008 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-410 від 30.10.2008 року, виданого Біловодським районним судом Луганської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.7 ). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біловодського РУЮ від 10.12.2009 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-410 від 30.10.2008 року, виданого Біловодським районним судом Луганської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за період з 20.10.2008 року по 20.11.2008 року (а.с.8 ). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біловодського РУЮ від 11.12.2009 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-410 від 30.10.2008 року, виданого Біловодським районним судом Луганської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 20.11.2008 року до повноліття дитини (а.с.9 ). З копії трудової книжки скаржника вбачається, що його було прийнято на роботу на посаду робітника 01.04.2015 року ФОП [PERSON], та 31.03.2017 року його було звільнено за згодою сторін (а.с. 10,11). Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було направлено повідомлення до Деснянського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві стосовно звільнення боржника, та звіт про здійснення відрахування та виплати., зазначені документи було отримано Деснянським ВДВС м. Київ 19.04.2017 року (а.с. 12,13). Проте як вбачається з копії постанови про передачу виконавчого провадження, зазначене виконавче провадження було передано до Біловодського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області 01.06.2017 року (а.с.14). Біловодським РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області вищевказане провадження було прийнято 20.06.2017 року. (а.с.15). Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч. 3ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» , розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону, державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно п.7.5.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника. Згідно ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, яким видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю держаного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права та свободи. Скаржника було звільнено із займаної посади 31.03.2017 року, а виконавче провадження було передане до Біловодського РВ ДВС ГТУЮ 01.06.2017 року, з цього слідує, що за квітень та травень 2017 року сума аліментів розраховувалась виходячи з середнього заробітку по м. Київ. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. В силу положень ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що скарга [PERSON] підлягає до задоволення. Як передбачено ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Outcome: approved