overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.04.2014 року, ухваленого по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування, позов було задоволено на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму страхового відшкодування у розмірі 36883,06 грн. та з [PERSON] 1000 грн. - франшизи. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат у порядку ст.88 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст..4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорціонально до задоволених вимог. Позов [PERSON] задоволено повністю, виходячи з пропорційності розміру грошових коштів, стягнутих з відповідачів, суд приходить до висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі - 368,83 грн. та з [PERSON] у розмірі 10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18. 04. 2017 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілої та стягнення індексації задоволено. Проте судом при ухваленні рішення по справі не в повному обсязі вирішено питання щодо позовних вимог. Особи, які брали участь у справі, до судового засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі вказаних осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що при ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення судового збору, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час звернення до суду з вказаним позовом, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому\~ з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «Адміністрація Миколаївського порту», про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задоволено. Проте при ухваленні рішення по справі не вирішено питання щодо поновлення на роботі, допущення негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Особи, які брали участь у справі, до судового засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі вказаних осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що при ухваленні рішення, окрім вирішених судом позовних вимог, не вирішене питання про поновлення позивача, не допущене негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 5400,00 грн. Крім того, судом не вирішено питання щодо стягнення з відповідача судового збору, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Згідно п.п.2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.08.2020 року позов [PERSON] до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішеннязадоволено повністю. 28.08.2021 року від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 384,20 грн. В судове засідання учасники процесу не викликалися. Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. В провадженні суду перебувала цивільна справа №487/767/19, провадження 2/487/134/20 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення. По даній справі 26.08.2020 року ухвалено судове рішення. У відповідності до приписів пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи позивачем - [PERSON] було сплачено судовий збір за у розмірі 384,20 гривень. Однак при винесенні рішення судом не вирішено питання про стягнення судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов [PERSON] до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення задоволено, судовий збір, сплачений у розмірі по 384,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27. 03. 2015 позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON], ПАТ «Акцент-Банк» про визнання договору недійсним, з застосуванням реституції, та повернення безпідставно отриманих коштів задоволено частково. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09. 06. 2015 повернуто справу № 2/487/653/15 за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON], ПАТ «Акцент-Банк» про визнання договору недійсним, з застосуванням реституції, та повернення безпідставно отриманих коштів, оскільки судом при ухваленні рішення по справі не в повному обсязі вирішено питання щодо позовних вимог. Особи, які брали участь у справі, до судового засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі вказаних осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що при ухваленні рішення, окрім вирішених судом позовних вимог, позивачкою заявлялась і позовна вимога про зобовязання ФОП [PERSON] повернути їй безпідставно отримані кошти в сумі 2575 гривень. В мотивувальній частині зазначеного вище рішення, судом вирішена вказана позовна вимога. Однак, резолютивна його частина не містить такого висновку, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення. Крім того, з самого тексту рішення вбачається, що не було вирішено питання про стягнення з відповідачів судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Рішенням Заводського райсуду м. Миколаєва від 18.05.2016 року , ухваленому по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі продажу та іпотеки, поділ спільного майна подружжя, позов задоволено частково. Постановлено: В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] в сумі 172649,50 грн. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль VOLVO S40. На зазначене рішення суду позивачем [PERSON] подана апеляційна скарга. В ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 08.09.2016 року постановлено питання про постановлення по справі додаткового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник не заперечували проти винесення додаткового рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У позові [PERSON] просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на її користь 125000 грн. грошової компенсації за інше спільне майно. Під час судового розгляду справи [PERSON] збільшила позовні вимоги, та просила визнати недійсним договір купівлі продажу спірної квартири за №519 від 22.08.2014 року, укладений між [PERSON] і [PERSON], визнати недійсним договір іпотеки за №531 від 27.08.2014 року, укладений між [PERSON] і [PERSON], визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на автомобіль VOLVO S40, автомобіль OPEL, конвектор, бойлер, вхідні двері, паркет, кухонний гарнітур, газовий котел. Зазначені вимоги були предметом судового розгляду, та за результатами розгляду постановлено рішення про часткове задоволення позову. Постановлено: в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] в сумі 172649,50 грн. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль VOLVO S40. Фактично розглянувши усі вимоги позивачів по суті, суд у своєму рішенні, а саме у резолютивній його частині, чітко не висловив свою думку щодо всіх позовних вимог в порушення ст..213-214, 215 ЦПК України, а саме не висловив думку стосовно вимоги про визнання недійсними договору купівлі продажу від 22.08.2014 року та іпотечного договору від 27.08.2014 року, що відповідно до ст. 220 ЦПК України потребує винесення додаткового рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Рішенням Заводського райсуду м. Миколаєва від 19.12.2013р. , ухваленому по справі за позовом Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» до [PERSON] про зобов'язання забезпечити доступ до житлового приміщення для встановлення або заміни інженерного обладнання на системі теплопостачання позов задоволено. Постановлено: зобов'язати [PERSON] забезпечити працівникам Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» доступ до житлового приміщення - квартир [ADDRESS] для встановлення або заміни інженерного обладнання на системі теплопостачання. На зазначене рішення суду відповідачем [PERSON] подана апеляційна скарга. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07.02.2014р. цивільна справа повернута до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.88,220 ЦПК України. В судове засідання сторони не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.ст.88,215 ЦПК України, при постановленні рішення суд зобов'язаний вирішити питання про розподіл судових витрат. Зазначені вимоги закону в рішенні суду від 19.12.2013р. не виконано, що є підставою для ухвалення додаткового рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При подачі позову, позивачем - Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Бриз» було сплачено судовий збір у розмірі 114,70 гривень. Враховуюче викладене, та виходячи з положень ст.88 ЦПК України, суд вважає що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» 114,70 гривень сплаченої суми судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Рішенням Заводського райсуду м. Миколаєва від 23.01.2017 року, ухваленому по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про припинення дії договору поруки, позов ПАТ «Альфа -Банк» задоволено, в задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено. На рішення суду [PERSON] подана апеляційна скарга. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03.04.2017 року справу повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Рішенням Заводського райсуду м.Миколаєва від 23.01.2017 року , ухваленому по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про припинення дії договору поруки, позов ПАТ «Альфа Банк» задоволено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. При цьому, судом в рішенні від 23.01.2017 року не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При подачі зустрічного позову, позивачем [PERSON] судовий збір сплачено не було. Разом з тим, виходячи з заявлених зустрічних вимог [PERSON], розмір судового збору мав складати 551,20 гривень. За таких обставин, з урахуванням положень ст.88 ЦПК України, суд вважає що з [PERSON] слід стягнути на користь держави 551,20 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Рішенням Заводського райсуду м. Миколаєва від 29.10.2014 року, ухваленому по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, позов задоволено частково: з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди - 15000 гривень, у відшкодування моральної шкоди - 1000 гривень, а всього 16000 гривень. На зазначене рішення суду відповідачем подана апеляційна скарга. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року справу повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Рішенням Заводського райсуду м.Миколаєва від 29.10.2014року , ухваленому по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, позов задоволено частково. При цьому, судом в рішенні від 29.10.2014 року не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При подачі позову, [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 460 гривень. Разом з тим, виходячи з заявлених вимог, розмір судового збору мав складати 487,60 гривень. За таких обставин, з урахуванням положень ст.88 ЦПК України, суд вважає що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 460 гривень судового збору, та 27,20 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 жовтня 2016 року позовну заяву задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 листопада 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 2454. Відповідно до ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Суд, ухвалив проводити розгляд заяви за відсутності позивача, яка в судове засідання не зявилася, проте подала заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її відсутності, а її неявка не перешкоджає розгляд заяви по суті відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України. У судовому засіданні відповідач не заперечив проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з нього судових витрат понесених позивачем при подання позову. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи № 462/2673/16-ц, зміст рішення суду від 05.10.2016 року, суд прийшов до висновку, що заява є підставною та її слід задовольнити виходячи з наступного. Як вбачається із змісту рішення суду від 05 жовтня 2016 року судом не вирішено питання про понесені позивачем при зверненні до суду із позовом судові витрати. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 551 /пятсот пятдесят одна/ гривні 20 копійок, що стверджується квитанцією №44 від 11.05.2016 р. /а.с.1/. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України /в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення/стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, тому слід ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю, однак даним рішенням не вирішено позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за період з 01 квітня 2015 року по 14 березня 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення позивача до суду з 25 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 500,00 грн., починаючи з дня звернення позивача до суду з 25 квітня 2016 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку - до [INFO]; допустити негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць; стягнути з [PERSON] у дохід держави 551,20 грн. судового збору. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Однак, при винесенні даного рішення, судом не вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за період з 01 квітня 2015 року по 14 березня 2016 року. Суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] у розмірі ? частки від його заробітної плати на користь сина [PERSON], [INFO] слід відмовити, оскільки позивач у судовому засіданні не підтримала дану позовну вимогу та окрім того, згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: dismissed