Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року був частково задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 537,10 доларів США, що за курсом НБУ складає 523 641 гривню 42 копійки, яка складається із: - заборгованості за кредитом - 20 992,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 167 727 гривень 52 копійки, - заборгованості по процентам за користування кредитом - 28 013,17 доларів США, що за курсом НБУ складає 223 825 гривень 23 копійки, - заборгованості по комісії за користування кредитом - 14 852,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 118 668 гривень 91 копійка. У задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 15 287,10 доларів США, що за курсом НБУ складає 122 947 гривень 72 копійки було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити, оскільки судом першої інстанції було грубо порушено норми матеріального і процесуального права, а саме: - судом першої інстанції не було враховано, що відповідач отримав кредит у розмірі не 34 123,23 доларів США, а 22 633,60 доларів США, який складається із: 19 736,79 доларів США - вартість автомобіля, 592,10 доларів США - комісія, 6,78 доларів США - реєстрація обмеження, 2 297,93 доларів США - оплата страховки). Оскільки судом першої інстанції неправильно визначений розмір кредиту, то і розрахунок, зроблений на підставі цієї суми, є неправильним, - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2008 року у справі за позовом банку до нього було встановлено, що заборгованість за кредитом, станом на 23 липня 2008 року, складає 23 688,79 доларів США, що за курсом НБУ складає 114 653 гривні 74 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом - 22 633,59 доларів США, заборгованості по процентам - 937,11 доларів США, комісії за користування кредитом - 63,38 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов*язань по договору - 54,71 доларів США, - на виконання рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2008 року по виконавчому листу з відповідача на користь позивача було стягнуто 115 830 гривень 27 копійок, - кредитний договір був розірваний і з відповідачів було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка була сплачена відповідачем двома платежами: 22 квітня 2011 року - в сумі 11 000 гривень, та 7 листопада 2011 року - 106 413 гривень 29 копійок, після чого Постановою державного виконавця від 7 листопада 2011 року виконавче провадження було закрито. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заперечував проти доводів апеляційної скарги і надав письмові заперечення на апеляційну скаргу. Вислухавши суддю-доповідача, представників банку і відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. 27 вересня 2007 року між сторонами був укладений договір №DOCIAE 00000019, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 34 123,23 доларів США із оплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, погашення якого, відповідно до умов кредитного договору, повинне здійснюватись не пізніше 26 вересня 2012 року. Через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов*язань виникла заборгованість за кредитним договором. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2008 року з відповідача на користь банку було стягнуто заборгованість у розмірі 114 653 гривні 74 копійки (а.с. 62). У лютому 2009 року було відкрито виконавче провадження. Вказане заочне рішення було виконане лише у 2011 році, а саме: 22 квітня 2011 року було перераховано 11 000 гривень, у листопаді 2011 року - 106 413 гривень 29 копійок (а.с. 66-67). 14 червня 2013 року позивач вдруге звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором у розмірі 80 924,80 доларів США, що згідно з курсом 7,99 гривень за 1 долар США, станом на 7 березня 2013 року, складає 646 831 гривня 93 копійки, яка складається із наступного: 20 992,18 доларів США - тіло кредиту, 28 013,17 доларів - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 679,57 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 30 239,88 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов*язань за кредитним договором. Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 65 537,10 доларів США, що за курсом НБУ складає 523 641 гривні 42 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом - 20 992,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 167 727 гривень 52 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 28 013,17 доларів США, що за курсом НБУ складає 223 825 гривень 23 копійки, заборгованості по комісії за користування кредитом - 14 852,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 118 668 гривень 91 копійку. У задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 15 287,10 доларів США, що за курсом НБУ складає 122 947 гривень 72 копійки було відмовлено. Таким чином, суд першої інстанції частково задовольнив лише позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 14 852,18 доларів США, а інші позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та заборгованості по комісії задовольнив у повному обсязі. З таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись неможливо, оскільки судом не було враховано, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2008 року уже було стягнуто на користь банку заборгованість по кредитному договору у розмірі 114 653 гривень 74 копійки, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 22 633,59 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 937,11 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 63,38 доларів США, пені у розмірі 54,71 доларів США, що еквівалентно 114 653 гривням 74 копійкам. Таким чином, цим рішенням суду було достроково стягнуто всю заборгованість за кредитним договором, строк погашення якого був визначений сторонами 26 вересня 2012 року. Вказане рішення суду було виконано у листопаді 2011 року, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту (а.с. 62-67). Висновок суду про те, що заочне рішення суду було виконане одним платежем у розмірі 114 653 гривень 74 копійки без зазначення цільового призначення, в зв*язку з чим вказана сума не може бути зарахована в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту - є неправильним. При цьому апеляційний суд виходить із того, що в мотивувальній частині заочного рішення суду зазначаються види заборгованості по кредитному договору: тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, комісія за користування кредитом, пеня. Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку від 7 листопада 2011 було закрито виконавче провадження з тих підстав, що борг був стягнутий у повному обсязі. Оскільки на час звернення до суду (7 червня 2013 року) тіло кредиту було стягнуто з відповідача на користь банку за рішенням суду, то підстав для нарахування процентів та інших зобов*язань, з листопада 2011 року у банку не було. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, то апеляційний суд виходить із того, що для розрахунку відсотків необхідно брати два періоди: перший період - з 23 липня 2008 року (період вказаний у заочному рішенні суду) по 7 листопада 2011 року, та за період - з 8 листопада 2011 року по 7 червня 2013 року. Пунктом 7.1 кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов*язується сплачувати 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Виходячи із того, що період, за який виникла заборгованість по кредитному договору з 23 липня 2008 року по 7 листопада 2011 року, складає 40 місяців, то розмір відсотків за користування кредитом за цей період буде складати, виходячи із розрахунку (22 633,59 доларів США х 1%) : 100 х 40 місяців = 9 053,44 доларів США. Винагорода за користування кредитними коштами за цей період відповідно до розрахунку складає 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобілю у розмірі 19 736,70 доларів США і згідно із розрахунком складає (19 736,70 доларів США (сплата за купівлю автомобілю) х 0,14%) : 100) х 40 місяців = 1 105,26 доларів США. Таким чином, за період з 23 липня 2008 року по 7 листопада 2011 року відповідач повинен заплатити банку заборгованість по відсоткам у розмірі 9 053,44 доларів США та винагороду за користування кредитом у розмірі 1 105,26 доларів США, а всього - 10 158,70 доларів США, що за курсом НБУ складає 81 066 (вісімдесят одна тисяча шістдесят шість) гривень 44 копійки, яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 053,44 долара США, що за курсом НБУ складає 72 246 (сімдесят дві тисячі двісті сорок шість) гривень 45 копійок, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 105,26 доларів США, що за курсом НБУ складає 8 819 (вісім тисяч вісімсот дев'ятнадцять) гривень 97 копійок. Оскільки позивач із вказаним позовом звернувся до суду в червні 2013 року, то спеціальний строк позовної давності по стягненню з відповідача пені ним був пропущений. Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач просив застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по кредитному договору з листопада 2011 року по 7 червня 2013 року, то апеляційний суд виходить із того, що на час звернення до суду із вказаним позовом тіло кредиту відповідачем було погашено. Всі інші нарахування за кредитним договором: проценти, пеня та інш. нараховуються відповідно до пункту 7.1 кредитного договору, виходячи із залишку заборгованості за кредитом. Оскільки на час звернення до суду (7 червня 2013 року) тіло кредиту було стягнуто з відповідача на користь банку за рішенням суду, то підстав для нарахування процентів та інших зобов*язань у банку не було. Апеляційний суд не може погодитись із позицією позивача про те, що у банку було право, у відповідності до вимог статті 534 ЦК України, яка передбачає черговість погашення вимог і згідно із якою банк зарахував гроші за виконавчим листом у розмірі 114 653 гривень 74 копійки в першу чергу на погашення процентів та неустойки. При цьому апеляційний суд виходить із того, що виконувалось рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2008 року, у мотивувальній частині якого було визначено із яких видів платежів складається сума заборгованості, а саме: по тілу кредиту у розмірі 22 633,59 доларів США, проценти за користування кредитом у розмірі 937,11 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 63,38 доларів США, пеня у розмірі 54,71 доларів США, що еквівалентно 114 653 гривень 74 копійки. Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку від 7 листопада 2011 було закрито виконавче провадження з тих підстав, що борг був стягнутий у повному обсязі. Виходячи із наведеного, у банку не було правових підстав направляти вказані кошти на свій розсуд і в своїх інтересах, а не на виконання рішення суду. Стягуючи з відповідача на користь позивача вдруге тіло кредиту та нараховані на нього проценти та інші зобов*язання, суд першої інстанції не враховував, що тіло кредиту було погашено відповідачем в порядку примусового виконання рішення в листопаді 2011 року. Вказані обставини свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, а саме: з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута лише заборгованість за період з 23 липня 2008 року (період вказаний у заочному рішенні суду) по 7 листопада 2011 року у розмірі 10 158,70 доларів США, що за курсом НБУ складає 81 066 (вісімдесят одна тисяча шістдесят шість) гривень 44 копійок, згідно із приведеним вище розрахунком, а у задоволенні решти позовних вимог банку необхідно відмовити. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості, який був наданий банком під час розгляду справи у суді першої інстанції, зроблений мілким шрифтом, який неможливо прочитати (т. 1, а.с. 79-189). На пропозицію апеляційного суду надати чіткий і зрозумілий розрахунок заборгованості по кредиту, позивач не надав його.

Outcome: partial