Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2014 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - задоволено частково. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 р. справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави направлено до Шевченківського районного суду м. Києва для винесення додаткового рішення, оскільки при вирішення вказаної справи судом не розглянуті вимоги щодо надання права позивачу підпису від імені [PERSON] договору купівлі-продажу під час укладення його з іншою особою; витребування у [PERSON] автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, номерних знаків, шляхом передачі їх у володіння позивача; надання позивачу права вчиняти від імені [PERSON] всіх дій необхідних для зняття автомобіля з обліку. Відповідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в заочному рішенні від 18.03.2014 р. судом були розглянуті вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки з визначенням його способу реалізації, інші вимоги судом розглянуті не були. Резолютивна частина рішення свідчить про висновок суду - часткове задоволення вимог позивача, однак мотивувальна частина не містить у собі посилань та правового обґрунтування щодо вимог позивача у задоволенні яких було відмовлено, а тому суд вважає за необхідне винести додаткове рішення. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Позивач в заявлених позовних вимогах просив в рахунок погашення заборгованості надати йому право підпису від імені [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу з іншою особою; витребувати у [PERSON] автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки, шляхом передачі їх у володіння позивача; надати право вчиняти від імені [PERSON] всіх дій, необхідних для зняття автомобіля з обліку, однак заявлені позивачем вищевказані вимоги суперечать ч. 7 ст. 20 та ст. 21 Закону України «Про заставу», які регламентують реалізацію заставного майна. Закон України «Про заставу», яким регулюються спірні відносини, не передбачає такого способу реалізації заставного майна як надання права підпису від імені [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу з іншою особою; витребувати у [PERSON] автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, номерних знаків, шляхом передачі їх у володіння позивача; надання права вчиняти від імені [PERSON] всіх дій необхідних для зняття автомобіля з обліку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed