Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , інтереси якої згідно договору про правничу допомогу №26 від 12.06.2019 року представляє адвокат Ткач В.В. звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача [PERSON] Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі в розмірі 3000,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі в розмірі 3000,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. 15.02.2017 року між нею та [PERSON] був розірваний шлюб. Від спільного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на повному матеріальному утриманні. [PERSON] інвалід з дитинства, діагноз - синдром Дауна з когнітивними порушеннями і ЗНМ III рівня, потребує постійного контролю і вчасного лікування. [PERSON] не цікавиться станом здоров`я своєї дитини, не купує ліки, не ходить по лікарнях, поліклініках, не витрачає кошти на транспорт, адже весь час доводиться робити аналізи в м.Чернівці. [PERSON] належним чином не виконує свій батьківський обов`язок щодо доньок [PERSON] та [PERSON] , матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, а також не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім навчанням, дозвіллям, станом здоров`я, їхніми інтересами. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням, щоб матеріально підтримував доньок, сплачуючи аліменти. Утримання дітей вимагає значних матеріальних витрат на харчування, лікування. [PERSON] їздить на заробітки за межі України та офіційно працевлаштований, має постійний та регулярний дохід. Стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати їхніх дітей. Інших дітей у [PERSON] немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник Ткач В.В. не з`явились, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивачки Ткач В.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи відповідач [PERSON] подав відзив та заяву про розгляд справи у його відсутність, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину. У відзиві зазначив, що в той час, коли знаходив роботу і мав певні доходи, то більшу частину заробітку віддавав дружині, купляв необхідні речі. Розуміє про свій обов`язок належним чином забезпечити своїх дітей, і це буде обов`язково робити добровільно, і навіть без рішення суду, як це робив до цього часу. Але зараз у нього дуже складне матеріальне становище. [PERSON] говорить неправду, стверджуючи, що він абсолютно самоусунувся від надання як їй так і дітям матеріальної допомоги. Навпаки, він при першій ліпшій нагоді підтримує як дружину, так і дітей, як морально, так і матеріально. Взяв в банку кредит на проведення ремонту в житловому будинку, який належить на праві власності [PERSON] і повністю погасив його. По мірі фінансових своїх можливостей надає грошову допомогу на лікування старшої дочки, недавно дав [PERSON] півтори тисячі євро. Дитина отримує лікування за рахунок державних коштів. В даний момент у нього є інша сім`я, його теперішня дружина, ніде не працює і не має жодних доходів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року - розірвано. Від шлюбу є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 01 липня 2006 року виконкомом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28, та копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 05 лютого 2009 року виконкомом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10. На підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позивачкою надано наступні докази. Копія посвідчення Серія [NUMBER] від 23.04.2012 року з даних якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства до 18-ти років. Копії виписок із медичної карти [PERSON] №266 від 27.04.2017 року, №786 від 13.11.2017 року, №240 від 23.04.2018 року з даних якого вбачається, що неповнолітня [PERSON] періодично проходить лікування за встановленим діагнозом. Акт обстеження домогосподарства від 06.06.2019 року виданий Банилівською сільською радою з даних якого вбачається, що [PERSON] проживає в домогосподарстві, яке розташовано в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, разом з двома неповнолітніми дітьми. Зі слів матері діти перебувають на її повному утриманні. Довідка Банилівської сільської ради №1130 від 06.06.2019 року з даних якої вбачається, що на утриманні [PERSON] перебувають двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На спростування позовних вимог та на підтвердження відзиву проти позову відповідачем було надано наступні докази: Копія свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 12.07.2019 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №63 з даних якого вбачається, що 12 липня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Довідка Вижницької міської ради №3-2070 від 01.07.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] . З 30.09.2015 року і по даний час не працює. Не навчається, ІТД не займається. Довідка Обласної комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи» від 15.07.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , регулярно отримує курси лікування в центрі реабілітації дітей за рахунок державних коштів з 2012 року. Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ; неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні; неповнолітня [PERSON] , [INFO] , отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства до 18-ти років; відповідач [PERSON] як батько неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття; відповідач [PERSON] офіційно не працює, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500,00 гривень щомісяця на кожну дитину. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році», у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial