Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 15 березня 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ВКФ у формі ТОВ «Віта Авто» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301 -00103\\00013, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний № [NUMBER] . 11.10.2017 в м. Львові по вул. Зелена відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ» державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно довідки поліції та постанови Франківського районного суду м. Львова № 465/6019/17 від 28.12.2017 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. До ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 06.11.2017 ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі рахунку №ПТС0065231 від 17.10.2017 було складено страховий акт №ЗСКА-7345 та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 47\~925 грн. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ ТАС», яка сплатила на користь позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту, в розмірі 15 965 грн. 10 коп. Після чого позивач отримав залишок в розмірі: 47 925,00 - 15 965,10 = 31 959,90 грн. Даний залишок відшкодовується безпосередньо винуватцем ДТП, тобто відповідачем. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму в якості страхового відшкодування в розмірі 31959,90 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача подано клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача (а.с.59). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 39-40). Ухвалами судового засідання від 05.11.2020 та 05.01.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та відкладено розгляд справи (а.с.47,54). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №465/1077/20 відповідача [PERSON] (а.с.55). Ухвалою судового засідання від 12.02.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи (а.с.62). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. На момент вчинення 11.10.2017 дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно з Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії №28-0301-00103 від 15.03.2017 (а.с. 6). Згідно довідки №3017285457318419 Управління патрульної поліції у м.Львові дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України (а.с.10). Постановою Франківського районного суду м.Львова від 28.12.2017 у справі № 465/6019/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.13). 11.10.2017 страхувальник звернувся до страховика ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.14). Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 19.10.2017 та рахунку №ПТС0065231 від 17.10.2017 вартість робіт по ремонту автомобіля «Фольксваген» складає 47925,00 грн. (а.с.16-17). Згідно з страховим актом № 3СКА-7345 від 06.11.2017 та розрахунком суми страхового відшкодування, прийнято рішення про виплату відшкодування в розмірі 47925,00 грн. (а.с.18-19). На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ ТАС», яка сплатила на користь позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту, в розмірі 15 965 грн. 10 коп., що підтверджується листом №2210 від 05.03.2018 (а.с.21). ПАТ «СК «Українська страхова група» виплачено страхове відшкодування в сумі 47925,00 грн. про що свідчить платіжне доручення № 31411 від 08.11.2017 (а.с. 20). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з проведенням страховиком виплати потерпілому страхового відшкодування та набуттям , у зв`язку з цим, страховиком права зворотної вимоги до завдавача шкоди (відповідача) на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Закону України «Про страхування» (7 березня 1996 року № 85/96-ВР), Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (1 липня 2004 року №1961-IV), Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до приписів частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~пункту 1\~частини 1\~ст.\~1188ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст.1191ЦК\~України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з\~вимогами ст.\~1192ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За правилом пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15 відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що між позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» та ВКФ у формі ТОВ «Віта Авто» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00103, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний № [NUMBER] . За цим Договором ПАТ «СК «Українська страхова група» взяло на себе обов`язок в разі настання події, яка є страховим випадком, здійснити виплату страхового відшкодування. 11.10.2017 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Фольксваген» та автомобіля «ЗАЗ», винним у вчиненні якої визнано особу, яка керувала транспортним засобом «ЗАЗ», [PERSON] . Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» підставно заявлено вимогу до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31\~959,90 грн., тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі статей 22, 511, 636, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України та

Outcome: approved