Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року в порядку перерозподілу спадкового майна [PERSON], померлого [INFO], за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS], право власності на решту квартири визнано за [PERSON] За технічним паспортом квартира є однокімнатною. [PERSON] у вересні 2017 року заявила позов, за яким просила зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити її в дану квартиру, шляхом надання одного примірника ключів від усіх дверей та замків у житловому приміщенні. Позов мотивований тим, що відповідач не допускає позивача до квартири, чим порушує її права власника квартири. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі та без участі його довірителя, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Відповідач в суд не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення у справі на наявних доказах. Конституцією України (ст. 41), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, за яким особа має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Даний принцип реалізовано (забезпечено) законодавцем зокрема в ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Крім того, статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. Позивач в заяві зазначає, що має намір проживати в квартирі, проте вселитись не може через те, що відповідачем змінено замки на вхідних дверях, передати ключі від квартири він відмовляється. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано відповідь Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві про розгляд повідомлення [PERSON] щодо здійснення [PERSON] перешкод у користування власністю, квартирою [ADDRESS]. (а.с. 16). Відповідно до ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі і шляхом подання до суду відповідного позову. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку про те, що права позивача порушені і вона вправі вимагати від відповідача усунення перешкод в користуванні власністю. Запропонований позивачем шлях відновлення порушеного права є адекватним порушенню і узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи мають бути їй компенсовані відповідачем, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved