Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 30.01.2020 [PERSON] звернулась із вказаним позовом до [PERSON] , у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2017, та стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно починаючи з дня набрання рішенням сили, до повноліття дітей. Позов пред`явлено з тих підстав, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь є занадто низьким, так як матеріальний стан позивачки погіршився, вона не працює та перебуває у декретній відпустці. Її діти хворіють, що має наслідком значні матеріальні витрати. На неодноразові звернення до відповідача за матеріальною допомогою на утримання дітей останній відмовляється таку допомогу надавати. Відповідач відповідно до поданого ним 24.03.2020 відзиву на позовну заяву позов не визнав. Зазначив, що позивачкою не надано жодного доказу того, що її матеріальний стан погіршився. Заперечує щодо доводів позивачки про покращення його матеріального стану. Відповідач зазначає, що після винесення рішення суду про збільшення розміру аліментів його матеріальний стан навпаки погіршився. На даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі. Крім спільних з позивачкою дітей, на яких сплачує аліменти, має на утриманні, дочку [PERSON] , [INFO] . Його дружина має захворювання та це потребує значних матеріальних витрат. Він також хворіє на хронічну венозну недостатність у зв`язку з чим йому постійно слід відвідувати лікаря. Тверджень позивачки про те, що він на її прохання відмовляється надавати дітям додатково допомогу не відповідає дійсності (а.с.22-26). Позивачка відповідно до відповіді на відзив вказала, що доводи у відзиві відповідача є безпідставними. Зазначає, що аліментів, які він сплачує на утримання дітей не вистачає для повноцінного їх забезпечення продуктами харчування, одягом, взуттям, лікуванням. Крім того, вказує, що відповідач працює за кордоном у Польщі та отримує гідну заробітну плату. Відповідач після розірвання шлюбу взагалі не цікавиться життям та здоров`ям дітей. Крім того, що він сплачує аліменти у розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Іншої допомоги дітям не надає (а.с.38-41). Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.03.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 30.03.2020 позивачка на адресу суду спрямувала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, у відзиві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов не визнав. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти в сумі 600 грн, щомісячно по 300 грн на кожну дитину, починаючи з 22.12.2011 до повноліття дітей (а.с. 8-9). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2017 змінено розмір аліментів, який стягувався за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2012, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням сили і до повноліття дітей (а.с 10-11). Відповідно до довідки № 202 від 30.01.2020 виданої Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7 [PERSON] , 1985 р.н. проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). [PERSON] перебуває на обліку в Бердичівському МУПСЗН та отримує допомогу при народженні дитини. Її дохід за період з січня 2019 по грудень 2019 склав 10 320 грн, що підтверджується довідкою № 151 від 24.01.2020, виданою Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат (а.с. 14). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста , сину сторін [PERSON] встановлено діагноз: хронічний тонзиліт, двобічний середній отит, викривлення носової перегородки ( а.с. 46). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 04.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.30). Зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася, [INFO] (а.с.29). З довідки від 18.03.2020 виданої жіночою консультацією МНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації КНП «Бердичівська центральна міська лікарня» Бердичівської міської ради ( а.с. 35). Норми права, які застосував суд Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Таким чином, аліменти визначені в розмірі 50 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути змінені на аліменти у твердій грошовій сумі. Як вказано вище, за положеннями ст. 192 СК України особа може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись з даним позовом до суду [PERSON] просила збільшити розмір аліментів до 2000 грн на кожну дитину щомісячно, посилаючись, серед іншого, на те, що витрати на дітей зросли та вона перебуває у декретній відпустці у зв`язку з народженням дитини. З досліджених доказів встановлено, що з часу ухвалення попереднього рішення про збільшення розміру аліментів від 26.12.2017 дійсно змінився сімейний стан позивачки, у неї народилася ще одна дитина, син [PERSON] , [INFO] та позивачка здійснює догляд за ним. Змін у сімейному стані відповідача з часу ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів від 26.12.2017 не встановлено. Вказані у відзиві на позовну заяву зміни в сімейному стані відповідача існували на день ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів від 26.12.2017. Ультразвукове сканування вен нижніх кінцівок [PERSON] від 08.11.2019 не свідчить про погіршення його стану здоров`я, оскільки медичного документу на підтвердження вставленого діагнозу за таким скануванням не додано. Доказів на підтвердження розміру доходів та витрат відповідача суду не надано. Між тим, у зв`язку з народженням у позивачки сина та перебування її у відпустці по догляду за дитиною, її матеріальний стан погіршився, при цьому потреби на спільних дітей із відповідачем зросли, зважаючи на інфляційні процеси, а отже збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дітей з розміру аліментів, визначеному в рішенні суду від 26.12.2017. Таким чином, належить збільшити розмір аліментів. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховуючи встановлені обставини на час розгляду справи, діючи в інтересах дітей, з огляду на майнових стан їх матері, стягує аліменти на кожного з дітей в розмірі 1500 гривень щомісячно. При цьому суд відхиляє доводи відповідача, про неможливість надавати аліменти у більшому розмірі, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відомості про перебування дружини відповідача - [PERSON] на обліку в жіночій консультації КНП «Бердичівська центральна міська лікарня» Бердичівської міської ради при тому, що суду не надано доказів на підтвердження розміру витрат у зв`язку з цим, не свідчать про майновий стан відповідача та відповідно не враховуються судом при визначення розміру аліментів. Суд не бере до уваги фотокартки, долучені позивачкою до відповіді на відзив, оскільки суду не відомо хто та де на них зображений. Також позивачка не довела доказами, що відповідач працевлаштований за кордоном. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду. Розподіл судових витрат Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачка в дохід держави належить стягнути 840,8 грн судового збору.

Outcome: partial