Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Селянське (Фермерське) Господарство «Промінь» звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними додаткову угоду №1 від 12.12.2012 року до договору оренди землі №808 про розірвання договору оренди від 01.01.2007 р. та додаткову угоду №1 від 12.12.2012 року до договору оренди землі №807 про розірвання договору оренди від 01.01.2007 р, укладені [PERSON] з СФГ «Промінь» та відновити чинність договорів оренди №807 та №808 від 01.01.2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.12.2012 року між СФГ «Промінь» та [PERSON] були підписані додаткові угоди до договору оренди землі №808 від 01.01.2007 року та до договору оренди землі №807 від 01.01.2007 року, одразу після чого між [PERSON] та Агарарною компанією «Промінь-2012» були укладені договори оренди належних [PERSON] земельних ділянок, вказані договори були зареєстровані 16.04.2014 року відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. В подальшому [PERSON] звернувся до суду про визнання недійсними договорів оренди, укладених між ним та Аграрною компанією «Промінь-2012», посилаючись на те, що цих договорів він не підписував. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2016 року позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені, та договори оренди №10/04 від 12.12.2012 року та №14/04 від 12.12.2012 року були визнані недійсними. Таким чином, з урахуванням того, що додаткові угоди, укладення яких передувало укладенню договорів оренди між [PERSON] та Аграрною компанією «Промінь-2012» , укладались в той же день, що і самі визнані недійсними договори, і так само були підписані дружиною [PERSON], а не самим власником земельних ділянок, позивач просить визнати недійсними додаткові угоди від 12.12.2012 року , укладені між [PERSON] та СФГ «Промінь» - у звязку з відсутністю у [PERSON] внутрішньої волі і волевиявлення на їх укладення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Вважав, що строки позовної давності слід рахувати з моменту проведення державної реєстрації договору оренди, тому в даному випадку вважав строк звернення до суду не пропущеним. Представник відповідачів /правонаступників померлого [PERSON]Д./ в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON]Т.в судове засідання не з»явились,надали суду заяви,за змістом яких позовні вимоги не визнали,підтримали заперечення свого представника. Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін,дослідивши і оцінивши докази у справі, приходить до наступного. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності І-ХР №021101 від 13.04.2001 року належала земельна ділянка площею 4,9700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Червоний промінь» /а.с. 5-6/, а також на підставі державного акту на право приватної власності І-ХР №002704 від 30.07.1999 року належала земельна ділянка площею 4,97 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 01.01.2007 року між [PERSON] та СФГ «Промінь» укладені договори оренди належних [PERSON] вищезазначених земельних ділянок /а.с.13-20/. 12.12.2012 року між [PERSON] та СФГ «Промінь» були укладені додаткові угоди, відповідно до яких вищезазначені договори оренди від 01.01.2007 року було розірвано /а.с.16, а.с.20 зворотній бік/. В той же день 12.12.2012 року були укладені договори оренди належних [PERSON] земельних ділянок з ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2016 року частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» та визнані недійсними договори оренди №10/04 від 12.12.2012 року та №14/04 від 12.12.2012 року з підстав відсутності вільного волевиявлення власника земельних ділянок на укладення зазначених договорів оренди. 12 серпня 2016 року відповідач [PERSON] помер /а.с.105/ і судом в якості його правонаступників залучені спадкоємці [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, які кореспондуються зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, нормами якої закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від\~18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» надано розяснення про те, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення,\~\~невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси\~\~цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. З аналізу ч. 3 ст. 203 ЦК України, на підставі якої заявлені вимоги СФГ «Промінь», у системному звязку із нормами ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 3, 11 ЦПК України, слідує, що з вимогою про визнання недійсним правочину з зазначених підстав може звернутися тільки та сторона правочину, у якої власне й були відсутні воля і волевиявлення на її учинення. [PERSON] /чи його правонаступники/ вимоги про визнання угод від 12.12.2012 року про розірвання договорів оренди недійсними не заявляли, а СФГ «Промінь» не доведено яким чином [PERSON] порушив законні права та інтереси позивача або вимоги закону, та які конкретні цивільні права та інтереси особистого майнового та/чи немайнового характеру селянського фермерського господарства порушені, невизнані чи оспорені і необхідність їх судового захисту. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити СФГ «Промінь» у задоволенні його позову за недоведеністю обґрунтованості та законності позовних вимог. Щодо посилання представників відповідачів на сплив строку позовної давності, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Таким чином, позовна давність застосовується у разі, коли цивільне право чи інтерес підлягає захисту. Однак, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог СФГ «Промінь», посилання представника відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності не мають правового значення.

Outcome: dismissed