Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 28.10.2020 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором № б/н 22.08.2011 у розмірі 13066,34 грн. станом на 16.09.2020, яка складається з наступного: 6097,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2190,96 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4317,76 грн. заборгованість за пенею та судові витрати у розмірі 2102 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22.08.2011. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «ПРИВАТБАНК», які були йому надані для ознайомлення, отже підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Зазначає, що відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак своєчасно не виконав зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого станом на 16.09.2020 утворилася заборгованість у розмірі 12606,34 грн., з яких: 6097,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2190,96 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4317,76 грн. заборгованість за пенею. У редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні 23.11.2020 позовні вимоги не визнав, зазначив, що отримував кредитну картку банку та користувався нею, однак повернув банку отримані кошти. Заяви, клопотання. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 05.11.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 22.08.2011 [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій маються персональні дані [PERSON] , будь-яких інших відомостей Анкета-заява не містить. Зокрема, не містить умов щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти), умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, пені та штрафів (а.с. 23). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який відповідачем не підписаний (а.с. 21). Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 22.08.2011, термін дії 04/14; № [NUMBER] , дата відкриття 28.06.2015, термін дії 06/19; № [NUMBER] , дата відкриття 07.08.2015, термін дії 06/19 (а.с. 21). Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] вбачається, що 22.08.2011 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 23.08.2015 встановлено кредитний ліміт 2000 грн., 12.09.2016 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн., 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт 2700 грн., 13.08.2018 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається рух коштів з 23.08.2011 (а.с. 7-13). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.08.2011, згідно якого станом на 16.09.2020 утворилася у розмірі 12606,34 грн., з яких: 6097,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2190,96 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4317,76 грн. заборгованість за пенею (а.с. 14-20). В період з 01.06.2015 по 30.09.2019 позивачем щомісячно проводилось погашення відсотків за рахунок кредиту на загальну суму 7771,85 грн., що вбачається з четвертої колонки розрахунку заборгованості, внаслідок чого відбулося збільшення боргу за простроченим тілом кредиту. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 01.07.2013 нарахування відсотків за користування кредиту банком проводилось за відсотковою ставкою у розмірі 30 %, з 01.09.2014 у розмірі 34,8 %, з 01.04.2015 у розмірі 43,2 %,\~а з 01.10.2019 нарахування відсотків за користування кредиту банком проводилось за відсотковою ставкою згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 86,4 % річних. Відповідач не заперечує факту отримання кредитної картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та не заперечує факту користування нею, але вказує, що використані ним кошти були ним повернуті банку. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, обґрунтовує їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, а також довідки про умови кредитування, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку суду не надано. Правила частини 1 статті 634 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.08.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28.10.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд дійшов висновку про недоведення позивачем, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично отриману ним суму кредитних коштів. За змістом частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У даному випадку позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту за період з 22.08.2011 по 16.09.2020 у розмірі 6097,62 грн. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 22.08.2011 по 16.09.2020, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювалось нарахування та списання відсотків не у розмірі 30 % річних (2.5 %), а у збільшеному розмірі, з 01.09.2014 34,8 %, з 01.04.2015 року 43,2 %. Крім того, в період з 01.06.2015 по 30.09.2019 позивачем щомісячно проводилось погашення відсотків за рахунок кредиту і додавались до тіла кредиту, загальна сума погашених відсотків за рахунок кредиту становить 7771,85 грн. (четверта колонка розрахунку заборгованості), прострочене тіло кредиту становить 6097,62 грн. Враховуючи різницю між сумою погашених за рахунок відсотків кредиту і простроченим тілом кредиту, слід дійти висновку, що станом на 16.09.2020 заборгованість відповідача перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки сума погашених відсотків перевищує суму простроченого тіла кредиту (6097,62 грн. 7771,85 грн. = - 1674,23 грн.). Доказів того, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по простроченому тілу кредиту за період з 22.08.2011 по 16.09.2020, позивачем, в порушення вимог статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, надано не було, а отже не доведено належними і допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6097,62 грн. перед банком. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.08.2011, де процентна ставка на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України\~розрахована у\~розмірі 86,4\~%\~та станом на 16.09.2020 розмір заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України за період з 01.10.2019 по 16.09.2020, тобто поза межами строку дії картки, становить 2190,96 грн. Позивач просить стягнути проценти у розмірі встановленому договором, однак Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.08.2011 не містить умов щодо погодження процентної ставки у розмірі 86,4 % за прострочення виконання грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання у зазначеному розмірі. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно статті\~625\~ЦК України\~виходячи з\~відсоткової ставки\~у розмірі\~86,4\~% є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н 22.08.2011 відповідачу нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. за накопичувальним підсумком у розмірі 4317,76 грн., однак Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.08.2011 не містить умов щодо нарахування пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а тому підстави про стягнення з відповідача на користь позивача пені у вказаному розмірі відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.08.2011 у загальному розмірі 12606,34 грн. станом на 16.09.2020 задоволенню не підлягають. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 2102 грн. судового збору, які просив стягнути з відповідача на його користь (а.с. 48). За приписами\~частин 1,\~2\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладаються на позивача.

Outcome: dismissed