Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину. В обґрунтування вимог посилався на ту обставину, що 12.08.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1321. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача і відповідача не склалося, з вересня 2018 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працевлаштований, отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має. Домовленості між батьками щодо розміру надання матеріальної допомоги на утримання дитини не досягнуто. Спору про місце проживання дитини немає. На підставі цього, представник позивача просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачу на « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розірванням шлюбу; розглядати справу без участі позивача та представника позивача. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач до суду надав відзив, за яким позовні вимоги визнав частково, а саме щодо розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, не заперечував. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років, заперечував та посилався на ту обставину, що позивач не працювала до реєстрації шлюбу та після його реєстрації, перебувала на утриманні відповідача. Також, позивач не надала жодних доказів обґрунтованості такої вимоги, а тому не довела необхідності у такому утриманні та спроможності відповідача здійснювати таке утримання. Додав, що його доходом є виключно єдина заробітна плата, власного житла та автомобіля не має. Тому, просив позов задовольнити частково, розірвати шлюб між сторонами; стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачам; у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача просив відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Просив справу розглянути без його участі. Фактичні обставини, встановленні судом З наданих доказів суд встановив, що 12.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1321 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). За довідками Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області №507, 508 від 05.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні; [PERSON] в с.Дудчани Нововоронцовського району Херсонської області не зареєстрований та не проживає (а.с.8, 9). Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу У відповідності до ч.1\~ст.51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2\~ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки надії на збереження сім`ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, зважаючи також на визнання позову в частині розірвання шлюбу відповідачем, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, враховуючи приписи ст.113 Сімейного кодексу України, за якими особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вимогу щодо відновлення позивачем свого дошлюбного прізвища на « [PERSON] » задовольняє. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини Статтею 155 СК України визначено, що\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до частини 2\~ст.182 СК України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи баланс інтересів між обов`язками батьків, щодо утримання дитини, та права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд виходив з того, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матиме об`єктивну і розумну підставу, переслідуватиме правомірну мету, узгоджуватиметься з вимогами, яких дотримується демократичне суспільство, та буде пропорційним принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Разом з тим, такий розмір аліментів не становитиме надмірного тягаря для відповідача, натомість буде мінімальним гарантом захисту права дитини, гарантованого ст.27 Конвенції про права дитини та ст.8 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Отже, враховуючи, що дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, що сторонами не заперечувалося, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову в цій частині, тому суд вважає доцільним задовольнити вказані позовні вимоги. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини До початку розгляду по суті, представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідно до ч. 2\~ст. 257 ЦПК України,\~особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, заява представника позивача про залишення без розгляду позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання підлягає задоволенню, оскільки відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, що визначений\~ст. 13 ЦПК України,\~особа,\~яка бере\~участь у\~справі,\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору\~на власний\~розсуд,\~а тому\~суд не\~надає оцінку\~доказам,\~що обґрунтовують\~вказану вимогу. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позовна заява містила дві вимоги: майнового і немайнового характеру. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн за вимогу немайнового характеру розірвання шлюбу. З урахуванням задоволення вказаної позовної вимоги немайнового характеру, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 840,80 грн. Разом з тим, у відповідності до ст. ст. 133, 141, п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України,\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Висновок суду Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач, представник позивача посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд, враховуючи принцип добровільності шлюбу, встановивши, що сторони не бажають перебувати у шлюбі, надії на збереження сім`ї немає, позовну вимогу про розірвання шлюбу задовольняє. Також, враховуючи, що дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, що сторонами не заперечувалося, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років, залишає без розгляду, з огляду на відповідну заяву представника позивача. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішив на підставі ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved