Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 12.04.2021\~року позовні\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог Вінницької\~міської ради,\~про встановлення\~порядку користування\~земельною ділянкою\~та позовні\~вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Вінницької міської ради, про визнання права користування частиною земельної ділянки було задоволено частково. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 2562,0 кв.м., що розташована по [ADDRESS] , між співвласниками даного будинковолодіння: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до варіанту №8 (Додаток 10) висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №531 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2020 року та виділено в індивідуальне користування: - [PERSON] земельну ділянку, площею 297,0 кв.м., позначену на схемі жовтим кольором; - [PERSON] земельну ділянку, площею 193,0 кв.м., зеленим кольором; -\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] земельну ділянку, площею 92,0 кв.м., позначену на схемі фіолетовим кольором; - [PERSON] земельну ділянку, площею 1658,0 кв.м., позначену на схемі блакитним кольором; - земельну ділянку загальною площею 72,0 кв.м., позначену на схемі заштрихованим червоним кольором, залишено в спільному користуванні [PERSON] 18,0 кв.м., [PERSON] 18 кв.м., [PERSON] , [PERSON] 18,0 кв.м., [PERSON] 18,0 кв.м.; - земельну ділянку загальною площею 60,0 кв.м., позначену на схемі смугастим фіолетовим кольором, залишено в спільному користуванні [PERSON] 30,0 кв.м., [PERSON] 30,0 кв.м.; - земельну ділянку загальною площею 190,0 кв.м., позначену на схемі рожевим кольором, залишено в спільному користуванні [PERSON] 95,0 кв.м., [PERSON] , [PERSON] 95,0 кв.м. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Вінницької міської ради, про визнання права користування частиною земельної ділянки відмовлено. Однак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2021 року не було вирішено питання розподілу судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 4 ст.\~270\~ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання та сукупності наявних в матеріалах справи доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частинами 1-3 статті 134\~ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 4, 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовному) розрахунку; якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом немайнового характеру, а саме про встановлення порядку користування земельною ділянкою. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 13.03.2018 року (т. 1 а.с. 1). Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат стороною позивача було заявлено 719,80 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 39). По справі ТОВ «Подільський центр судових експертиз» було проведено судову земельно-технічну експертизу (висновок експерта №456 від 12.07.2019 року на а.с. 99-136 т. 2) та додаткову судову земельно-технічну експертизу (висновок експерта №531 від 30.11.2020 року на а.с. 126-154 т. 3). Позивач [PERSON] сплатила за проведення судової земельно-технічної експертизи (висновок експерта №456 від 12.07.2019 року) 3000 грн. та 3000 грн. за проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи (висновок експерта №531 від 30.11.2020 року), що підтверджується наданими квитанціями. У даній справі позовні вимоги [PERSON] немайнового характеру було задоволено частково, оскільки при ухваленні рішення по суті суд відхилив варіант №2 (Додаток 4) висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №531 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2020 року, відповідно до якого позивач [PERSON] просила становити порядок користування земельною ділянкою, оскільки цей варіант не враховує площу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у власності та в оренді [PERSON] . Суд вважав, що найбільш прийнятним та збалансованим із запропонованих експертом варіантів висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №531 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2020 року для сторін у справі є варіант №8 (Додаток 10), відповідно до якого просили встановити порядок користування відповідач [PERSON] і представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до ст.\~141\~ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки пред`явлений [PERSON] позов є немайновим; позовні вимоги задоволено частково і пропорційність розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, але при цьому всім учасникам по справі виділено в індивідуальне користування відповідні частки земельної ділянки; понесені позивачем в цій справі та належним чином підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн., за проведення судових експертиз у розмірі 6000 грн. та відповідають розміру, заявленому в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат позивача, тому підлягають розподілу між ними порівну, тобто на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1200 грн. понесених витрат за проведені судові експертизи у справі та по 140,96 грн. сплаченого позивачкою судового збору з кожного. Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат стороною відповідача [PERSON] було заявлено 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (т. 1 а.с. 72, 99). Інтереси відповідача [PERSON] по даній справі у Вінницькому міському суді Вінницької області представляв адвокат Путілін Є.В. згідно ордера адвоката серії ВН №072401 (т. 1 а.с. 82). Як вбачається з Акту здачі-прийняття наданих послуг від 12.02.2021 року (т. 3 а.с. 212) за Договором про надання правової допомоги №33 від 12.04.2018 року (т. 3 а.с. 213), квитанції №120221 від 12.02.2021 року на суму 5900 грн. (т. 3 а.с. 211), відповідачем [PERSON] було сплачено адвокату Путіліну Є.В. за надання правничої допомоги 5900 грн. За проведення судової земельно-технічної експертизи (висновок експерта №456 від 12.07.2019 року) відповідач [PERSON] сплатив 4700 грн., що підтверджується листом директора ТОВ «Подільський центр судових експертиз» (т. 3 а.с. 214). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково і сума судових витрат, заявлена відповідачем [PERSON] до відшкодування (5900 грн. за правову допомогу адвоката), істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правову допомогу адвоката (2000 грн.), тому суд дійшов висновку про відмову [PERSON] у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення (3900 грн.) і вважає, що необхідно стягнути з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 2000 грн. витрат на правничу допомогу, що також відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Крім того, суд вважає, що [PERSON] необхідно відмовити в стягненні з позивачки [PERSON] 4700 грн. понесених витрат за судову земельно-технічну експертизу, оскільки в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат відповідача [PERSON] такі витрати не заявлялися.

Outcome: approved