Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами, що в смт. Печеніжин, по вул.Лепкого (Жовтнева), 17, Коломийського району, належав на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] успадкував після смерті дружини [PERSON], а [PERSON] - після смерті своєї бабусі [PERSON] по 1/7 частці вказаного будинку, що стверджується свідоцтвами про право на спадщину, виданими 24.04.2004 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованими в реєстрі відповідно за № 762 та № 764. Відповідно до договору дарування, посвідченого вказаним державним нотаріусом 24.04.2004 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] та [PERSON] 3/7 частки зазначеного будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Таким чином [PERSON] (позивач) та [PERSON] (батько позивача) стали кожен власником 1/2 частки цього будинку. Рішенням виконкому Печеніжинської селищної ради від 20.04.2007 року № 88 дозволено [PERSON] провести перебудову частини зазначеного будинку, на підставі якого виготовлено будівельний паспорт та складено акт виносу в натуру осей будівель. 03.07.2007 року районною інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] надано дозвіл на виконання будівельних робіт з перебудови вказаного будинку. В 2010 року зазначений був був повністю побудований. 19.06.2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку спірного будинку, яку прийняла позивач як спадкоємець першої черги за законом, проживаючи в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що вказаний житловий будинок побудовано згідно з дозволом на виконання будівельних робіт, однак, не здано в експлуатацію. Позивач також зазначає, що при вказаній перебудові вимоги, передбачені ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дотримано, оскільки за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1320 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту приватного підприємця [PERSON] про проведення обстеження та визначення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж, реконструйованого господарським способом житлового будинку по вул. Лепкого, 17 в смт. Печеніжин Коломийського району, житловий будинок, загальною площею 127,30 кв.м., житловою 79,80 кв.м. відповідають діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам. В жовтні 2016 року позивач як спадкоємець звернулася в управіння ДАБІ в Івано-Франківській області із заявою про прийняття в експлуатацію житлового будинку. Листом вказаного управління повідомлено позивача, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з визначеним законом порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, а також господарські будівлі і споруди. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 07.03.2017 року представник позивача адвокат [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 70). Представник відповідача - Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району в судове засідання не зявився. Селищний голова смт. Печеніжин звернувся до суду з письмовою заявою від 18.01.2017 року, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с. 55). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 26.01.2017 року адміністрація третьої особи надіслала до суду письмового листа, в якому просить справу розглядати у відсутності її представника. В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася 15.07.1965 року в смт.Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 ). Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22.12.2003 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради згідно з рішенням №140 від 25.11.2003 року, житловий будинок, що знаходиься в смт.Печеніжин, по вул. Лепкого, 17, Коломийського району, належав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Зазначене свідоцтво як підстава виникнення права власності вказане у витязі №2381897, виданому 22.12.2003 року Коломийським МБТІ (а.с. 10, 11). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину, виданими 24.04.2004 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованими в реєстрі за № 762 та №764 відповідно, спадкоємцем майна [PERSON] (на 1/7 частку) є [PERSON], а спадкоємцем [PERSON] ((на 1/7 частку) [PERSON]. Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається з 2/7 часток житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходяться в смт. Печеніжин, по вул. Лепкого, 17, Коломийського району (а.с. 12,13). Відповідно до договору дарування, посвідченого 24.04.2004 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 766, [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували [PERSON] та [PERSON] 3/7 частки вищевказаного будинку. Зазначений договір як підстава виникнення права власності вказаний у витязі №3898826, виданому 18.06.2004 року Коломийським МБТІ (а.с. 14,15). Рішенням виконкому Печеніжинської селищної ради №88 від 20.04.2007 року [PERSON] дозволено провести перебудову частини житлового будинку з умовою знесення 1/2 частини житлового будинку в смт. Печеніжин Коломийського району (а.с. 22). Батьком позивача 08.06.2007 року отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної йому як індивідуальному забудівнику на спірний житловий будинок (а.с.21, 24, 26, 27). Згідно з відповідним актом у червні 2007 року на підставі рішення Печеніжинської селищної ради №88 від 20.04.2007 року винесено в натуру осі розбивки будівель (а.с. 23). 01.07.2009 року районною інспекцією Державною архітектурно-будівельного контролю [PERSON] надано дозвіл №132 на виконання будівельних робіт з перебудови житлового будинку в смт. Печеніжині, по вул. Лепкого, 17, Коломийського району (а.с. 25). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії 1-НМ №153156, виданого 19.06.2012 року, батько позивача [PERSON] помер 19.06.2012 року в смт.Печеніжин Коломийського району (а.с. 8). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ №3, виданої 28.10.2016 року суб'єктом господарювання [PERSON], право власності на житловий будинок загальною площею 127,3 кв.м., житловою площею 79,8 кв.м., що в смт.Печеніжин, по вул.Лепкого, 17, Коломийського району, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.12.2003 року згідно з рішенням №140 від 25.11.2003 року, свідоцтв про право на спадщину, виданих Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою 24.04.2004 року та зареєстрованих в реєстрі за №№762, 764, договору дарування, посвідченого Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою 24.04.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №766, зареєстровано за [PERSON] Миколайовчем та [PERSON] (по 1/2 частці). У виписці також вказано, що спадкодавцем знесено сарай літера «Ж» та житловий будинок - літера «А», побудовано житловий будинок - літера «К», який не здано в експлуатацію, споруджено колодязі інженерних мереж «№4-5», дозвіл на що не вимагається (а.с.29). Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 28.10.2016 року суб'єктом господарювання [PERSON], спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 127,3 кв.м. житловою площею 79,8 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю - літера Б, сараю - літера В, літньої кухні - літера Г, сараю - літера Д, вбиральні - літера З, криниці - «№1», огорожі - «№2-3», колодязів інженерних мереж «№4-5», ( а.с.16-20). Відповідно до довідки №25960, виданої 24.11.2016 року Печеніжинською селищною радою, на час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживала дочка померлого - позивач. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом вказаної ради не посвідчувався (а.с.28). Згідно з письмовими поясненнями управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області №2359/1009/1.12/2016 від 04.11.2016 року позивача повідомлено, що у відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинного збудованого майна визначається судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно з п.1 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 року №79, встановлено процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 05.08.1992 року до 12.03.2011 року. У випадку виконання будівельних робіт після 05.08.1992 року необхідною умовою є здача обєкта в експлуатацію. Зокрема згідно з п.10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду цей об'єкт приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження обєкта, а відповідно до п.12 даного Порядку експлуатація обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється (а.с.38, 39). Згідно зі звітом фізичної особи-підприємця [PERSON] про проведення обстеження та визначення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам реконструйованого господарським способом житлового будинку по вул. Лепкого 17 в смт. Печеніжин Коломийського району, житловий будинок, загальною площею 127,30 кв.м., житловою 79,80 кв.м. відповідає діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам (а.с.33-36). Згідно з даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого управлінням Держгеокадастру у Коломийському районі 29.04.2016 року, у вказаному Реєстрі містяться відомості про земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] на підставі Державного акту серії ІV-ІФ 000511 від 30.04.1999 року (а.с.30-32). 21.08.2012 року позивач звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 66). Судом встановлено, що згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31444635 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46913484, виданих вказаним нотаріусом відповідно 21.08.2012 року та 28.02.2017 року, після смерті [PERSON], який помер 19.06.2012 року, відкрита спадкова справа №423, за номером у спадковому реєстрі 53274408 (а.с.65, 69). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної вказаним нотаріусом 02.12.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, житловий будинок побудовано згідно з дозволом на виконання будівельних робіт, однак, не здано в експлуатацію (а.с.40). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті свого батька, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно, яке частково вважається об'єктом самочинного будівництва. На підставі наведеного, ст.ст.346, 375, 376, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved