Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що нежитлові приміщення в м. Коломиї, по вул. Симоненка, 2-б, Івано-Франківської області належали на праві власності ВАТ «Коломийський ДОЗ». Між сторонами було досягнуто домовленостей про те, що позивач надає кошти для придбання нежитлових приміщень за вказаною адресою та здійснюватиме всі необхідні витрати для цього, а відповідач вирішуватиме всі питання щодо укладення договору купівлі-продажу цих нежитлових приміщень, оформлення документів та інших питань, що виникатимуть в подальшому. 17.05.2011 року між сторонами укладено договір про придбання та реконструкцію нежитлових приміщень при спільній діяльності, за умовами якого досягнуто домовленостей, що після завершення реконструкції частки сторін розподіляються між ними таким чином: частка відповідача - 25%, що становить 1/4 частину обєкту; частка позивача - 75%, що становить 3/4 частини цього обєкту. Цього ж дня (17.05.2011 року) між ВАТ «Коломийський ДОЗ» в особі голови комісії з припинення юридичної особи [PERSON] з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу частини нежитлових будівель, який посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2072. За умовами цього договору відповідачу у володіння та користування перейшла прохідна, яка позначена за планом земельної ділянки літерою «А1», площею 492,3 кв.м., що становить 93/10000 частин нежитлових будівель. Право власності на вказану частину нежитлових будівель зареєстроване за відповідачем в ОКП «Коломийське МБТІ», що стверджується витягом про державну реєстрацію прав. Інша частина нежитлових будівель належала третім особам. 17.05.2011 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 17.П. посвідчено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, за адресою: м. Коломия, вул. Симоненка, 2-б, Івано-Франківської області. За умовами даного договору припинено спільну часткову власність сторін на приміщення нежитлових будівель за даною адресою. В п. 3 цього договору передбачено, що за домовленістю сторін та на підставі відомостей, викладених у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно та висновку щодо технічної можливості поділу обєкту нерухомого майна, які вказані в п. 2 цього договору, у власність відповідача передано зазначену прохідну. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 22.11.2011 року № 363 за заявою відповідача викупленій частині нежитлового приміщення надано таку адресу: вул.В.Стефаника, 2 «б»-8. За відповідачем зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю (прохідну) за цим номером, що стверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав. Зазначене приміщення нежитлової будівлі (прохідної) знаходиться на земельній ділянці, що належала Коломийській міській раді, і за умовами договору оренди землі від 05.12.2011 року відповідачу в оренду надано земельну ділянку площею 0,1272 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд (землі промисловості). 02.10.2014 року відповідачем подано до інспекції ДАБК в Івано-Франківській області декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію прохідної під виробничо-виставковий комплекс. Після проведеної реконструкції ним подано до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області декларацію про готовність обєкта експлуатації. Однак, як позивачу стало відомо, подання відповідачем декларації про готовність обєкта експлуатації призведе до неможливості оформлення нею права власності на 3/4 частини реконструйованого обєкта, оскільки вся документація на реконструкцію цього обєкта оформлена лише на відповідача. Позивач зазначає, що вищевказаним договором про придбання та реконструкцію нежитлових приміщень при спільній діяльності від 17.05.2011 року підтверджено, що між сторонами погоджено всі необхідні умови для досягнення мети - придбання та реконструкція обєкта нерухомості, що відбулося у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Тому позивач, посилаючись на ст. ст.627, 1130, 1131, 1134 ЦК України, просить визнати за нею право власності на 3/4 частини, а за відповідачем - на 1/4 частину вказаного нежитлового приміщення. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 14.11.2016 року вона звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, 14.11.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 17.05.2011 року між ВАТ «Коломийський ДОЗ» в особі голови комісії з припинення юридичної особи [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу 93/10 000 частини нежитлових будівель, що розташовані за адресою: м.Коломия, вул. Симоненка, 2б, Івано-Франківської області. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2072. За умовами укладеного договору [PERSON] у володіння та користування перейшла прохідна, яка позначена за планом земельної ділянки літерою «А1», площею 492,3 кв.м. , яка передана актом прийому-передачі. Право спільної часткової власності на вказану частку нежитлових будівель зареєстровано за [PERSON], що стверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим ОКП «Коломийське МБТІ» 19.05.2011 року (а.с. 9-12, 19 ). 17.05.2011 року тим же приватним нотаріусом посвідчено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності за адресою: м. Коломия, вул. Симоненка, 2б, зареєстрований за №4606. Згідно з п.3 цього договору за домовленістю його сторін та на підставі відомостей, викладених у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, та висновку щодо технічної можливості поділу обєкту нерухомого майна, які вказані в п. 2 цього договору, у власність [PERSON] передано зазначену прохідну. Пунком 9 цього договору передбачено, що він припиняє спільну часткову власність сторін на майно, що є предметом поділу за цим договором (а.с. 13-16). Судом встановлено, що 17.05.2011 року між сторонами укладено договір про придбання та реконструкцію нежитлових приміщень при спільній діяльності, предметом якого є спільна діяльність сторін, метою якої є придбання нежитлових будівель з подальшою їхньою реконструкцією під виробничо-виставковий комплекс в м. Коломия, по вул. Симоненка, 2б, Івано-Франківської області. Пунктом 3.1 даного договору передбачено, що після завершення реконструкції об'єкта частки сторін розподіляються між ними таким чином: частка сторони 1 ( відповідача [PERSON]М.) становить 25%, що складає 1/4 частину обєкта, а частка сторони 2 (позивача [PERSON]В.) становить 75% , що складає 3/4 частин обєкта (а.с. 6-8). Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 22.11.2011 року № 363 за заявою [PERSON] викупленій частині нежитлового приміщення по вул. Симоненка, 2б, надано таку адресу: вул. Симоненка, 2 «б»-8 (а.с. 17). Згідно з витягом про державну реєстрацію прав, виданим ОКП «Коломийське МБТІ» 01.12.2011 року, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю (прохідну), що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Симоненка, 2б-8, Івано-Франківської області, частка - 1/1 ( а.с. 18). Відповідно до договору оренди землі, укладеного 05.12.2011 року між Коломийською міською радою Івано-Франківської області (орендодавцем) та [PERSON] (орендарем), останній прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд (землі промисловості), яка знаходиться в м. Коломиї, по вул. Симоненка, 2б, Івано-Франківської області (а.с. 26, 27). 02.10.2014 року [PERSON] подано до інспекції ДАБК в Івано-Франківській області декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію вказаної прохідної під виробничо-виставковий комплекс (а.с. 28, 29). 19.12.2014 року управлінням Держархбудінспекції в Івано-Франківській області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації, а саме реконструйованої прохідної під виробничо-виставковий комплекс, площею 1 017,9 кв.м. (а.с. 30-32). Згідно з даними технічного паспорта на громадський будинок - виробничо-виставковий комплекс, виданого суб'єктом господарювання ТзОВ «Інвесттехпром» 14.12.2014 року, площа спірного нерухомого майна складає 1\~017,9 кв.м. Рік побудови об'єкта 2014 ( а.с.33-34). Згідно з вимогами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 1130 ЦК України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасника. Відповідно до ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасника або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-104цс13 у відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Для майнових вкладів учасників договору, а також майна, яке буде створене (придбане) внаслідок їхньої спільної діяльності, встановлюється правовий режим спільної часткової власності. Поділ майна, що є у спільній частковій власності учасників простого товариства, і спільних прав вимоги, які виникли в них, здійснюється в порядку, установленому ЦК України. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за сторонами права власності на спірне майно, оскільки його придбання та реконструкція відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 627, 1130, 1131, 1134 ЦК України, та,

Outcome: approved