Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.11.2000 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них 23.03.2001 року народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних поглядів на сімейне життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач нехтував сімейними цінностями, не розумів сутності проблем, які виникають в сім'ї, не міг підтримувати нормальної моральної атмосфери в сім'ї. Між сторонами виникали сварки, скандали в присутності неповнолітнього сина, які негативно впливали на виховання останнього та стан здоровя позивача. З грудня 2016 року сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить даний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказаного неповнолітнього сина сторін, а також залишити їй прізвище «Люхнич». Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 23.01.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 23.01.2017 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 11.11.2000 року. Шлюб зареєстровано Малокамянською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №4 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з грудня 2016 року спільно не проживають, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «Люхнич», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачем неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial