Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Радивилівська районна державна лікарня ветеринарної медицини звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі Свідоцтва на право власності позивач є власником адміністративного приміщення по [ADDRESS]. Відносно до листа Радивилівського РС УДМС України в Рівненській області, від 17.06.2014 року за № 602, у даному адміністративному приміщенні проживають троє людей, а саме: [PERSON]; [PERSON] і [PERSON]. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] на даний час лише прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеному адміністративному приміщенні не проживають та не з»являються. Відповідачі, які не проживають за адресою [ADDRESS] втратили право на користування адміністративним приміщенням, внаслідок їх відсутності за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються права позивача. Тому Радивилівська районна державна лікарня ветеринарної медицини змушена звернутися до суду. Просить визнати відповідачів такими , що втратили право користування адміністративним приміщенням за зазначеною в позові адресою та примусово зняти їх з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача Медвідь М.В. позов підтримав в повному обсязі. Показав, що при проведенні ревізії в лікарні ветеринарної медицини було виявлено, що в адміністративному приміщенні зареєстровані як жильці відповідачі по справі. Згадана будівля є адміністративним приміщенням Радивилівської районної державної лікарні ветеринарної медицини і є власністю лікарні. В лікарні ветеринарної медицини немає житлового фонду, а також в даному приміщенні не зареєстровано житлових приміщень в т.ч. квартир, гуртожитку, тимчасового і відомчого житла. Провівши власне розслідування він, як керівник, встановив що приблизно в 60-их роках було виділено неофіційно три кімнати адміністративного приміщення для тимчасового проживання працівників лікарні ветеринарної медицини. Однак ці кімнати не переведені в житловий фонд. В цих кімнатах відповідачі тимчасово проживали і були зареєстровані. [PERSON] проживала тимчасово в даному приміщенні з 2001 року по 2005 рік, а в 2005 році виїхала на заробітки і місце її проживання невідоме. Після звільнення кімнати відповідачкою [PERSON] в дану кімнату заселився відповідач [PERSON], який на той час працював епізотіологом. В квітні 2013 року [PERSON] звільнився з роботи і виїхав із кімнати, де він тимчасово проживав. На даний час ця кімната не використовується. Відповідачі не знялися з реєстраційного обліку. Місце їх фактичного проживання позивачу невідоме. Вадміністративному приміщенні також зареєстрована [PERSON], яка має дозвіл на проживання від Державної ветеринарної фітосанітарної служби України. Відповідачі в судове засідання тричі не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, в т.ч. і шляхом публікації оголошення в газеті «Вільне слово» за 27 листопада 2014 року №83(14873). Жодних заяв від відповідачів до суду не надходило. При таких обставинах суд знаходить можливим розглянути справу в особливому порядку без участі відповідачів з дослідженням поданих суду доказів і ухваленням заочного рішення. Заслухавши представника позивача Медвідь М.В., свідка [PERSON], дослідивши письмові докази суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Показами свідка [PERSON] встановлено, що вона тривалий час працює в Радивилівській районній лікарні ветеринарної медицини. Їй відомо, що в адміністративному приміщенні з протилежної сторони від основного входу є інший вхід, де є дві квартири, в яких тимчасово проживали працівники лікарні. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] тимчасово проживали в одній із квартир. [PERSON] проживала до 2005 року, а в 2005 році виїхала в невідомо напрямку. Після цього в кімнатах проживав [PERSON], який в 2013 році звільнився з роботи в ветеринарній лікарні і виїхав в невідомому напрямку. З квітня 2013 року у згаданій квартирі ніхто не проживає. Власником будівлі та споруд ветеринарної лікарні за адресою [ADDRESS] є держава. Дані об»єкти перебувають в господарському управлінні Радивилівської районної лікарні ветеринарної медицини Рівненської області. Дане доводиться Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Радивилівською міською радою 28.12.2007 року та витягом з Реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З технічного паспорта на будівлю ветеринарної лікарні за адресою [ADDRESS] встановлено, що в адміністративному приміщенні є три входи в приміщення з різних сторін. З тильної сторони від основного входу в адміністративне приміщення розміщені приміщення, які зазначені в технічному паспорті як житлові. Як заявив представник позивача саме ці кімнати відповідачі використовували для тимчасового проживання. Доказів наявності в Радивилівській районній державній лікарні ветеринарної медицини житлового фонду, в т.ч. для тимчасового проживання та службового житла, суду не надано. З будинкової книги, наданої суду для огляду, і листа Радивилівської РС УДМС України в Рівненській області інд.5627 вих.№602 від 17.06.2014 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON], [INFO], - зареєстрована з 04.12.1998 року; [PERSON], [INFO], - зареєстрований з 28.10.2009 року та [PERSON], [INFO], - зареєстрована з 22.02.2006 року. З згаданого вище листа Радивилівської РС УДМС України в Рівненській області також встановлено, що надання підтверджуючих документів про осіб, які зареєстровані та підстави їх реєстрації немає можливості у зв»язку із закінченням терміну зберігання справ. З наданого суду позивачем листа заступника голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Башинського В.В. №15-7-21/2922 від 06.02.2014 року встановлено, що Держветфітослужба не заперечує щодо переведення у житловий фонд частини адміністративного приміщення площею 28,3 квадратних метрів Радивилівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, яке розташоване за адресою [ADDRESS], із наданням йому статусу службового та постановки на відповідний облік у місцевих органах влади відповідно до вимог житлового законодавства. Таким чином з вищевикладеного встановлено, що дійсно в адміністративному приміщенні районної ветеринарної лікарні наявні приміщення, які використовуються для тимчасового житла працівників установи. В цих приміщеннях тимчасово проживали і були зареєстровані відповідачі як наймачі цих приміщень. Тривалий час відповідачі в т.ч.: [PERSON] - понад вісім років, а [PERSON] понад рік в згаданих приміщеннях не проживають і місце їх фактичного проживання в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа має право на вільний вибір місця проживання і пересування та реєстрації. Постійним місцем проживання особи є місце де особа проживає понад шість місяців в рік. Згідно ст..71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем та членом його сім»ї протягом шести місяців. Понад шість місяців жиле приміщення зберігається у випадках передбачених законом зокрема ч.2ст.71 ЖК України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст.. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове проживання або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно змісту ст.. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності згідно до ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України. Реєстрація відповідачів у зазначеному приміщенні порушує права власника - держави - в особі позивача щодо володіння і розпорядження власним майном. Порушене право підлягає захисту.

Outcome: approved