Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. 30 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області про зняття арешту з майна. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником 3/5 частини квартири [ADDRESS] , решта частина квартири по 1/5 частині належить її синам [PERSON] та [PERSON] . 12 липня 2008 року [PERSON] на ґрунті неприязних стосунків з метою вбивства умисно заподіяв своєму синові [PERSON] тілесне ушкодження, від якого останній загинув. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 січня 2009 року, [PERSON] засуджено за ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. 17 липня 2008 року слідчим Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, винесено постанову про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . 24 липня 2008 року Шепетівською міською нотаріальною конторою на підставі вказаної постанови внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за №7624168 про арешт квартири, як нерухомого майна [PERSON] . Однак, на час накладення арешту [PERSON] не був власником квартири, оскільки 27 січня 2003 року свою 1/5 частину квартири подарував їй, уклавши договір дарування від 28 січня 2003 року. Вказує, що накладеним арештом порушується її право власності, вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд. За наведених обставин, просить звільнити квартиру з під арешту та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №7624168, внесений 24 липня 2008 року про арешт квартири. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області, що знаходиться в стані припинення, в судове засідання не з`явився, голова ліквідаційної комісії подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, вказавши, що арешт на майно був накладений з метою забезпечення позову та можливої конфіскації майна у кримінальній справі, при цьому арешт був накладений на квартиру, де проживав обвинувачений [PERSON] , який станом на час винесення заборони не мав права власності на вказану квартиру чи її частку. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, не заперечили задоволенню позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - державний реєстратор виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечив задоволенню позовних вимог Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 19 липня 2021 року, роз`яснено позивачу наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача. Підготовче засідання відкладено на 09 вересня 2021 року у зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до належного відповідача - Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області, який знаходиться в стані припинення. 09 вересня 2021 року підготовче засідання відкладено на 23 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання судової повістки третьою особою [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 квітня 1994 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . 28 січня 2003 року [PERSON] подарував [PERSON] належну йому на праві приватної власності 1/5 частину вищевказаної квартири, що підтверджується даними договору дарування частини квартири, посвідченого 28 січня 2003 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. [INFO] помер син позивачки [PERSON] , спадкоємцем його майна є мати [PERSON] , спадщина складалась з 1/5 частини квартири по [ADDRESS] , що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. 03 березня 2010 року та даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №25475547, виданого 03 березня 2010 року Шепетівським бюро технічної інвентаризації. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] є власником 3/5 частин спірної квартири, інша частина квартири належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/5, що підтверджується даними інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №257349172 від 20 травня 2021 року. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №19877984, виданого 24 липня 2008 року Шепетівською міською державною нотаріальною конторою слідує, що постановою Шепетівського МВВС України у Хмельницькій області від 17 липня 2008 року накладено арешт на все майно, власником якого є [PERSON] , зокрема на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з цим, 21 липня 2008 року нотаріус Шепетівської міської державної нотаріальної контори внесла до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис за №7624168. Норми права, які застосував суд. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону. Оцінка та мотиви суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Враховуючи те, що на час винесення постанови про арешт майна [PERSON] та вчинення нотаріусом реєстраційної дії з накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не був власником вказаної квартири, тому відсутні підстави для перебування вказаного майна в арешті. Враховуючи викладене і те, що наявність арешту на квартиру суттєво обмежує права позивача, як власника частини квартири на розпорядження майном, суд дійшов до висновку про необхідність здійснити захист прав позивача шляхом звільнення квартири з-під арешту. Позовна вимога про виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не підлягає задоволенню з огляду на таке. Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення квартири з-під арешту є підставою для зняття арешту внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved