Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Рішенням виконкому Рокитнянської селищної ради № 670 від 13.11.01 відповідачці передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] та затверджено відповідну технічну документацію. На виконання вказаного рішення відповідачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю 111-КВ № 061751 від 04.01.02, у відповідності до якого вона отримала 0,052 га по [ADDRESS]. 25.09.05 прокурором Рокитнянського району був внесений протест на рішення № 670 від 13.11.01 виконкому Рокитнянської селищної ради в частині передачі відповідачці в приватну власність та користування земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS]. Виконуючи протест прокурора селищна рада своїм рішенням № 622 від 18.10.05 скасувала попереднє рішення за 2001 рік в частині передачі відповідачці у приватну власність земельної ділянки. Так як після скасування свого рішення відповідачці продовжує у відповідності до Державного акта на землю належати вказана земельна ділянка, позивач звернувся до суду із вказаним позовом з вимогою визнання недійсним вказаного Державного акту на ім»я відповідачки. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник заінтересованої особи позов підтримала. Відповідачка в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, не з»явилася. Її представник в судовому засіданні позов не визнала і просить застосувати до позовних вимог позовну давність, так як рішення виконкому було прийнято у 2005 році, а позов заявлений у грудні 2013 року, тобто минуло більше 3-х років. Представнвик третьої особи позов підтримала. Заслухавши представників позивача, відповідача, третьої особи, заінтересованої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконкому Рокитнянської селищної ради № 670 від 13.11.01 відповідачці передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] та затверджено відповідну технічну документацію. На виконання вказаного рішення відповідачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю 111-КВ № 061751 від 04.01.02, у відповідності до якого вона отримала у приватну власність 0,052 га по [ADDRESS]. 25.09.05 прокурором Рокитнянського району був внесений протест на рішення № 670 від 13.11.01 виконкому Рокитнянської селищної ради в частині передачі відповідачці в приватну власність та користування земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS]. Виконуючи протест прокурора селищна рада своїм рішенням № 622 від 18.10.05 скасувала попереднє рішення за 2001 рік в частині передачі відповідачці у приватну власність земельної ділянки, яке затверджено на сесії селищної ради від 18.10.05. Прокурор вважає, що після скасування свого рішення виконкомом селищної ради відповідачці незаконно продовжує у відповідності до Державного акта на землю належати вказана земельна ділянка і цим порушуються права селищної ради на володіння земельною ділянкою, так як в разі скасування рішення, яке було підставою для визнання права, повинен бути сксований і державний акт, виданий на підставі даного рішення. Тому просить визнати недійсним Державний акт на ім»я відповідачки. Порядок припинення прав на землю регулюється гл.22 ЗК України. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земльну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст.140-149 ЗК України. Перелік підстав припинення права власності на земльну ділянку визначений ст.140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: - добровілдьна відмова власника від права на земельну ділянку; - смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; - відчуження земельної ділянки за рішенням власника; - звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; - відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; - конфіскація за рішенням суду; - невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зазначений перелік є вичерпним. Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право приватної власності на землю, Земельним Кодексом не передбачено. Подібну позицію висловив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.8 постанови від 16.04.04 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( у редакції постанови від 19.03.10) згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Коституційного Суду України від 16.04.09 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Крім того, у відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, так як перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася про порушення свого права. Як встановлено в судовому засіданні позивач вніс протест до селищної ради 27.09.05, протест задоволений і скасовано рішення селищної ради 27.09.05. Позовна заява подана до суду 23.12.13. Тобто з часу винесення рішення селищної ради минуло більше 3-х років і представник відповідачки заявив про застосування позовної давності до вказаних правовідносин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed