Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року первісний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання права на спадкове майно та реальний розподіл будинковолодіння задоволено частково. Визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 166/500 частин, що становить 33,2 відсотки домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. В решті вимог позову відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, визнання недійсним договорів дарування частини будинку, про визнання права на частку будинковолодіння, реальний розподіл будинковолодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено частково. Визнано за [PERSON] та її двома дітьми право власності на 249/500 частин, що становить 49,8% домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. В решті вимог зустрічного позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року залишено без змін. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча судом повідомлялися належним чином. Відповідно до положень ч.3 ст.220 ЦПК України питання про видачу додаткового рішення у справі судом вирішується в судовому засіданні з викликом сторін, але їх неявка не перешкоджає розгляду. Тому суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у справі за відсутності не з'явившихся осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.4.ч.1 ст.220 ЦПК України суд може винести додаткове рішення у справі, якщо при розгляді справи не було вирішено питання про судові витрати. Так, при подачі позову до суду позивачами за первісним позовом було сплачено держмито у розмірі 214,00 грн. (а.с. 4-6, т. 1), а позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було сплачено держмито у розмірі 522,70 грн. та 17,00 грн. (а.с. 75-77, т. 1). Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України). Стаття 88 ЦПК України регулює питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. При постановленні рішення залишилось невирішеним питання питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що сторонами було сплачено державне мито при подачі позовів, а судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та оскільки і первісний і зустрічний позови задоволені судом частково, то з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати із сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки [INFO] [PERSON] помер, то будь які його зобов'язання припинені, а тому і підстав для вирішення жодних питань щодо стягнення на його користь чи з нього в користь інших осіб судових витрат не має. Відтак з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] слід стягнути 107,00 грн. понесених витрат по оплаті держмита ( з трьох вимог первісного позову: визнання права власності на майно, виділ майна, поділ земельної ділянки позивачами було сплачено держмито за дві вимоги, а за одну - звільнено від сплати, при цьому судом було задоволено одну вимогу позову), а з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 107,94 грн. (з п'яти вимог - задоволено судом одну).

Outcome: approved