Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором в сумі 1 841 315,26 гривень шляхом проведення прилюдних торгів з продажу зазначеного предмету іпотеки за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнення судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27 березня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого є ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДИТ БАНК» було укладено договір про надання кредитної лінії №31.840.07.14. 28 березня 2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення права вимоги №20110328-Г, відповідно до якого ПАТ «ХК БАНК» відступив ПАТ «ПтБ» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за кредитним договором №31.840.07.14. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] надано грошові кошти у вигляді поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 53 400,00 доларів США строком з 27 березня 2007 року по 26 березня 2009 року, зі сплатою 15,5 відсотків річних. Відповідно до додаткової угоди №1 від 25 квітня 2007 року до кредитного договору, ліміт кредитування збільшено до 60 000,00 доларів США. Відповідно до додаткової угоди №2 від 27 грудня 2007 року до кредитного договору, ліміт кредитування збільшено до 70 000,00 доларів США. Відповідно до Додаткової угоди №3 від 26 березня 2009 року до кредитного договору, п.1.1. Кредитного договору викладений в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 52 531,47 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот тридцять один і 47/100) долар США, строком з 27 березня 2007 р. по 09 квітня 2009 р., зі сплатою 15,5 (п'ятнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних». Позичальник зобов'язався починаючи з місяця, наступного за датою видачі першого траншу, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти в сумі достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці, а також погашати заборгованість за кредитом, починаючи з вересня 2008 року, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти в сумі 8 900,00 доларів США. При цьому за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи процентів за його використовування, позичальник зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Так, в порушення умов кредитного договору та ЦК України, позичальник не повертав кредит в строки, визначені умовами кредитного договору, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим у нього перед ПАТ «ПтБ» виникла заборгованість, яка станом на 15 січня 2014 року становить 1 841 315,26 гривень. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ніж [PERSON] та первісним кредитором було укладено іпотечний договір №31.840.07.14.1 від 27 березня 2007 року. 28 березня 2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно до якого ПАТ «ХК БАНК» відступив ПАТ «ПтБ» всі свої права вимоги до іпотекодавців (боржників) за іпотечними договорами згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за вищевказаним іпотечним договором та внесеними до нього змінами. Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири, виданого 01 березня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №8 замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 1996 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим №3827; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13917634, реєстраційний №18190704, виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 березня 2007 року; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №13973991, реєстраційний №18190704 від 22 березня 2007 року виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації. Договір іпотеки набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником та/або іпотекодержателем за основним договором та всім додатковим угодам до нього. Крім того умовами іпотечного договору передбачено, що кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, та/або несплаті комісії в строк, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача по справі судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у позовній заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, 27 березня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого є ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОУМ КРЕДИТ БАНК» було укладено договір про надання кредитної лінії №31.840.07.14 (а.с. 7-8). 28 березня 2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення права вимоги №20110328-Г, відповідно до якого ПАТ «ХК БАНК» відступив ПАТ «ПтБ» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за кредитним договором №31.840.07.14 (а.с. 19-20). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] надано грошові кошти у вигляді поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 53 400,00 доларів США строком з 27 березня 2007 року по 26 березня 2009 року, зі сплатою 15,5 відсотків річних. Відповідно до додаткової угоди №1 від 25 квітня 2007 року до кредитного договору, ліміт кредитування збільшено до 60 000,00 доларів США (а.с. 9). Відповідно до додаткової угоди №2 від 27 грудня 2007 року до кредитного договору, ліміт кредитування збільшено до 70 000,00 доларів США (а.с. 10). Відповідно до Додаткової угоди №3 від 26 березня 2009 року до кредитного договору, п.1.1. Кредитного договору викладений в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 52 531,47 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот тридцять один і 47/100) долар США, строком з 27 березня 2007 р. по 09 квітня 2009 р., зі сплатою 15,5 (п'ятнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних» (а.с. 11). Позичальник зобов'язався починаючи з місяця, наступного за датою видачі першого траншу, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти в сумі достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці, а також погашати заборгованість за кредитом, починаючи з вересня 2008 року, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти в сумі 8 900,00 доларів США. При цьому за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи процентів за його використовування, позичальник зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Так, в порушення умов кредитного договору та ЦК України, позичальник не повертав кредит в строки, визначені умовами кредитного договору, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим у нього перед ПАТ «ПтБ» виникла заборгованість, яка станом на 15 січня 2014 року становить 1 841 315,26 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №31.840.07.14 від 27 березня 2007 року станом на 15 січня 2014 року (а.с. 25-26), з яких: - сума заборгованості за кредитом - 52 531,47 доларів США, що еквівалентно в гривнях на день проведення розрахунку заборгованості за курсом НБУ (799,3 гривень за 100 доларів США) 419 884,04 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 39 581,08 доларів США, що еквівалентна в гривнях на день проведення розрахунку заборгованості за курсом НБУ (799,3 гривень за 100 доларів США) 316 371,57 гривень; - пеня за період з 17 січня 2013 року по 15 січня 2014 року - 1 105 059,62 гривень. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ніж [PERSON] та первісним кредитором було укладено іпотечний договір №31.840.07.14.1 від 27 березня 2007 року (а.с. 12-14). 28 березня 2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно до якого ПАТ «ХК БАНК» відступив ПАТ «ПтБ» всі свої права вимоги до іпотекодавців (боржників) за іпотечними договорами згідно переліку, наведеному у додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за вищевказаним іпотечним договором та внесеними до нього змінами (а.с. 21-23). Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири, виданого 01 березня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №8 замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 1996 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим №3827; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13917634, реєстраційний №18190704, виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 березня 2007 року; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №13973991, реєстраційний №18190704 від 22 березня 2007 року виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с. 18). Договір іпотеки набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником та/або іпотекодержателем за основним договором та всім додатковим угодам до нього. Крім того умовами іпотечного договору передбачено, що кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, та/або несплаті комісії в строк, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 107 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Відповідно до умов ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. відповідач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 514 Цивільного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, у разі чого він відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про Іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 5.2. іпотечного договору, кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, та/або несплаті комісії в строк, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Згідно п. 9. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 654,00 гривень, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved