Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11132300000 від 23 березня 2007 року в розмірі 5 480 швейцарських франки 72 сантими, що за курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить 71 342 грн. 31 коп., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 713 грн. 42 коп. В обґрунтуванні позову зазначено, що 23 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11132300000. Відповідач всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином станом на 27.05.2014 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 5 480 швейцарських франки 72 сантими, що за курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить 71 342 грн. 31 коп. Представник позивача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач засідання не з'явилася, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд встановив наступне, що 23 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11132300000, за умовами якого, банк надав кредит в іноземній валюті в сумі 13 691,00 швейцарських франків, а позичальник зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 березня 2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,99 % річних. Банк відповідно до кредитного договору №11132300000 від 23.03.2007 року свої зобов'язання виконав (грошові кошти (кредит) надав в сумі встановленій договором. Відповідно до п. 1.2.2. договору, позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 23.03.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з пп. 2.11, 4.8, 4.9, 5.7, 5.9, 5.10, 5.12, 5.14, 7.4, 10.2, 10.14 договору. Згідно п. 1.3.4. договору, строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. 21 грудня 2008 року було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №11132300000 від 23.03.2007 року, відповідно до якої сторони домовились, що погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 27 лютого 2009 року було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №11132300000 від 23.03.2007 року, за умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту, так позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 березня 2016 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК та відповідно до пункту 9 вказано, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. Позичальник свої зобов'язання не виконує, в результаті чого, виникла заборгованість. Станом на станом на 27.05.2014 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 5 480 швейцарських франки 72 сантими, що за курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить 71 342 грн. 31 коп., з яких: 4 622,85 швейцарських франків, що еквівалентно 60 175,42 гривень - заборгованість за простроченим кредитом; 670,82 швейцарських франків, що еквівалентно 8 732,03 гривень - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 156,87 швейцарських франків, що еквівалентно 2 041,99 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 30,18 швейцарських франків, що еквівалентно 392,87 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Пунктом 7.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, банком помилково нарахована пеня в іноземній валюті, відтак суд стягує пеню в національній валюті в загальному розмірі 2434,86 грн. Банком 22.04.2014 року направлено на адресу [PERSON] письмову вимогу із зазначенням невиконання зобов'язань за договором № 11132300000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Проте вимога банку залишилась невиконаною. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 713 грн. 42 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial