Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Свою заяву обґрунтовує наступним, а саме заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2011 р. стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 1538 670 гривень 02 коп. та 1820,00 гривень судових витрат. 21.07.2014 р. за заявою стягувана на підставі виданого 15.01.2013 р. Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа було відкрито виконавче провадження з метою примусового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 1538 670 гривень 02 коп. та 1820,00 гривень судових витрат. У ході виконавчого провадження жодних грошових коштів за вказаним виконавчим листом на користь стягувана не надійшло. У свою чергу, 30.03.2015 р. державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Вегера А.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, яка мотивована тим, що відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів від 16.04.2014р. звернути стягнення на земельні ділянки, зареєстровані за боржником згідне інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки з РПВНМ. не є можливим. Натомість державний виконавець вказав, що у боржника відсутнє інше рухоме чи нерухоме майно, боржник отримує в УПФУ Оболонського району м. Києва пенсію, нарахування якої проводяться за адресою: м. Київ, вул. Мініна, що територіально відноситься до ВДВС Дніпровського РУЮ. На підставі викладеного державний виконавець дійшов висновку про те, що виконавчий лист підлягає направленню за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, що, у свою чергу, свідчить про наявність підстав для закінчення ним виконавчого провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закон України «Про виконавче провадження». Однак з такими висновками державного виконавця погодитись неможливо у зв'язку із наступним. Законодавчо встановлений порядок звернення стягнення на майно боржника, в тому числі на нерухоме майно (земельні ділянки) існує і протиправно не був застосований державним виконавцем. Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 передбачено, що реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 N 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.99 за N 480/3773, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 N 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за N 745/4038, Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13.03.95 N 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.95 за N 79/615. Бездіяльність державного виконавця, невиконання ним приписів ст.ст. 1, 6, 11, 52, 63 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 4.5.3-4.5.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень призводить до порушення прав стягувана та перешкоджає отриманню ним грошових коштів, про стягнення яких судом було прийнято рішення. З урахуванням викладених вище порушень норм Закону безпідставним є застосування державним виконавцем приписів п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону і винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, адже у боржника наявне майно, на яке можливо звернути стягнення і за рахунок якого задовольнити грошові вимоги стягувана на суму 1 540 490,02 грн. Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 30.03.15 про закінчення виконавчого провадження №44098830 з примусового виконання виконавчого листа №2-983/11 від 15.01.13, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не вчинення дій з приводу здійснення виконавчих дій та зобов'язати державного виконавця поновити виконавче провадження. У судовому засіданні скаржник не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав. Боржник про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції м. Києва направив до заперечення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 21.07.14 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2-983 від 15.01.13 про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» боргу в розмірі 1540490,02 грн. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано земельні ділянки. Постановою від 30.03.15 виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника, останнього не розшукано, у зв'язку з чим перевірити його майновий стан не виявилося можливим. Згідно відповідей ДПА України за боржником рахунків не зареєстровано. Згідно довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані земельні ділянки, проте відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів від 16.04. №656/5, звернути стягнення на земельні ділянки не є можливим. Іншого рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ПФУ боржник отримує пенсію в УПФУ в Оболонському районі м. Києва. Нарахування провадяться за адресою: м. Київ, вул. Мініна, що по територіальності відноситься до ВДВС Дніпровського РУЮ. Так, дійсно за п. 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом про ведення електронних торгів, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.04.14 №656/5, арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Отже, реалізацію земельних ділянок за цим Тимчасовим порядком не проводиться. У той же час Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року визначаються умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі зокрема направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. З наведеного, оскільки боржнику а праві власності належать земельні ділянки, які знаходяться в Оболонському районі м. Києві, порядок їх реалізації передбачений Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.04.14 №656/5, посилання державного виконавця на неможливість реалізації земельних ділянок є необґрунтованим, а тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження і постанова підлягає скасуванню. Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Отже, відновлення виконавчого провадження належить до компетенції державного виконавця, що він повинен зробити протягом днів з дня отримання ухвали суду, а тому в цій частині у задоволенні скарги необхідно відмовити. З викладеного,

Outcome: partial