Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6672,06 грн., яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не сповістив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Зазначений договір складається з анкети позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього станом на 20.01.2015 року перед банком виникла заборгованість в розмірі 6672,06 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Суд вважає за необхідне також зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved