Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої батьківські обов'язки батьки протягом тривалого часу виконують неналежно, взагалі ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та навчання дитини. Неодноразові обстеження умов проживання родини позитивних результатів не дали. Батьки не працюють, державну соціальну допомогу на дитину не отримують. Виконкомом Новопокровської селищної ради констатовано факт ухилення батьків [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов'язків по утриманню, догляду та всебічному розвитку дитини, у зв'язку з чим позивач просить суд позбавити їх батьківських прав, призначити дитині опікуна - бабусю [PERSON], з якою вона проживає на даний час і яка повною мірою взяла на себе обов'язки по утриманню, вихованню та догляду за онукою, та стягнути з батьків аліменти на користь опікуна на утримання малолітньої дитини. Представник Служби у справах дітей за довіреністю Федоренко Н.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу без її участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті, про що свідчить № 52 газети «Слобідський край» від 01.01.2017р., яке міститься в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Представник Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, селищний голова надав заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просив розглядати справу без участі представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просила розглядати справу без її участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] є (а.с. 12,18). 13 грудня 2016 року на підставі висновку опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, виконкомом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області вирішено звернутися до служби у справах дітей Чугуївської РДА з проханням порушити перед Чугуївським міським судом Харківської області питання про позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] ( а.с. 5-6), посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], зареєстрована, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS], і за час проживання на території селищної ради зарекомендувала себе з негативного боку, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя (уходить з дому, співмешкає з різними чоловіками), піддається негативному впливу, уникає приймати рішення; має двох дітей, але вихованням та утриманням дітей не займається, не проявляє інтересу до проблем дітей. У 2011 році [PERSON] позбавлена батьківських прав на доньку [PERSON], [INFO] Про батька дитини [PERSON] інформація у селищній раді відсутні, на території селищної ради він ніколи не проживав, на сьогодні про місце його проживання нічого не відомо (а.с. 16, 17). 06 грудня 2016 року мати дитини - [PERSON] власноруч написала заяву про відсутність бажання займатися вихованням та утриманням дитини та відсутність заперечень проти оформлення опіки над донькою (а.с. 11). Згідно довідки Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON], [INFO] (прабабуся, зареєстрована та проживає), [PERSON], [INFO] (мати, зареєстрована, фактично не проживає), [PERSON], [INFO] (рідна сестра по матері, зареєстрована та проживає), [PERSON], [INFO] (бабуся дитини, не зареєстрована, але фактично проживає разом з дитиною) (а.с. 19). 12.12.2016р. в ході обстеження умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], встановлено, що дитина проживає в домі, який належить прабабусі та складається з 4 кімнат, умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини створені належні умови, дівчинка проживає у кімнаті разом зі старшою сестрою, є необхідні меблі, робочий стіл, телевізор, тощо. Дитина забезпечена шкільним приладдям, іграшками, одягом у достатній кількості, всі речі у шафах та на полицях складені, чисті та відпрасовані, санітарний стан житла задовільний, стосунки, традиції сім'ї дуже теплі ( а.с. 22). З характеристики [PERSON] вбачається, що дитина навчається в Новопокровському УВК з 01.09.2016р., проявляє себе як учениця із середніми здібностями, на уроках уважна, активна, домашні завдання виконує, приймає активну участь в усіх класних та позашкільних заходах, добре співає, артистична, має почуття гумору (а.с. 23). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення батьків батьківських прав, оскільки вони допустили свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідачів підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на них для зміни ставлення щодо виховання і утримання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа; при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно наданої Новопокровською селищною радою інформації-характеристики [PERSON] від 05.01.2017р., [PERSON] зареєстрована у м. Харкові, але проживає у с. Новопокровка з онуками [PERSON] та [PERSON], і за час проживання на території селищної ради зарекомендувала себе з позитивного боку, підтримує добрі стосунки з оточуючими, працелюбна, самостійна (а.с. 21). Згідно висновку про стан здоров'я [PERSON], вона диспансерному обліку не перебуває, має задовільний стан здоров'я (а.с. 27). [PERSON] отримує пенсію за віком, до кримінальної відповідальності не притягується, судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с. 28, 29). Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Враховуючи можливість [PERSON] виконувати обов'язки опікуна неповнолітньої [PERSON] та висновок служби у справах дітей Чугуївської РДА про доцільність встановлення опіки над малолітньої [PERSON] (а.с. 39) і, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе призначити опікуном бабусю [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки позовною вимогою є позбавлення відповідачів батьківських прав, а відповідно до СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів дітей і стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття виходячи з наступного. Законом України № 1370-VIII від 17.05.2016р. «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» внесено зміни до ст. 166 СК України і доповнено частиною 3 такого змісту «При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.» Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина буде проживати з опікуном, відповідачі не є пенсіонерами чи інвалідами, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача [PERSON] або на яких би сплачувалися аліменти, суду не надано, а з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини, яке вона досягне [INFO]. (а.с. 35, 36). Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платників аліментів, наявність у [PERSON] на утриманні доньки [PERSON], [INFO], на яку вона сплачує аліменти, але враховуючи що [PERSON] досягне повнолітня у січні наступного року, і матеріальне становище опікуна та дитини [PERSON], та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, суд вважає можливим стягнути з батька аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частині з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а з матері - у розмірі 1/6 частині з усіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання своєї дитини, ухиляються від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити їх батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та призначити опікуна, яка має на це бажання та відповідає вимогам опікуна. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, та те, що позов підлягає повному задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: partial