Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Михайлюк Д.А. подав до суду позовну заяву до Жидачівської міської ради, у якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Дружба», розміром 1,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та яка на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії РН №505829 належала [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Млиниської сільської ради площею 1,85 умовних кадастрових гектари, яку фактично успадкував її чоловік [PERSON] , проте юридично не оформив, оскільки [INFO] помер. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з тим, що його батько помер до відкриття спадщини після смерті свого батька, тому онуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері чи батькові. [PERSON] був похилого віку, хворів і потребував постійного стороннього догляду, тому позивач після смерті його батька переїхав проживати до нього в с. Лапшин, де проживав з ним до дня його смерті. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, тому спадкування відбулося за законом. Інші спадкоємці першої черги за законом до нотаріальних органів у встановлений законом шестимісячний термін із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Оскільки позивач постійно проживав з дідом на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, тому вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда, йому було відмовлено через пропуск піврічного терміну, передбаченого цивільним законодавством на подання заяви. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.64), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позову. Представник позивача у судове засіданні не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві на позовну заяву просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає, наслідки визнання позову, передбачені статтею 206 ЦПК України, зрозумілі. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачем подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.39). Представником позивача подано клопотання про відкладення підготовчого засідання (а.с.58), заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.68). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.06.2020 залишено позовну заяву без руху (а.с.36). Ухвалою від 10.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.42-43). Ухвалами підготовчого засідання від 03.12.2020, 15.02.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.49, 55). Ухвалою від 14.05.2021 залучено до участі у справі правонаступника відповідача (а.с.59-60). Ухвалою від 12.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.65-66). Ухвалою судового засідання від 26.10.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису (а.с.68). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.05.2005 (а.с.12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 31.07.1965 (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2006, спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є її син [PERSON] (а.с.14). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №505629, виданий на підставі рішення Млиниської сільської ради від 05.11.1994, 17.05.1996 та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) №69 встановлює, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах (а.с.15). [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] у с.Лапшин Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] у селищі Журавно Жидачівського району Львівської області, про що свідчать свідоцтва про смерть від 08.08.2005, 03.04.2008, 15.12.2005, 30.10.2006, 23.03.2018 (а.с. 16, 17, 18, 19, 20). Згідно з довідкою Млиниської сільської ради від 29.03.2018 №208, в [ADDRESS] рахується господарство, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . По даних виконкому заборони та арешту на даний будинок та земельну ділянку, належну [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) розташовану на території Млиниської сільської ради немає. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався. [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . [PERSON] без реєстрації проживав разом із дідусем [PERSON] у житловому будинку за вище вказаною адресою до дня смерті і на день смерті дідуся (а.с.21). Постановою державного нотаріуса від 15.03.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті діда [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.22) Як вбачається із відповіді Жидачівської державної нотаріальної контори на запит від 16.12.2020, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в Жидачівській державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с.53). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим він позбавлений можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після смерті його діда. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з приписів частини 1 статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Приписами частин 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Згідно з положеннями статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] до дня його смерті, яка наступила [INFO] , проживав у с.Лапшин Жидачівського району Львівської області. Разом з ним постійно проживав його внук [PERSON] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для\~позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за законом після смерті діда [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,85 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Млиниської сільської ради народних депутатів, яке він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , на ім`я якої було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №505629. З огляду на дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] має право на спадкування за правом представлення як внук спадкодавця, оскільки його батько (син спадкодавця) помер до відкриття спадщини. Так як інших спадкоємців першої черги, які б претендували на спадщину, немає, а [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовлявся від неї, тому в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв цю спадщину. Таким чином, [PERSON] фактично набув право в порядку спадкування за законом на вказану земельну частку (пай), однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб, оскільки у цьому йому відмовлено уповноваженою особою (нотаріусом). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved