Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб, залишити малолітніх дітей проживати з матір`ю та стягнути з відповідача в її користь судові витрати. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач перестав підтримувати сімейний затишок, звертати увагу на неї, почав проявляти агресію та вчиняти сімейне насильство по відношенню до неї. Хоча відповідач надалі продовжує проживати у її будинку, проте сімейного життя у них немає. Усі її пропозиції та намагання змінити становище відповідача жодним чином ситуації не змінило. Проживання з відповідачем стає неможливим, у них немає нічого спільного і різні погляди на життя, різні інтереси, спільного господарства вони не ведуть. Їх шлюб носить формальний характер ї збереження сім`ї є неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяв, клопотань учасниками справи не подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.23-24). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1399/21 відповідача [PERSON] (а.с.32). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.01.2013 у Виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №01. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження від 22.01.2013 серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до свідоцтв про народження від 25.11.2013 та 02.02.2015, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.14, 15). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявності у сторін малолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак не підтримують сімейних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої позиції її представника. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити повністю. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками обов`язком суду є роз`яснення сторонам порядку вирішення питання про визначення місця проживання дитини (правовий висновок Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18). Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо того, з ким із батьків мають проживати діти, тому суд доходить переконання про наявність підстав для залишення проживання дітей з позивачкою (матір`ю). Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір у сумі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача на її користь у повному обсязі. На підставі статей 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved