Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та Прокуратура Приморського району м. Одеси звернулись до суду в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], за участю Смілянської міжрайонної прокуратури та просять позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти на його утримання на користь закладу, в якому буде перебувати дитина, в розмірі ? всіх її доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття, тобто до [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07 квітня 2014 року були розглянуті матеріали щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріали розглядалися у зв'язку з закінченням терміну перебування малолітнього [PERSON] у Комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», куди він був влаштований згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 14 лютого 2013 року № 42 відповідно до заяви відповідачки, у зв'язку з тяжким матеріальним положенням. Також в позовній заяві зазначено, що батька в дитини немає, відомості про нього внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (одинока мати). Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 вересня 2013 року № 399 було продовжено на 6 місяців термін перебування малолітнього [PERSON], у Комунальному закладі у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та неможливістю матері забезпечити належні умови для проживання дитини. Однак, протягом останніх шести місяців [PERSON] сина провідувала лише один раз 05 вересня 2013 року. З того часу до дитини не приходила, не цікавилась його життям та здоров'ям, не приймала участі у виховання. Письмових та усних запитів від матері про дитину до закладу не надходило. 06 вересня 2013 року [PERSON] під час бесіди в службі у справах дітей написала заяву, в якій зазначила, що ознайомлена з ч. 2 ст. 219 СК України стосовно усиновлення [PERSON], у разі, якщо вона протягом шести місяців не буде з'являтись до дитини. Представник Прокуратура Приморського району м. Одеси у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник позивача Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Представник Смілянської міжрайонної прокуратури у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем її реєстрації відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Батька в дитини немає, відомості про нього внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (одинока мати). Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 14 лютого 2013 року № 42 за заявою відповідачки, у зв'язку з її тяжким матеріальним положенням, дитину було влаштовано до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини». В подальшому, рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 вересня 2013 року № 399 було продовжено на шість місяців термін перебування малолітнього [PERSON], у Комунальному закладі у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та неможливістю матері забезпечити належні умови для проживання дитини. Згідно з листом КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» від 28 лютого 2014 року № 200, за останні шість місяців відповідачка [PERSON] сина провідувала лише один раз 05 вересня 2013 року. З того часу до дитини не приходила, не цікавилась його життям та здоров'ям, не приймала участі у виховання. Письмових та усних запитів від матері про дитину до закладу не надходило. Також судом встановлено, що Службою у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради з [PERSON] проводились індивідуальні бесіди, під час яких її зобов'язували змінити своє ставлення та відношення до виховання та утримання дитини, однак відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, на роботу не влаштувалась, повідомлень про намір забрати дитину до себе на виховання до служби у справах дітей не надходило. 06 вересня 2013 року [PERSON] під час бесіди в Службі у справах дітей написала заяву, в якій вона вказує, що ознайомлена з ч. 2 ст. 219 СК України стосовно усиновлення малолітнього [PERSON], у разі, якщо вона протягом шести місяців не буде з'являтись до дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 07 квітня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті матеріали щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріали розглядалися у зв'язку з закінченням терміну перебування дитини у Комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини». Тому 10 квітня 2014 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області виніс висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні малолітнього сина [PERSON] Суд оцінює вищевказані докази на їх належність та допустимість на підставі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а тому вважає доведеним у судовому засіданні факт доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні малолітнього сина [PERSON] Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В свою чергу, ст. 10 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 64 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», ЗУ «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» від 24.01.1995 року, для збереження здоров'я та психіки дитини, створення їй нормальних умов життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та Прокуратури Приморського району м. Одеси в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та Прокуратури Приморського району м. Одеси в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню, та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? всіх її доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], а також допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved