Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 березня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вчасно звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте постановою державного нотаріуса від 03 грудня 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Братові позивача [PERSON] належить 2/3 частини указаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 24 вересня 1994 року та на підставі договору дарування від 26 лютого 2020 року. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, брат із заявою про прийняття спадщини не звертався, а батько відмовився від прийняття спадщини на його користь. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54, 4 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.1-2). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 березня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 18). Ухвалою судді від 09 березня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору у цивільній справі за позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено. Позовну заяву [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом відповідно до ухвали судді від 09 березня 2021 року було залишено без руху для усунення зазначених у ній недоліків (а.с.19-22). Увстановлений судом строк недоліки вищевказаної позовної заяви були усунуті позивачем У подальшому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2021 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.Також указаною ухвалою було витребувано від державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. завірену належним чином копію спадкової справи № 11/2020 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.28-29). 14 липня 2021 року від представника Другої дніпровської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.39). Від представника відповідача 27 липня 2021 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.44). З Другої дніпровської державної нотаріальної контори 28 липня 2021 року на виконання ухвали суду від 09 березня 2021 року надійшли матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.64-86). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.91-92). Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, залишивши за позивачем судові витрати, про що надала відповідну заяву (а.с.101). Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 2019 року Соборним районним у місті відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № Ж-4058, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу за № 77п за реєстровим № 83 (а.с.12, 14). Інші 2/3 частини указаної квартири належить братові позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року, а також н6а підставі договору дарування від 26 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кучмій Н.В. (а.с.13, 14). У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 66 на звороті). Батько позивача [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної йому частини спадщини на користь сина [PERSON] (а.с.70). Брат позивача [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 03 грудня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в зв`язку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.80). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1278 ЦКУ частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено що, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54, 4 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved