Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01 березня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 27 листопада 2020 року о 12 годині 30 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом PORSHE CAYEENE реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Пісаржевського та вул. Паторжинського в м. Дніпро, виїжджаючи з другорядної дороги та повертаючи ліворуч, не надала переваги у русі, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі вул. Паторжинського, тим самим порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року [PERSON] визнано винною у скоєнні даної дорожньо- транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до страхового полісу № АМ/8310077, який був діючим на момент дорожньо- транспортної пригоди 27 листопада 2020 року цивільно - правова відповідальність [PERSON] , як володільця автомобіля PORSHE CAYEENE реєстраційний номер [NUMBER] , була зареєстрована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес». Страхова сума яка підлягає виплаті за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн. Позивач є власником автомобілем DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з спричиненням шкоди позивач звертався до страхової з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну - належному транспортному засобу, в результаті ДТП. Згідно наданої виписки від 20 січня 2021 року № VDH6H7MFUULI2VLE, страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 34 397,81 грн., однак відповідно до висновку № 006/21 від 14 січня 2021 року вартість матеріального збитку складає 45 522,61 грн., оскільки страховою було сплачено 34 397,81 грн, тому позивач просить достягнути на його користь зі страхової компанії 11 124,80 грн. Окрім того позивачем було понесено витрати на проведення експертизи в розмірі 1 800 грн. та на евакуатор 1 300 грн які просить стягнути з [PERSON] . Крім матеріальної шкоди внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 5 000 грн. та просить суд стягнути на його користь з [PERSON] (а.с. 1-6). 17 травня 2021 року від представника ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» надійшов відзив в якому останній зазначив, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було здійснено дії направленні на своєчасне здійснення страхового відшкодування та сплачено позивачу 34 397,81 грн. Щодо розрахунку розміру страхового відшкодування зазначили, що відповідно до звіту № YD03321 про визнання вартості відновлювального ремонту транспортного засобу DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту складає 34 397,81 грн. З поданим висновком позивача від 10 січня 2021 року не погоджуються, оскільки в ньому завищено ціни, окрім того даний висновок не містить повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відсутні дані, що висновок підготовлено для подання до суду, а тому даний висновок вважали не належним доказом, оскільки він отриманий з порушенням порядку встановленого законом, тому в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі(а.с.81-83). Представником [PERSON] 14 вересня 2021 року надано письмові пояснення в яких останній вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі пославшись на те що позивач отримавши страхове відшкодування майнової шкоди у визначеному страховиком розмірі, який є меншим за розмір ліміту відповідальності, повинен звернутися з позовом до страховика про відшкодування шкоди в межах страхової суми (ліміту відповідальності) (а.с. 116-18). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 березня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.53). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.54). До суду 24 березня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.55). Ухвалою судді від 25 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.56-57). Позивач в судове засідання не з`явився, 07 травня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 62). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 14 вересня 2021 року від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. (а.с. 119). Представник ПАТ «СК «ЮНІВЕС» в судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань про відкладення суду не надали. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом 27 листопада 2020 року о 12 годині 30 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом PORSHE CAYEENE реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Пісаржевського та вул. Паторжинського в м. Дніпро, виїжджаючи з другорядної дороги та повертаючи ліворуч, не надала переваги у русі, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі вул. Паторжинського, тим самим порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року [PERSON] визнано винною у скоєнні даної дорожньо- транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 14). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] є власником автомобілем DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с. 11). Відповідно до страхового полісу № АМ/8310077, який був діючим на момент дорожньо- транспортної пригоди 27 листопада 2020 року цивільно - правова відповідальність [PERSON] , як володільця автомобіля PORSHE CAYEENE реєстраційний номер [NUMBER] , була зареєстрована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес».Страхова сума яка підлягає виплаті за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн. (а.с. 84-85). 05 січня 2021 року за заявою ПрАТ «СК «Юнівес» було проведено огляд пошкодженого автомобіля DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] , за результатами якого складено звіт № YD03321 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні склала 34 397,81 грн. (а.с.86-105). 20 січня 2021 року страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 34 397,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням та не заперечується позивачем (а.с. 106). 14 січня 2021 року на замовлення позивача судовим експертом Цаберябим В.М. було надано висновок № 006/21 відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] , складає 45 522,61 грн. Оскільки страховою компанією страхове відшкодування сплачене йому в розмірі 34 397,81 грн, тому просив суд достягнути зі страхової компанії матеріальну шкоду в розмірі 11 124,80 грн. (а.с. 23-49). За надання висновку позивачем сплачено 1 800 грн, що підтверджується платіжним дорученням, які [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь (а.с. 22). 27 листопада 2020 року [PERSON] сплатив 1 300 грн. за послуги евакуатора, які просить стягнути на його користь з [PERSON] (а.с. 19) Також позивач просив суд, пославшись на вимоги 23, 1167 ЦК України та на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV(далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Пунктом 14 Постанови № 14 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3,4 частини 1 ст. 988 ЦК України зазначено , що страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. Так, дійсно 27 листопада 2020 року сталася дорожньо - транспортна пригода з вини відповідача [PERSON] .. Дана подія була кваліфікована як страховий випадок та страховою компанією сплачено позивачу 14 січня 2021 року страхове відшкодування в розмірі 34 397,81 грн., однак позивач не погодившись з розміром спричиненої йому як власнику авто матеріальної шкоди звернувся 14 січня 2021 року до судового експерта Цаберябого В.М. та отримав висновок відповідно до якого вартість спричиненої матеріальної шкоди власнику DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER] складає 45 522,61 грн. Пунктом 32 національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 10 вересня 2003 року N1440 у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до частини 7 статті 102 ЦПК України встановлено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Натомість висновок експерта від 14 січня 2021 року не містить даних, щодо попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відсутні дані, що висновок підготовлений для подання до суду, а отже даний висновок не може бути визнаний належним та допустимий доказом. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, з положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зокрема вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Ураховуючи те, що висновок експерта від 14 січня 2021 року не є належним та допустимим доказом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Юнівем» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 124, 80 грн. та про стягнення з [PERSON] витрат за складання даного висновку в розмірі 1 800 грн. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на евакуатор в розмірі 1 300 грн. суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Окрім того, позивачем зазначено, що спричинену моральну шкоду він оцінює в 5 000 грн. В той же час, в своєму позові позивач не зазначив з яких міркувань та критеріїв він виходив оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі викладеного,

Outcome: partial