Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були задоволеними частково (Том 2, а.с. 11-15). 20.02.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду у вищевказаній справі на обґрунтування якої зазначив, що судом під час постановлення судового рішення від 31.01.2019 року не було вирішено заявленої ним вимоги про стягнення з позивачки понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., про що було заявлено ним у його відзиві на позовну заяву [PERSON] . У цьому ж відзиві він просив у випадку постановлення рішення на його користь стягнути з позивача понесені та підтверджені судові витрати (повністю чи пропорційно). Так, за наслідками розгляду даної справи, позовні вимоги останньої були задоволені на 4,57 % від загальної суми заявлених вимог. Крім того, під час розгляду справи ним були понесені витрати по оплаті проведення авто товарознавчої та авто технічної експертизи, за які ним було сплачено 8580 грн. Враховуючи викладене, а також пропорційність розподілу понесених сторонами судових витрат за результатами розгляду даного провадження, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 10097 грн. ((2000 грн. витрати на правову допомогу + 8580 грн. по оплаті експертиз) : 100 % х 95,43 %) (Том 2, а.с. 154-155). Однак, не погоджуючись з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2019 року, позивач [PERSON] 27.02.2019 року звернулася до Волинського апеляційного суду з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим вищевказану цивільну справу було надіслано для розгляду до суду апеляційної інстанції. Постановою Волинського апеляційного суду від 14.05.2019 року, апеляційну скаргу позивача [PERSON] було залишено без задоволення, а вищевказане судове рішення суду першої інстанції - без змін (Том 2, а.с. 144-146). Цивільна справа № 161/19664/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - М(Т)СБУ, ПрАТ «Європейський страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за наслідками її розгляду судом апеляційної інстанції, 28.05.2019 року була поверненою до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Судове засідання з вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суду у вищевказаній справі за заявою відповідача, призначено було на 11.06.2019 року, та у зв`язку з неявкою сторони позивачки та представників третіх осіб, відкладено на 01.07.2019 року. До початку судового засідання від заявника (відповідача) Курана Д.А. та його представника надійшла заява, у якій вони просять судове засідання проводити за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити у повному обсязі (Том 2, а.с. 175). Позивач [PERSON] , а також представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - МТСБУ та ПрАТ «Європейський страховий союз», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, від них будь-яких заяв чи клопотань, заперечень на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України («Ухвалення додаткового рішення») неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] відповідач зазначав, що на час подачі відзиву ним було сплачено адвокату Можайку І.О. 2000 грн. за надання адвокатських послуг. Крім того, вказав, що за його клопотанням у справі може бути призначено судову автотоварознавчу експертизу, на що ним також будуть понесені витрати (Том 1, а.с. 79, абз. 6-10). У випадку постановлення судового рішення на його користь, просив стягнути з позивачки понесені ним судові витрати (повністю чи пропорційно, в залежності від змісту судового рішення), у відповідності до ст. 141 ЦПК України (Том 1, а.с. 80, абз. 1). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження факту надання адвокатом Можайком І.О. послуг з надання правничої допомоги, до відзиву на позовну заяву [PERSON] стороною відповідача було надано Договір про надання правничої допомоги адвоката у цивільному процесі від 09.03.2018 року, де у п. 1.1. даного Договору зазначено, що надання правничої допомоги [PERSON] з надання правничої допомоги по виконанню функцій представника у цивільному процесі, адвокат Можайко О.І. здійснює саме у справі № 161/19664/17 (Том 1, а.с. 95). З долучених до вищевказано відзиву на позов Додатку № 1 до Договору від 09.03.2018 року про про надання правничої допомоги адвоката Можайка О.І. та квитанції до прибуткового касового ордера № 72 віж 12.03.2018 року вбачається, що вартість правничої допомоги по вчиненню дій в рамках процесу з розгляду даної справи та фактично сплачених коштів [PERSON] своєму представнику складає 2000 грн. (Том 1, а.с. 96-97). Суд вважає, що сплачені кошти [PERSON] на професійну правничу допомогу, є співрозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Крім того, як вбачається з квитанції № 4725815 від 23.08.2018 року, виданої відділенням «ЦОК в м. Луцьку» АТ «А-Банк», заявником (відповідачем) за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи та комісійної судової автотоварознавчої експертизи було сплачено 8580 грн., тобто 2860 грн. та 5720 грн. за кожну експертизу відповідно (Том 1, а.с. 202). Отже, заявником (відповідачем) [PERSON] під час розгляду цивільної справи № 161/19664/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - М(Т)СБУ, ПрАТ «Європейський страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, було понесено 10580 грн. судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2019 року, яке було залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14.05.2019 року, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,були задоволені частково: із заявленої позивачами загальної суми коштів в розмірі 109451,78 грн., судом було стягнуто 5000 грн. Враховуючи усе вищевикладене, виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог та понесених позивачами судових витрат, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення судупідлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved