Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК м.Київ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 108055 гривень 24 коп., вказуючи на те, що 05 листопада 2010 року відповідач уклав із позивачем договір за яким він отримав кредит у розмірі 6400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 07.11.2017 р. утворилася заборгованість в сумі 108055 грн. 24 коп., з яких: 5405,99 грн. заборгованість за кредитом; 92911,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4116,22 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 5121.68 грн. штраф (процентна складова), яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1620 грн. 83 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився, але у наданій суду заяві просять справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково та просили суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення суми штрафу та комісії. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 05 листопада 2010 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ ПРИВАТБАНК договір, згідно якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 6400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався проводити погашення заборгованості за Кредитом на умовах, передбачених Договором. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджено підписом у заяві. Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК видало [PERSON] кредит у розмірі 6400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, але відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Так, станом на 07 листопня 2017 року заборгованність [PERSON] перед Банком складає 108055 грн. 24 коп., а саме: 5405,99 грн. заборгованість за кредитом; 92911,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4116,22 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 5121.68 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. Так, згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1., 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.7.4. та 2.1.1.12.8.1. Умов та правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов»язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 5121 грн. 68 коп. слід відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав. З урахуванням вищевикладеного, на погашення заборгованості з [PERSON] стягненню підлягає 102 433 грн. 56 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1620,83 грн., який частково підлягає відшкодуванню в розмірі 1536.50 грн.

Outcome: partial