Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.05.2011 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач не поважає його як чоловіка, з приводу чого між ними виникають сварки, скандали. Тому сторони припинили спільне проживання та не підтримують жодних сімейних відносин, їхня дочка проживає з відповідачем. В зв'язку з цим позивач вважає, шлюб сторін носить виключно формальний характер, суперечить його інтересам, примирення між ними неможливе, перебувати в шлюбі з відповідачем він не бажає. Тому позивач просить цей шлюб розірвати, малолітню дочку після розірвання шлюбу залишити і далі проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 04.10.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 04.10.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності. В цій заяві вона також просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 28.05.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №153 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв'язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін суд вважає, що ця вимога заявлена безпідставно. Після розірвання шлюбу відповідачу слід відновити дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial