Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, що зареєстрований 08 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 154, неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.09.2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [INFO] року син [PERSON], а [INFO] року дочка [PERSON]. Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Відповідач нехтує сімейними цінностями, через що між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на її психічний стан та спричиняло їй душевні страждання. Відповідач ганьбить та ображає її честь і гідність, не розуміє та не хоче розуміти сутності сімейних проблем, не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї та піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Крім того, відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю, натомість погрожує їй та її батькам розправою, тому вона неодноразово зверталася із заявами в правоохоронні органи. Все це привело до припинення сімейних відносин та фактичного розпаду сім'ї. Вважає, що їхня сім'я остаточно розпалася, подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, в зв'язку з чим звернулася в суд з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вказав, що він заперечує проти вимог позивачки і вважає даний позов безпідставним, а вимоги незаконними та необґрунтованими. Так, за час шлюбу позивачка також не завжди розуміла його, вчиняла сварки та скандали за різні дрібниці, однак він розумів, що в сімейному житті бувають різні періоди та ситуації, старався більше промовчати та не конфліктувати. Останнім часом на грунті побутових проблем вони з позивачкою почали часто сваритись і більшість сімейних сварок були з вини батьків позивачки, які постійно втручаються у їх сімейне життя. При цьому позивачка завжди приймає сторону своїх батьків, а не відстоює їх сімейні інтереси. В результаті втрати розуміння один до одного і склалась така критична ситуація. Позивачка на нього дуже сердита, тому й подала даний позов, але насправді вони продовжують кохати один одного і хочуть спільно виховувати їхніх дітей в нормальній і повноцінній сім'ї. Розуміє, що робив помилки, можливо приділяв недостатньо часу сім'ї та дружині, однак розлучатись і втрачати сім'ю він не бажає. Вони з позивачкою виховують двох малолітніх дітей, яким потрібна любов і турбота не лише матері, а й батька. Переконаний, що їх шлюб та сім'ю ще можна зберегти і тому готовий докласти для цього всіх необхідних зусиль, приділяти більше часу дружині та дітям, робити все від нього залежне, щоб зберегти сім'ю. За таких обставин просив суд надати термін для примирення строком шість місяців, оскільки вважає, що шлюбні відносини між ним та позивачкою себе не вичерпали і можуть бути відновленими. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому додатково пояснила, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить тільки формальний характер. Вони з відповідачем сімейних відносин не підтримують, вже більше двох місяців проживають окремо і вона зберегти сім'ю не бажає, тому що така ситуація повторюється вже не перший раз і відповідач не хоче змінювати своєї поведінки. Просила не надавати строк для примирення, оскільки він результату не принесе, укладений з відповідачем шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні відповідач позов визнав, пояснивши, що він згідний на розірвання шлюбу, так як на цьому наполягає позивачка, тому він також зберігати з нею сімейні відносини не бажає та просить позов задоволити. Заяви та клопотання учасників справи: Сторони заяв та клопотань не подавали. Процесуальні дії: Ухвалою суду від 23.08.2018 року відкрито провадження в даній справі. 10 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2007 року (а.с. 6) підтверджує, що сторони по справі 08 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 154. Про те, що від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], свідчать свідоцтва про їх народження, видані виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області серії [NUMBER] від 22.09.2008 року та серії [NUMBER] від 23.07.2012 року (а.с. 11-12). Оцінка суду: Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 24 даного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Сторони сімейних відносин не підтримують, вже більше 2 двох місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, зберегти сім'ю не бажають та наполягають на розлученні, вказуючи, що надалі перебувати в шлюбі не бажають. Беручи до уваги категоричність позиції позивачки, згоду відповідача на розірвання шлюбу, той факт, що на даний час шлюб між сторонами існує тільки формально, оскільки вони проживають окремо і сімейних відносин не підтримують, суд приходить до висновку, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх неповнолітніх дітей порушені не будуть, і вважає, що заявлений позов слід задоволити та укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матір'ю, позивачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved