Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 21.05.2021 у справі № 953/10930/20, яке було одержано мною 02 липня 2021 року позов [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління юстиції про зняття арешту задоволено: знято арешт з нерухомого майна, об`єкт обтяження: все нерухоме майно, номер запису про обтяження: 22294596 (спеціальний розділ), зареєстрований 11.09.2017 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), підстава державної реєстрації: постанова № 54654105 виданий 12.09.2017 р., видавник: ВПВР УДВС ГТУЮ в Харківській області; знято арешт з нерухомого майна, об`єкт обтяження: все майно в межах суми боргу - 5470135,64 гривень, номер запису про обтяження: 7346764 (спеціальний розділ), зареєстрований 15.10.2014 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), підстава державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 44524929 виданий 13.10.2014 р., видавник: державний виконавець виконавчої служби ГУЮ у Харківській області. До суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Романченко О.М. про ухвалення по справі додаткового рішення, в якій він просить ухвалити по справі № 953/10930/20 додаткове рішення стосовно позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, однак щодо них не було ухвалено рішення, а також просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат по справі. У судове засідання представники учасників справи не з`явились. Представник позивача просив розглядати заяву без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява представника [PERSON] адвоката Романченко О.М. про ухвалення по справі додаткового рішення підлягає задоволенню виходячи із наступного. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 23.11.2020 було заявлено наступні позовні вимоги: - зняти арешт з усього майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зареєстрований на підставі постанови від 13.10.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП № 44524929, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській обл., номер запису про обтяження № 7346764 від 15.10.2014 (спеціальний розділ), арешт всього нерухомого майна [PERSON] - зняти арешт з усього майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зареєстрований на підставі постанови від 12.09.2017 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП № 54654105, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, номер запису про обтяження № 22294596 від 12.09.2017 (спеціальний розділ), скасувати арешт, накладений на рахунки [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] (картка нотаріуса), відкриті [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, код ЄДРПОУ банку 14360570), а також зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виключити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) із Єдиного реєстру боржників. До матеріалів справи представником позивача було надано докази того, що крім арешту нерухомого майна в рамках ВП № 44524929 та ВП № 54654105 відповідачем постановою від 12.09.2017 в рамках ВП № 54684105 було також накладено арешт на рухоме майно позивача та на рахунки [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] (картка нотаріуса), відкриті [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299, код ЄДРПОУ банку 14360570), а також внесено [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) до Єдиного реєстру боржників. При розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення судом встановлено, що щодо позовних вимог про скасування арешту банківських рахунків та рухомого майна [PERSON] в рамках ВП № 54654105, а також про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виключити [PERSON] із Єдиного реєстру боржників, рішення не ухвалювалось. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З огляду на це суд приходить до висновку про задоволення заяви представника [PERSON] адвоката Романченко О.М. в частині ухвалення додаткового рішення стосовно вищевказаних позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, однак щодо них не було ухвалено рішення, а саме про задоволення позовних вимог в цій частині з мотивів, викладених у рішенні від 21.05.2021. Стосовно заявлених вимог про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд також вважає за можливе їх задовольнити у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову на виконання положень п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляв суд про те, що орієнтовний розмір судових витрат по даній справі складає 11681,60, з яких 10000,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу, а 1681,60 гривень - судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 2 ст. 270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. З огляду на задоволення позову [PERSON] на відповідача слід покласти судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 гривень. Крім того, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до складу судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок визначення та розподілу судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою передбачений ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У зв`язку із тим, що Акт виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги підписується сторонами після ухвалення рішення по справі, суд був позбавлений можливості вирішити питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи по суті. На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача надано до матеріалів справи копію Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020, копію Додаткової угоди № 1 від 03.07.2020 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 та копію акту виконаних робіт № 1 від 05.07.2021 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020. Із вказаних доказів судом встановлено, що 23 квітня 2020 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та [PERSON] було укладено Договір № 10/04-2020. В подальшому на виконання п. 6.2. даного договору 03 липня 2020 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного договору. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 03.07.2020 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу в рамках цивільної справи про зняття арешту. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 від 03.07.2020 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 1 від 03.07.2020 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає: підготовка та подання до суду відзиву на позов, підготовку і подання до суду заперечення на відповідь на відзив, підготовка та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи. Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь Клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат. Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України при визначенні їх розміру виключно за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В той же час, до суду не було подано клопотання про зменшення розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та, відповідно не надано докази неспівмірності таких витрат. Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що усі зазначені критерії були дотримані при визначенні розміру гонорару Адвокатського бюро у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до Акту виконаних робіт № 1 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 1 від 03.07.2020 до Договору № 10/04-2020 від 23.04.2020 Адвокатське бюро надало правову допомогу в рамках цивільної справи про скасування арешту, а саме: -підготовлено позовну заяву про зняття арешту з майна; -підготовлено заяву про зміну предмета позову; -підготовлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; -ознайомлення з матеріалами справи; -підготовлено заяву про розгляд справи без участі позивача. Всього адвокатом витрачено 12 годин на надання Клієнту професійної правничої допомоги по даній справі у суді першої інстанції. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що станом на день ухвалення додаткового рішення позивачем вищевказаний гонорар не сплачено, проте відповідно до висновків, викладених у додатковій ухвалі Верховного Суді від 04.06.2020 у справі № 906/598/19 розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18. У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 також визначено, що «витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).» Таким чином, понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу по даній справі підтверджено належними та допустимими доказами, а тому у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог вказані витрати підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 133, 137, 270 ЦПК України, -

Outcome: approved