Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] подала до Кіцманського районного суду Чернівецької області 26.02.2020 позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 1-12). Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2015 року розірвано. Від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що не зверталася раніше із заявою про стягнення аліментів, оскільки батько обіцяв сплачувати їх у добровільному порядку. Враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, а тому, на думку позивачки, має можливість і змушений регулярно та вчасно сплачувати аліменти. Оскільки останній не працює офіційно, а їздить на заробітки, ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, посилаючись на те, що старший син - [PERSON] , [INFO] хворіє, що підтверджує відповідними документами та про що відповідачу відомо, просить стягувати з [PERSON] , на її користь, щомісячно аліменти у сумі 2000 грн. до повноліття сина. А на утримання іншого сина - [PERSON] - щомісячно до повноліття 1500 грн. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12 березня 2020 року (а.с. 14). 12 березня 2020 року підготовче засідання у справі було відкладене на 31 березня 2020 року, через неможливість відправлення поштової кореспонденції суду, у зв`язку із відсутністю фінансування (а.с.17). 31 березня 2020 року підготовче засідання знову відкладене на 14.04.2020 (а.с.19-20). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 травня 2020 року (а.с.24). 05 травня 2020 року судове засідання у справі, у зв`язку із неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відкладено на 26 травня 2020 року (а.с.27). Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. В судове засідання 26 травня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала 04.05.2020 заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Погодилася на заочний розгляд справи (а.с.26). Відповідач повторно не з`явився у судовий розгляд, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Більше того, інформація про розгляд справи, з зазначенням дати та часу розгляду також містилася на офіційній сторінці суду на веб-порталі судової влади України. При цьому, відповідач причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно наданої суду копії заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.04.2015 року, розірвано шлюб, зареєстрований 22 вересня 2005 року виконавчим комітетом Нижньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області,актовий запис №12, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дружина залишила прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 15.04.2015 року (а.с.4). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Нижньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області15 січня 2009 року (а.с. 5). Також позивач і відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно виконавчим комітетом Нижньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 01 квітня 2014 року (а.с.6). Згідно довідки № 467, виданої виконавчим комітетом Нижньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 25.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , а її діти, сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані і проживають біля матері та перебувають на її утриманні (а.с.11). Згідно довідки № 486, виданої Нижньостановецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області 25.02.2020 року, у будинку власника [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] проживають окрім неї, члени її сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Також позивач надає ряд копій медичних документів на підтвердження того, що її син - [PERSON] , [INFO] , хворіє, а тому потребує більшого фінансового утримання (а.с.7-10). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, в даному конкретному випадку, суд враховує факт проживання дітей (синів) з матір`ю; їх вік, матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, відсутність у нього інших утриманців, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки, підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати з аліменти на її користь,на утримання їх малолітніх синів. При цьому, суд погоджується з визначеним позивачкою розміром аліментів у сумі по 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття на утримання сина [PERSON] , оскільки таке відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Крім того, враховуючи надані суду документи, які підтверджують необхідність лікування старшого сина [PERSON] , суд вважає, що вимоги позивачки щодо розміру аліментів у сумі 2000 грн., також підлягають до задоволення. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітей, та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 26.02.2020. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved