Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 лютого 2016 року у позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відділення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в м. Кременчуці про захист прав споживача, визнання незаконними дій щодо блокування рахунків та спонукання вчинити дії задоволено. Визнано незаконними дії ПАТ «ПриватБанк» та відділення ПАТ «ПриватБанк» в м. Кременчуці щодо блокування рахунку № 26354626033188 та блокування карткового рахунку № 26354626033188 з моменту блокування. Зобовязано ПАТ «ПриватБанк» та відділення ПАТ «ПриватБанк» в м. Кременчуці, вчинити дії щодо розблокування рахунку № 26354626033188 та розблокування карткового рахунку № 26354626033188, які відкрито згідно договору № SAMDNWF0070256693800 вклад стандартний від 10 вересня 2014 року. Як вбачається з резолютивної частини рішення, судом не ухвалено рішення в частині стягнення судових витрат на користь держави. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. При подачі позовної заяви позивач не сплачував судовий збір, оскільки на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від його оплати. Згідно п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Згідно п.13 вказаної постанови, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що діяв на час ухвалення рішення у вказаній справі, визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати(487,20 грн.). На підставі викладеного вище, враховуючи, що у позовній заяві було обєднано дві самостійні вимоги немайнового характеру, беручи до уваги задоволення позову, суд вважає, що з відповідача на користь держави, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, підлягає стягненню 974,40 грн.

Outcome: approved