Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаній квартирі із 2014 року зареєстрований [PERSON] . Проте, відповідач у квартирі фактично не проживав, приїздив лише на вихідні, а мешкав у м. Радомишль, там же і працював. Відповідач є колишнім зятем позивача. Більше ніж півтора роки відповідач у квартирі зовсім не з`являється, речі його відсутні. У 2019 році він розірвав шлюб із дочкою та фактичне місце його перебування наразі не відоме, на телефонні дзвінки він не відповідає. Відповідач із позивачем не проживає, не допомагає вести господарство, за комунальні послуги не сплачує, а його реєстрація у квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатися належною їй квартирою. З огляду на викладені обставини, [PERSON] звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , та зобов`язати СГІРФО РВ УМВС України в Київській області зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 19). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що фактично із дати реєстрації відповідач у квартирі не проживав, приїздив лише на вихідних. У 2019 році розлучився із дочкою, після чого забрав речі та у квартирі не проживає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що був одружений на доньці позивача. Разом вони вирішили проживати у квартирі позивача. Відповідач продав свою квартиру у м. Радомишль та переїхав жити до тещі (позивача). Там зробив ремонт та перевіз свої речі у квартиру. У 2019 році він розлучився із дружиною, добровільно забрав свої речі і виїхав із квартири позивача. Проти позовних вимог заперечує, так як хоче щоб якась частина квартири дісталася дитині. Обставини справи, що встановлені судом Матеріалами справи установлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу 11.01.1996 р. за № 76, належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією довідки № 1222 від 189 жовтня 2018 року (а.с. 6-7). У вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - донька, [PERSON] - зять, про що свідчить копія довідки № 60, видана 25 лютого 202 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2» (а.с. 8). 23 лютого 2021 року депутатом Броварської міської ради Київської області Зінченко М.А. здійснено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , та складено відповідний акт. Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що на даний житловій площі зареєстрований [PERSON] , але дійсно з 2019 року за вказаною адресою не проживає. Матеріалами справи установлено, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , проте рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року шлюб розірвано. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що у 2019 році він добровільно забрав свої речі із квартири позивача та в ній не проживає. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями статей 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи встановлено, що квартира знаходиться у власності позивача, [PERSON] права власності на квартиру чи її частку не має, у квартирі зареєстрований, однак, майже два роки там не проживає, не користується нею як своїм житлом, його речі у квартирі відсутні, витрат на утримання квартири відповідач не несе, за комунальні послуги не сплачує. При цьому, заперечуючи проти задоволення позову відповідач не навів аргументів щодо збереження за ним права користування таким житлом та не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача такою, що втратила право користування даним будинком. Вимога позивача у частині зобов`язання зняти відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, так як є передчасною, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial