Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12.02.2019 ДВНЗ «КНУ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 2266 від 26.08.2014 про надання освітніх послуг в розмірі 535,38 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., оскільки остання не виконує умови договору. Вказує, що 26.08.2014 між ДВНЗ «КНУ», в особі проректора з науково-педагогічної і навчальної роботи [PERSON] та [PERSON] укладено угоду № 2266 про надання освітніх послуг. Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 2 курсу 3 семестру, за напрямом переробка корисних копалин, форма навчання заочна. Відповідно до договору, строк надання освітньої послуги з 01.09.2014 по 30.06.2018. Згідно із п. 5.1. договору, загальна вартість освітньої послуги на час укладання договору всього становить 16560,00 грн. Договором встановлено, що [PERSON] повинна була вносити плату кожного семестру в сумі 2070 грн., та за 10 днів до початку звітного періоду, але 31.03.2017 згідно з наказу №515су відповідача [PERSON] було відраховано за невиконання вимог навчального плану, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за отримання відповідачем освітніх послуг, що складає 414,00 грн., так [PERSON] в порушення умов договору, в період з 01.02.2017 по 21.01.2019 не оплатила за надані позивачем освітні послуги. Позивачем для врегулювання досудового спору було направлено на адресу відповідача претензію № 227 від 13.06.2017 на суму 414,00 грн., на яку [PERSON] належним чином не відреагувала, тому просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 414,00 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 96,88 грн., 3% річних у розмірі 24,50 грн., та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1921 грн. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача Балахтар К.Г. не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно повернутих за закінченням терміну зберігання поштових повідомлень, а.с. 35-36, 48-49, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 17.04.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.04.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 09-45 год. 10.05.2019, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якої у суду відсутні відомості про вручення їй повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Ухвалою суду від 10.05.2019 відкладено розгляд справи на 09-45 год. 10.06.2019, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якої у суду відсутні відомості про вручення їй повідомлення про дату, час та місце судового засідання. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 10.06.2019 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із матеріалів справи, 26.08.2014 між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі в.о. проректора з науково - педагогічної і навчальної роботи [PERSON] , що діяв на підставі наказу по університету від 09.10.2013 №414 як «Виконавць» та [PERSON] як «Замовник», «Одержувач», укладено договір про надання освітніх послуг №2266, відповідно до п.1.1. якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання Одержувачу освітньої послуги, для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом: переробка корисних копалин, починаючи з 2 курсу, 3 семестру, форма навчання заочна, (а.с.6). Умовами п.1.2 договору передбачено строк надання освітньої послуги з 01.09.2014 по 30.06.2018, який визначається датою зарахування та відрахування Одержувача із університету. Пунктами 4.1-4.4 договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги на час укладання становить: 16560,00 грн., замовник вносить оплату за семестр в сумі 2070 грн. відповідно до Закону України «Про вищу освіту»: кожного семестру. Оплата здійснюється за 10 днів до початку звітного періоду. Відповідно до Витягу з наказу №1034-су від 18.08.2014, [PERSON] за рішенням приймальної комісії університету зараховано на навчання за рахунок коштів фізичних осіб (а.с.8). Згідно Витягу з наказу №515-су від 31.03.2017, відраховано [PERSON] студента групи ЗЗКК-13, 28.02.2017 зі складу студентів за невиконання навчального плану (а.с. 9). Згідно наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 26.08.2014 за період прострочення 01.02.2017-28.02.2017 - сума основної заборгованості дорівнює 414 грн., заборгованість з урахуванням 3 % річних за період прострочення 01.02.2017-21.01.2019 складає 24,50 грн., заборгованість по інфляційним витратам за період прострочення з 01.02.207 по 31.12.2018 становить 96,88 грн. (а.с. 10, 11, 12). ДВНЗ «КНУ» задля досудового врегулювання спору щодо погашення наявності заборгованості за надані освітні послуги в добровільному порядку, за вих. №01/07-449/3 від 13.06.2017 на адресу відповідача направив претензію №227 на суму заборгованості за надання освітніх послуг в загальному розмірі 414 грн. (а.с.14, 16), на яку [PERSON] не відреагувала. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Відповідно до ч.2 ст.903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором (а.с. 6). Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі ч.2 ст.625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання [PERSON] зобов`язання по оплаті за навчальні послуги, що надавались їй ДВНЗ «КНУ», які відповідно до ст.ст.524,533 ЦК України, є грошовими та виникли з договірних відносин, суд приходить до висновку, що до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України), що не суперечить положенням Закону України «Про вищу освіту». Аналіз зазначених норм права та досліджених судом доказів, дає підстави для висновку про те, що відповідач взятих на себе зобов`язань по сплаті за надання освітніх послуг не виконала, в строки, передбачені договором про надання освітніх послуг № 2266 від 26.08.2014, чим порушила його вимоги, тому суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ДВНЗ «КНУ» заборгованість всього 535,38 грн., яка складається з: суми за основним боргом в розмірі 414 грн.; інфляційні витрати в розмірі 96,88 грн.; 3% річних в розмірі 24,50 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921 грн., а.с. 1, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 525, 526, 533, 549, 610, 611, 625, 901, 903 ЦК України,

Outcome: approved