Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 25.09.2014 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, понесених ним під час розгляду справи. Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали свою заяву, просили її задовольнити. Позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти винесення додаткового рішення у справі, мотивуючи тим, що судом відмовлено як в задоволенні первісного позову, так і в задоволенні зустрічного позову, поданого [PERSON], що є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] Представник Охтирської районної державної адміністрації у судовому засіданні послався на відсутність підстав для покладення витрат на правову допомогу на Охтирську РДА, так як в позові до Охтирської РДА відмовлено. Відповідач [PERSON], представники третіх осіб Державного Управління екології та природних ресурсів у Сумській області, Пологівської сільської ради Охтирського району, Кардашівської сільської ради Охтирського району, Височанської сільської ради Охтирського району, Управління Держземагенства в Охтирському районі у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, заяв про перенесення часу розгляду справи не надали. Суд проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення, виходячи з наступного. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України, визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позову, відповідачеві присуджуються судові витрати, які він поніс в зв'язку з пред'явленням до нього цього позову. Відповідно до ст. 79 ч. 1, ч. 3 п. 2 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як зазначено в ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу - це витрати, пов'язані з правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, які несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Суд вважає, що з огляду на те, що в задоволенні первісного позову відмовлено, маються законні підстави для стягнення судових витрат, понесених відповідачем за первісним позовом [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вони підтверджується договором про надання правової допомоги, актами виконаних робіт та квитанцією про оплату правової допомоги (а.с. 65 т. 1, а.с. 164-165 т. 2). Фахівець в галузі права [PERSON] протокольною ухвалою суду від 22.07.2014 року за заявою відповідача за первісним позовом [PERSON], заявленою письмово, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу (а.с. 64). З урахуванням часу, витраченого на складання заперечення проти позовної заяви [PERSON] (а.с. 74 т. 1), клопотання про залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог (а.с. 80 т. 1), клопотання про витребування письмових доказів (а.с. 82 т. 1), клопотання про виклик свідків (а.с. 229 т. 1), які суд в цілому оцінює в 400 грн., участі [PERSON] для надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні, тривалість якої складає в цілому 17 годин 23 хв., враховуючи складність справи, виходячи із принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим застосувати до розрахунку витрат на правову допомогу розмір 10 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні. З урахуванням викладеного, розмір компенсації за вказані дії особи, яка надавала правову допомогу, суд визначає у розмірі 2500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved