Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Свої вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що він та відповідач [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 66,3кв.м., житловою площею 39,3кв.м., що розташований по [ADDRESS] . Дане майно належить їм на підставі договору дарування посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 31.08.1995 року Р№ 3282. Згідно витягів №243088127, №243088357 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано спільну сумісну власність на житловий будинок по [ADDRESS] . В користуванні кожного із них фактично перебуває по 1/2 частині даного житлового будинку з господарчими будівлями. Право спільної сумісної власності є безчастковим (бездольовим) правом спільної власності. Тому кожен з учасників спільної сумісної власності не має права на частку в праві власності на спільну річ і не має повноважень у відношенні часток інших співвласників на спільну річ. Кожен зі співвласників при праві спільної сумісної власності має стиснуте право власності на спільну річ, що обмежено аналогічним правом іншого співвласника. Через це учасники права спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними, разом володіють і користуються всім спільним майном. Добровільно між ними не досягнуто згоди щодо виділу часток в майні, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та позовні вимоги задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є власниками житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 66,3кв.м., житловою площею 39,3кв.м., що розташований по [ADDRESS] . Дане майно належить їм на підставі договору дарування посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 31.08.1995 року Р№ 3282. Згідно витягів №243088127, №243088357 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано спільну сумісну власність на житловий будинок по [ADDRESS] . В користуванні кожного із них фактично перебуває по 1/2 частині даного житлового будинку з господарчими будівлями . Добровільно між ними не досягнуто згоди щодо виділу часток в майні, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані докази, ураховуючи те, що відповідач не заперечуює що йому належить по 1/2 частина у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, суд,

Outcome: approved