Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області (заявник) подав до суду заяву, заінтересованою особою в якій зазначено Вільховецьку сільську раду Жидачівського району Львівської області, про визнання спадщини [PERSON] відумерлою та передання її у власність територіальної громади Вільховецької сільської ради Жидачівського району. В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району, і якій 09.12.2002 видано державний акт серії ІІІ-ЛВ060826 на право приватної власності на землю площею 3,2208 га, який зареєстрований у книзі під №326. Іншого майна на праві власності у неї немає. Заповіт від її імені не посвідчено і на її земельну ділянку згідно з вимог спадкового законодавства по лінії спорідненості ніхто не претендує. Спадщина відкрилася в день смерті спадкодавця [PERSON] і спадкоємці на неї відсутні. Дана заява є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Вільховецької сільської ради Жидачівського району, оскільки остання жодних заходів щодо визнання спадщини відумерлою з моменту її відкриття не вжила. Заінтересована особа не скористалася правом на подання відзиву. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю, покликаючись на викладені у ній обставини, та просить суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить заяву задовольнити. Заяви чи клопотання від учасників справи. Представником заінтересованої особи подано клопотання про розгляд заяви за його відсутності та підтримання заявлених вимог (а.с.28) Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.09.2020 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження (а.с.19-20). Суд, заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до актового запису про смерть №25 від 01.06.2012 [PERSON] померла [INFO] в с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області (а.с.13). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіт від її імені не оформлявся, до сільської ради за охороною спадкового майна чи оформлення спадщини родичі не зверталися, спадкоємці відсутні, про що свідчать довідки Жидачівської ДНК від 19.05.2020 №60223475, 21.09.2020 №253/02-14, та інформація, надана Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 10.04.2020 за №198 (а.с.7, 11, 26). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ №060826 [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2208 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Вільховцької сільської ради (а.с.10). Іншого нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2020 (а.с.14). Зміст правовідносин. Правовідносини виникли у зв`язку з наявністю спадкового майна (земельної ділянки) та відсутністю спадкоємців за заповітом і за законом на це спадкове майно. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які виникли у сторін, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України, Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. Так, відповідно до пункту 8 частини 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Згідно з приписами ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Положеннями частин 1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до приписів частини 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Аналогічна норма передбачена частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування». Положеннями статті 140 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Так, нормою пункту «б» частини 1 ст. 140 ЗК України передбачено, що такою підставою є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють вищенаведені правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує норми Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про прокуратуру», які передбачають підстави та порядок звернення прокурора в інтересах держави до суду з відповідною заявою. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до приписів частин 3 та 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Суд вважає законним та підставним звернення прокурора в інтересах держави до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, оскільки прокурором належним чином обґрунтовано у заяві підстави для представництва та наявність бездіяльності з боку компетентного органу Вільховецької сільської ради Жидачівського району щодо звернення до суду із вищезазначеною заявою, оскільки жодних заходів щодо питання визнання відумерлою спадщини [PERSON] протягом розумного строку цим органом не вжито. Відтак, прокурор, на переконання суду, виконав субсидіарну роль, замінивши в судовому провадженні відповідний компетентний орган (Вільховецьку сільську раду Жидачівського району), який усупереч вимогам закону не здійснив захисту інтересів держави (не звернувся з відповідною заявою до суду у порядку, визначеному законом). Суд погоджується з аргументами заявника, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, у своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що за життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2208 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Вільховецької сільської ради, що підтверджено належним правовстановлюючим документом Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ №060826. Після її смерті відкрилася спадщина на цю земельну ділянку, однак спадкова справа не заводилась, а наявні у матеріалах справи документи свідчать про відсутність спадкоємців як за заповітом, так і за законом. Суд зазначає, що під час вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не встановлено існування спору про право цивільне, під яким необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін (правова позиція ВС у справі № 175/423/18 від 23.12.2019). Наявність осіб, які б перешкоджали в реалізації права про визнання спадщини відумерлою, не підтверджена жодними дослідженими судом доказами. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що після смерті [PERSON] 31.05.2012 спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, так само як і не звертались будь-які особи до Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за охороною спадкового майна, а також беручи до уваги те, що з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] пройшло більше одного року, тому суд вважає, що вимогу в частині визнання спадщини відумерлою слід задовольнити. Щодо вимоги про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області суд зазначає таке. Згідно з вимогами статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Таким чином, приписами цієї норми процесуального закону чітко визначені повноваження суду у разі визнання спадщини відумерлої і до таких передання цієї спадщини у власність територіальної громади не віднесено. Більше того, суд зауважує, що порядок визнання спадщини відумерлою передбачений Главою 9 ЦПК України, яка розміщена у Розділі IV ЦПК України, що регламентує розгляд справ в порядку окремого провадження. Відповідно до приписів ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, спір про право в порядку окремого провадження вирішений бути не може. А відтак, вимога про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області підлягає до часткового задоволення, а саме: відумерлу спадщину слід передати територіальній громаді в особі Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області відповідно до закону, як це передбачено вимогами ст. 338 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що заява підлягає до задоволення частково. На підставі статей 1220, 1223, 1277 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial