Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідача), в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що з 2019 року відносини почали погіршуватися, у них різні погляди на життя, що призводить до постійних конфліктів. Вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. З літа 2020 року відповідач проживає окремо, вони не ведуть спільного господарства і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач скористався правом на подання відзиву (а.с.13-14), та зазначив, що стосунки складались добре іноді виникали суперечки на побутовому грунті, він офіційно працевлаштований. У кінці 2020 року позивачка вирішила поїхати на тимчасові заробітки, але згодом залишилась на довше. Жодної причини для розірвання шлюбу немає. Вважає, що через відсутність дружини в Україні певний період часу вона прийшла до помилкового та поспішного рішення про розірвання шлюбу. Можливо на даний час її переповнюють негативні емоції, які призвели до такого висновку щодо припинення подружніх стосунків. Просить надати строк на примирення шість місяців. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала покликаючись на викладені в ньому обставини, просить розірвати шлюб, оскільки вони проживають окремо протягом року. Примирення не можливе. Відповідач позов визнав повністю. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачкою подано заяву про залишення після розірвання шлюбу їй прізвища « [PERSON] » (а.с.16). Представником відповідача подано заяву про визнання відповідачем позовних вимог (а.с.15). Процесуальні дії у справі. 01.09.2021 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.8). Ухвалою від 16.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.9). Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2014 року у виконавчому комітеті Моршинської міської ради Львівської області, актовий запис №22. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 28.10.2014 серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження від 23.04.2018 (серія [NUMBER] ), батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.6). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини та наявності у сторін дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не підтримують жодних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач повністю визнає позов, про що ствердив у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved