Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Сєвєродонецька місцева прокуратура в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради звернулася до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, третя особа Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. Під час розгляду кримінального провадження № 12012030370000202 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, встановлено що 06.12.2012 року [PERSON] скоїв ДТП, внаслідок якого потерпілому [PERSON] спричинені тілесні ушкодження. Після скоєного у відношенні [PERSON] кримінального правопорушення, останній перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» з 08.12.2012 року по 31.12.2012 року. Сума фактичних витрат лікувального закладу на лікування потерпілого [PERSON] склала 3814 грн. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 25.04.2016 року по справі № 428/9929/15-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, в зв'язку з чим позов в інтересах КУ «СМБЛ» в ході розгляду кримінального провадження прокурором або заінтересованою особою не заявлявся. Оскільки відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, відповідач [PERSON] зобовязан відшкодувати вартість стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Представники позивача та третьої особи надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Вислухавши думку прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2012 року приблизно о 22-00 год., у відсутності атмосферних опадів, при працюючому міському освітленні, гр. [PERSON], [INFO], будучі у тверезому стані, керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по проїзній частині вулиці Енергетиків м Сєвєродонецька, яка є головною дорогою по відношенню до проспекту Радянського м. Сєвєродонецька, з боку вулиці Шевченка в напрямку вулиці Менделєєва, та, рухаючись прямо, став виїжджати на перехрестя і проїзною частиною парного боку проспекту Радянського. В цей же час [PERSON]. [INFO], будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по проїзній частині парного боку проспекту Радянського з боку вулиці Леніна у бік проспекту Хіміків, та, не виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та діючи в супереч технічним вимогам пункту: 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», став без зупинки прямолінійно проїжджати перехрестя вул. Енергетиків - парного боку пр. Радянського м. Сєвєродонецька, не поступившись дорогою автомобілю [NUMBER]. під керуванням водія [PERSON], який рухався вул. Енергетиків, з права ліворуч відносно руху автомобіля [NUMBER], в наслідок чого на відстані 3,90 метра від краю проїжджої частини непарного боку вулиці Енергетиків та 3,70 метра від краю проїжджої частини парного боку проспекту радянського вверх по вулиці, автомобіль «Audi А8» реєстраційний номер [NUMBER] передньою частиною кузову контактував лівою боковою частиною кузова автомобіля [NUMBER]. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля [NUMBER]. [PERSON], були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 05.02.2013 р. по мірі тяжкості кваліфікується: забій поперекового відділу хребта, перелом поперечного відростку тіла 4- го хребця ліворуч з нерізким зсувом, стійкий люмболгічний синдром - як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я; закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, пошкодження зовнішньої бічної зв'язки лівого колінного суглобу як легкі тілесні ушкодження. У звязку із своїми діями, що виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, [PERSON] звинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Згідно відомостей, викладених у листі Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, загальна вартість витрат на стаціонарному лікуванні [PERSON], [INFO], склала 3814,78 грн. за період часу з 08.12.2012 року по 31.12.2012 року (23 ліжко/дні *165,86 грн.) На підставі ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2016 року кримінальне провадження №12012030370000202 відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрите, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з матеріалів справи, 06 грудня 2012 року приблизно о 22 год. 00 хв. [PERSON] було скоєно суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] Внаслідок заподіяння в процесі дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУ «СМБЛ» в період з 08 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року, у звязку із чим понесені закладом охорони здоров'я витрати на лікування складають 3814,78 грн. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені в позові на підтвердження заявлених вимог знайшли своє підтвердження, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставки судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи те, що позов задоволено і позивача на підставі Закону було звільнено від сплати судового збору за цим позовом, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в дохід держави суму судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі 1378 грн., тобто в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved