Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.05.2021 року позов [PERSON] до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволений повністю тастягнуто з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 9862,23 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 08.04.2020 року по 09.03.2021 року в розмірі 59 617,86 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн., всього 4908 грн. Сторони у судове засідання не з`явились, що згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення з таких підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи та заяви, позивач просила стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надані документи на підтвердження обґрунтованості заявленої суми, а саме - договір про надання правової (правничої) допомоги б/н від 09.03.2021 року, звіт про роботу адвоката над завданням клієнта станом на 21.05.2021 року, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 26.05.2021 року; квитанцію № 09/03 від 09.03.2021 року про сплату [PERSON] адвокату 2000 грн. на підставі п.4.3 Договору про надання правової допомоги від 09.03.2021 року, квитанцію № 26/05 від 26.05.2021 року про сплату [PERSON] адвокату 2000 грн. на підставі п.4.3.1 Договору про надання правової допомоги від 09.03.2021 року (а.с.16-20, 51,52,53,54). Згідно з п.4.3 договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 09.03.2021 року, сторони договору домовились, що клієнт авансово сплачує адвокату гонорар у розмірі 2000 грн. у готівковій формі. Відповідно до п.4.3.1. Договору сторони дійшли згоди про додатковий гонорар успіху у розмірі 2000 грн., якщо для клієнта прийнято позитивне рішення у справі за його позовною заявою, або відмовлено у задоволенні позову у справі де клієнт залучений у якості відповідача. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналізуючи вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що підлягають вирішенню питання про стягнення судових витрат незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено у зв`язку з розглядом справи. Положеннями ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 листопада 2020 року у справі № 911/4242/15. Враховуючи, що відповідач у судові засідання не з`являвся та не надавав будь-яких заперечень по справі, тому суд не вбачає підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. та вважає за необхідне стягнути їх у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при зверненні до Полтавського районного суду Полтавської області сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2077773402.1 від 04.06.2021 року (а.с. 28). За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені нею судові витрати по справі.

Outcome: approved