Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 03.06.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з профзахворюванням та втратою працездатності, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 200 000 грн. Вказує, що вона пропрацювала з 27.07.1998 по 26.04.2016 на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: в цеху підготовки виробництва управління забезпечення машиністом крану, рудозбагачувальній фабриці №1 машиністом крану, на дробильній фабриці №3 бункерувальником, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. На даний час працює на підприємстві відповідача на чверть ставки - виконує надомну роботу клеїльника конвертів. Відповідно медичного висновку від 04.02.2020 позивачу було встановлено професійні захворювання: радикулопатія білатеральна попереково-крижова, шийна, рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з двобічним плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) та колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічного коксартрозу (ПФ першого-другого ступеня) з порушенням функції ходи; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, ЛН першого-другого ступеня. Довідкою МСЕК від 26.05.2020, їй первинно було встановлено безстроково третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з них: 50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ. За висновком МСЕК вона потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, палицю. У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, через задишку у нічний час, вона дуже часто не висипається, через що на протязі дня погано себе почуває. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 200 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 07.07.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, позивач [PERSON] свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів, здійснювалися виплати встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Доценко Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11-00 год. 30.06.2020. 30.06.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи до 11-00 год. 04.08.2020, за клопотанням представника відповідача Доценко Т.Ю. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наданням часу для підготовки відзиву на позовну заяву. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 27.07.1998 по 26.04.2016 працювала в цеху підготовки виробництва управління забезпечення машиністом крану, рудозбагачувальній фабриці №1 машиністом крану, а потім на дробильній фабриці №3 бункерувальником ПрАТ «ПІвнГЗК», загальний стаж роботи позивача складає понад 37 років 05 місяців, з них 11 років 01 місяць в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки, та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 березня 2020 року (а.с. 9-14, 15-19). 04.02.2020 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність у позивача професійних захворювань: радикулопатія білатеральна попереково-крижова, шийна, рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з двобічним плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) та колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічного коксартрозу (ПФ першого-другого ступеня) з порушенням функції ходи; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, ЛН першого-другого ступеня, що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.03.2020, виписками (а.с. 15-19, 22-27). Відповідно до п.п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 березня 2020 року, причиною професійного захворювання позивача є робота на підприємстві відповідача в умовах впливу на організм шкідливих факторів, показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: працюючи бункерувальником здійснювала контроль за прийомом руди в приймальну воронку дробарки ККД 1500/180, пуск та зупинку пластинчатих живильників, прибирання просипів руди з парапетів та під`їзних шляхів приймальної воронки. При цьому, внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочої місця підпала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фіброгенної дії з вмістом вільного кремію діоксиду від 10-70%. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 04.02.2020 за №210 підставою для встановлення діагнозу також послужив профмаршрут: 02.03.01-13.10.06 - машиніст крана РЗФ-1, ДФ-3. Причинами виникнення хронічних захворювань також послужило, важкість праці: маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну, 8 кг при нормативному значенні до 7 кг.; робоча поза «незручна» 54,7% при нормативному значенні 25%. Перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SіО2) від 10% до 70% в 3,8 рази (7,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), тому враховуючи роботу [PERSON] впродовж 11 років 01 місяця в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо, у зв`язку із чим запропоновано в.о. генерального директора ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривність виробничих процесів: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць згідно вимог Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів, виконати герметизацію повітряпроводів, технологічних люків і замірних отворів АТУ В1, В2 приймальної воронки дробки ККД 1500/180, для механізації процесу прибирання встановити ємності для тимчасового збору просипів руди на відм.+0,000м корпусу ДПУ, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, та інших засобів індивідуального захисту, інформувати ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, КВ УВД ФССУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів (а.с. 15-19). Відповідно до п. 13 Акту, умови праці бункерувальника дробильної фабрики №3 [PERSON] відповідають: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату до 2 класу (допустимі), за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості, загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості (а.с. 15-19). Довідкою МСЕК від 26.05.2020 позивачу при первинному огляді встановлено безстроково третю групу інвалідності та 66 % втрати професійної працездатності, та при повторному огляді 20.06.2019 безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, з яких: 50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, за висновком якої вона потребує: санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, палицю (а.с. 20-21). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.03.2020, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацювала на протязі значного періоду часу, а саме 11 років 01 місяць на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів, а саме: працюючи бункерувальником здійснювала контроль за прийомом руди в приймальну воронку дробарки ККД 1500/180, пуск та зупинку пластинчатих живильників, прибирання просипів руди з парапетів та під`їзних шляхів приймальної воронки. При цьому, внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочої місця підпала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фіброгенної дії з вмістом вільного кремію діоксиду від 10-70%. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 04.02.2020 за №210 підставою для встановлення діагнозу також послужив профмаршрут: 02.03.01-13.10.06 - машиніст крана РЗФ-1, ДФ-3 (а.с. 15-19), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: важкість праці: маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну, 8 кг при нормативному значенні до 7 кг.; робоча поза «незручна» 54,7% при нормативному значенні 25%. Перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SіО2) від 10% до 70% в 3,8 рази (7,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату до 2 класу (допустимі), за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості (а.с. 15-19). Згідно пунктів 18, 19 Акту, винних осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити не вдалось, у зв`язку із чим запропоновано в.о. генерального директора [PERSON] дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривність виробничих процесів: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць згідно вимог Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів, виконати герметизацію повітряпроводів, технологічних люків і замірних отворів АТУ В1, В2 приймальної воронки дробки ККД 1500/180, для механізації процесу прибирання встановити ємності для тимчасового збору просипів руди на відм.+0,000м корпусу ДПУ, підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, та інших засобів індивідуального захисту, інформувати ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, КВ УВД ФССУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілій [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 11 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу її здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 97 500 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подала позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 975 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial