Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація в особі заступника Голови Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації - Гусєвої Н. у липні 2018 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з позивними вимогами про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , в розмірі ј доходу, з кожного, з усіх видів заробітку для утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття; передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, для подальшого влаштування. Ухвалою суду від 18.07.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13.12.2018 р. Протокольною ухвалою суду 01.07.2019 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. 20.11.2019 р. представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просивла його задовольнити на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, в якому перебуває дитина. (а.с. 56) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 52), а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, в якому перебуває дитина. (а.с.57) 20.11.2019 р. фіксація судового засідання не проводилася, у зв`язку з неявкою сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). Встановлено, що 05.01.2018 р. до начальника служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві звернулася із заявою мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] , яка просила помістити сина до дитячого закладу через складні життєві обставини, які склалися в її сім`ї. В подальшому, дитину було госпіталізовано до дитячої клінічної лікарні № 5 м. Києва. (а.с. 15, 18) Встановлено, що згідно з актом Святошинського управління поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03.01.2017 р., була виявлена дитина чоловічої статі малолітній [PERSON] [INFO] (а.с. 11) Судом встановлено, що 11.01.2018 р. відповідно до направлення № 1 малолітнього [PERSON] [INFO] , Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація направила до Відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького у зв`язку із складним матеріальним становищем сім`ї. (а.с. 17, 18) Судом встановлено, що відповідно до листа адміністрації Київського міського будинку дитини ім. Городецького від 10.05.2018 р. № 264 батьки дитини відвідали свого малолітнього сина [PERSON] один раз 01.02.2018 р. (а.с. 24) Судом встановлено, з метою обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою: [ADDRESS] , працівники служби у справах дітей до помешкання не допускалися (акти від 05.01.2018 р., 05.02.2018 р. 18.04.2018 р., 05.05.2018 р.). Однак, обстежити умови проживання за вказаною вище адресою вдалося лише 25.01.2018 р. Так, під час обстеження встановлено, що в п`ятикімнатній квартирі гр. [PERSON] та [PERSON] займають одну кімнату, іншу кімнату займають батьки гр. [PERSON] , три інші кімнати зачинені. В кімнатах брудно, відсутні дитячі іграшки, одяг, продукти харчування, предмети гігієни, в наявності був дитячий візок. Батьки не працюють. Зі слів бабусі і дідуся, батьки дитини зловживають алкогольними напоями, не здійснюють належний догляд за сином, часто залишали дитину одну. (а.с. 10, 19, 20, 21, 22, 23) Судом встановлено, що батьки малолітнього [PERSON] [INFO] , згідно з інформацією сектору ювенальної привенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві гр. [PERSON] в 2017 р. притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП. Гр. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 51 КУпАП, ст. 173 КУпАП, раніше був засуджений по ст. 309 КК України. (а.с. 9) Встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної державної адміністрації від 16.05.2018 р. гр. [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано змінити свій спосіб життя, створити належні умови для проживання малолітнього сина, протягом місяця вирішити питання щодо повернення дитини в сім`ю та зареєструвати малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації одного із батьків, також було встановлено, що гр. [PERSON] знята з реєстрації за адресою : [ADDRESS] , у зв`язку з продажем квартири та на теперішній час проживає з батьком дитини, гр. [PERSON] , за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 31) Судом встановлено, що станом на 26.06.2018 р. гр. [PERSON] та [PERSON] не виконали жодної рекомендації комісії, за період з 16.05.2018 р. своїм сином у дитячому закладі не цікавилися та не провідували. 01.02.2019 р. батьки дитини провідали дитину, але з сином не спілкувалися. (а.с. 49) За змістом статті 165 цього Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною першою статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Виходячи з роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Відповідно до постанови від 13.09.2019 справа № 14-651цс18 Великої Палати Верховного Суду, юридичним наслідком ухилення батька чи матері від їхніх обов`язків з виховання дитини є покладення на них згідно з частиною четвертою статті 155 СК України передбаченої законом відповідальності аж до позбавлення батьківських прав на підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України. Проте факт такого ухилення має бути доведеним у межах визначеної законом судової процедури, регламентованої статтями 164 і 165 СК України та відповідними приписами ЦПК України. Лише позбавлення особою батьківських прав згідно з частиною першою статті 166 СК України має наслідком втрату цією особою всіх прав, заснованих на спорідненості з дитиною (аналогічний наслідок передбачав також чинний до 1 січня 2004 року припис частини першої статті 74 Кодексу про шлюб та сім`ю України). За відсутності рішення суду про позбавлення особи батьківських прав матір і батько згідно зі статтею 141 СК України мають рівні права й обов`язки щодо дитини, незалежно від перебування чи неперебування батьків у шлюбі та їх спільного чи окремого проживання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 СК України у редакції, чинній до 6 лютого 2018 року; близькі за змістом приписи були передбачені у статті 59 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, зазначено, що позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. В зв`язку з чим, а також приймаючи до уваги те, що суду надано в повному обсязі переконливі докази на підтвердження умисного ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, та встановлено матеріалами справи свідоме ігнорування відповідачами попереджень щодо зміни свого ставлення до виховання сина, а відтак суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Рішення про визначення місця проживання дитини повинно прийматися першочергово із урахуванням інтересів самої дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Таким чином, враховуючи рекомендації органу опіки та піклування та те, що відповідачі не здійснювали та не здійснюють своїх батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не цікавляться його вихованням, не виявляють турботи про його здоров`я, інтереси, матеріальне та духовне забезпечення та враховуючи, що дитина на даний час проживає в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького, такі висновки також підтверджуються висновками голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, тому вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, 2 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved