Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Відповідач [PERSON] 22.02.2016 року та 27.04.2016 року подав приватному нотаріусу - відповідачу Кушнерук А.Ю. заяви про прийняття спадщини після матері за заповітом та за законом. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] за своїм психічним станом не здатний був вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини, тобто подати заяви про прийняття спадщини, і просить визнати вказані правочини недійсними. Заперечення відповідача [PERSON] Відповідач вважає доводи позивача необґрунтованими, його психічний стан дозволяє свідомо вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини. Просить в позові відмовити. Заперечення відповідача приватного нотаріуса Кушнерук А.Ю. Психічний стан [PERSON] дозволяв йому свідомо вчиняти правочини, тому його заяви про прийняття спадщини після [PERSON] були прийняті. Просить в позові відмовити. Заяви, клопотання, інші дії. Ухвалою суду від 23.02.2017 року приватному нотаріусу Кушнерук А.Ю. заборонено видавати свідоцтво про право на спадщину щодо майна [PERSON] У Приватного нотаріуса Кушнерук А.Ю. була витребувана спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи просило розглянути справу у відсутності представника бюро, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. За клопотанням позивача ухвалою суду від 05.07.2017 року була призначена судово-психіатрична експертиза для визначення психічного стану [PERSON] Ухвалою суду від 25.10.2017 року у Ковельського міськрайонного територіального медичного об'єднання були витребувані амбулаторні та медичні картки [PERSON] Мотивувальна частина рішення. [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Ця обставина визнана сторонами. 16.02.2016 року позивач [PERSON] подала Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. заяву про прийняття спадщини після [PERSON] (заява від 16.02.2016 року, 10 год. 25 хв., № 10). Спадщина приймалась [PERSON] за законом. У заяві [PERSON] повідомила про ще одного спадкоємця за законом - [PERSON] У Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю. виявила заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Дудою Л.В. 04 квітня 2008 року за реєстровим № 580 від імені [PERSON]. Згідно заповіту [PERSON] заповіла відповідачу [PERSON] цілий житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою. 16.02.2016 року Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю. повідомила [PERSON] про відкриття спадщини після [PERSON] 22.02.2016 року відповідач [PERSON] подав Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. заяву про прийняття спадщини після [PERSON] (заява від 22.02.2016 року, 12 год. 40 хв., № 12). Спадщина приймалась [PERSON] за заповітом. 27.04.2016 року відповідач [PERSON] подав Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. ще одну заяву про прийняття спадщини після [PERSON] (заява від 27.04.2016 року, 11 год. 32 хв., № 47). Цього разу [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] також за законом. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] нездатний був за своїм психічним станом особисто вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини, а саме, подати заяви нотаріусу про прийняття спадщини після матері. Таке переконання позивача ґрунтується на інформації з двох документів: наявної у матеріалах спадкової справи № 5/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] довідки Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи серії МСЕ № 127046 від 14.02.1997 року про те, що [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи довічно, непрацездатний, потребує сторонньої допомоги; акту № 152 огляду у МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 14.02.1997 року, на підставі якого видана згадана довідка, згідно якого [PERSON] був встановлений діагноз: наслідки перенесеного менінго-енцефаліту зі значним інтелектуально-мнестичним зниженням, вегето-судинною дистонією, мовним недорозвитком І ст., він визнаний непрацездатним і таким, що потребує сторонньої допомоги. На основі цих документів позивач робить висновок, що відповідач [PERSON] не міг самостійно прийти до нотаріуса і свідомо подати заяви про прийняття спадщини після матері. Визначення йому інвалідності І групи виключає таку можливість. Цей висновок позивача є невірним і необґрунтованим, виходячи з наступного. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 98 від 12.04.2018 року: «1. В період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року [PERSON] виявляв, як виявляє і в даний час, ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості (внаслідок раннього менінгоенцефаліту) з помірним мовним недорозвитком без поведінкових порушень; 2. За своїм психічним станом в період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року [PERSON] міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 3. Наявний у [PERSON] на даний час психічний розгляд не повністю відповідає діагнозам, зазначеним у досліджених медичних картах. 4. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] не потребує постійного стороннього догляду.» Позивач не погодилась з таким висновком, оскільки він, на її думку, не відповідає вимогам ст.102 ЦПК, є неясним і неповним. Невідповідність вимогам ст.102 ЦПК позивач вбачає у тому, що експерт дав відповідь на чотири питання, коли перед ним, в ухвалі про призначення експертизи, було поставлено п'ять питань. Крім цього, відповіді на чотири питання не є належно обґрунтованими. А саме, відповідь, що «наявний у [PERSON] на даний час психічний розгляд не повністю відповідає діагнозам, зазначеним у досліджених медичних картах» - це неповна і необґрунтована відповідь на питання: «чи хворіє [PERSON] на психічне захворювання, зазначене у діагнозі в його медичній картці?». В судовому засіданні експерт [PERSON] під час допиту пояснив, що [PERSON] має легку розумову відсталість, тобто, розуміє та усвідомлює на побутовому рівні, але має зниження здатності до абстрактно-логічного мислення, знижений об'єм пам'яті та стійкість уваги і це перешкоджає йому навчатись, осягати освітні програми, здобувати професію тощо. З такого пояснення експерта позивач робить висновок, що [PERSON] не міг сприйняти зміст ст.ст.1245, 1269, 1270, 1279 ЦК, ст.ст.167, 174 Податкового кодексу, які йому роз'яснила Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю., і просила призначити додаткову судово-психіатричну експертизу. Однак, потреби в додатковій експертизі немає, висновок експерта відповідає вимогам закону і є достатньо обґрунтованим. Експерт дав вичерпну відповідь на усі поставлені ним п'ять питань. Експерт вправі сформувати відповідь на п'ять питань у чотирьох відповідях, тут важливим є те, щоб були самі відповіді, а не їх компонування. А ці відповіді є. Експерт зробив висновок, що «за своїм психічним станом в період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року [PERSON] міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», при цьому використовував спеціальні знання і мотивував свій висновок. Позивач не навела доводи, не зазначила обставини, які могли б поставити під сумнів вказаний висновок. Відповідач [PERSON] брав участь у судових засіданнях і не виявляв якихось ознак того, що він не розуміє суті того, що відбувається, і з приводу чого йде спір. Це було очевидним для усіх учасників, в тому числі і для позивача. Під час розгляду справи не відбулося чогось такого, що могло поставити під сумнів висновок експерта. Щодо того, чи відповідає нинішній діагноз, визначений [PERSON], його діагнозу, встановленому 14.02.1997 року, і чи є щодо нього підстава для інвалідності І групи, то ці питання виходять за рамки цього спору і суду немає потреби і підстав їх вирішувати. Тому, суд відхиляє клопотання позивача про призначення додаткової судово-психіатричної експертизи. Згідно: ст.30 ЦК, «1. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. 2. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.» ч.ч.1-2 ст.39 ЦК, «1. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. 2. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.» ч.ч.1-3 ст.203 ЦК «1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.» ч.1 ст.215 ЦК, «1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.» ч.ч.1,2 ст.225 ЦК «1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.» Відповідач [PERSON] не визнаний судом недієздатним. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] в період вчинення ним односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року, а саме, подання Приватному нотаріусу Кушнерук А.Ю. заяв про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON], міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому підстави для визнання згаданих правочинів недійсними відсутні, права позивача не були порушені і в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed