Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), в якій просила визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , на 1/5 частину вказаного житла після смерті баби [PERSON] та визнати за нею право власності на цілу квартиру [ADDRESS] загальною площею 51,1 кв.м. та житловою площею 33,7 кв.м. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її баба [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 31.03.2000 вказана квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних долях сторонам по справі та померлим. Таким чином на кожного припадає по 1/5 частині житла. На час смерті батька та баби вона проживала разом з ними у спірній квартирі і надалі продовжує там проживати, займалася їх похоронами, тому вважається такою що фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. Відповідачі по справі відмовляються від належних їм часток у спадковому майні в її користь. Вона звернулася у приватну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у оформлені спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. У підготовчому засіданні позивачка та її представник зменшила позовні вимоги, та просить визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 1/5 частину цієї квартири після смерті баби [PERSON] . Відповідачка [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала повністю. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає повністю, відмовляється від належної їй частки у спадковому майні на користь позивачки. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.71). Відповідачка [PERSON] подала заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позову (а.с. 66) Відповідачка [PERSON] подала заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позову (а.с.67). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.59-60). Ухвалою підготовчого засідання від 11.09.2020 відкладено підготовче засідання (а.с.75). Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.01.1990 (а.с.12). 14.06.1986 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (актовий запис №31) і після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.1986 (а.с. 13). Як видно з технічного паспорта від 20.02.2000 за адресою: [ADDRESS] загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м. (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 31.03.2000 квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] у м. Москва, Росія, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.02.2001 (а.с.6). Згідно з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 07.11.2009 [PERSON] померла [INFO] у м. Жидачів Жидачівського району Львівської області (а.с.5). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу від 17.08.2016 Ващишин Г.Я. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.9). Згідно з довідками, виданими Жидачівським МВУКГ №2713, №2714 від 19.08.2016, [PERSON] , [PERSON] до дня смерті були зареєстровані у [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягів із Спадкового реєстру після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкових справ не заводилось (а.с.10, 11). Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 23.08.2017, після реєстрації 02.01.2009 шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.30). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Норма статті 525 ЦК УРСР передбачає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] спадкоємцями першої черги за законом належних йому прав та обов`язків, які не припинилися внаслідок його смерті (зокрема права власності на 1/5 частки квартири) були його дружина [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що узгоджується з приписами статті 553 ЦК УРСР, відтак [PERSON] як спадкоємець першої черги отримала право на спадкування цієї частки у спадковому майні після смерті батька [PERSON] . За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] спадкоємцем першої черги за законом належних їй прав та обов`язків, які не припинилися внаслідок її смерті (зокрема права власності на 1/5 частки квартири) є [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що узгоджується з приписами частини 2 статті 1274 ЦК України, відтак [PERSON] як спадкоємець п`ятої черги отримала право на спадкування цієї частки у спадковому майні після смерті бабці [PERSON] . Суд зазначає, що [PERSON] постійно проживала із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, вступила у володіння частиною квартири, належної батькові [PERSON] , та не заявляла про відмову від спадщини, відтак вважається такою, що прийняла спадщину після їх смерті. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та на 1/5 частину квартири [ADDRESS] після смерті бабці [PERSON] ) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1265, 1268, пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved