Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач з лютого 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] .Спільне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, протягом останніх трьох років не проживають разом. Вказала, що шлюб суперечить її інтересам, миритись не бажає, просила розірвати. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, заперечувала щодо надання cтроку для примирення, оскільки вони більше трьох років спільно не проживають. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище набуте у шлюбі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом . Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. 10 лютого 2001 року [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №4. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 17 грудня 2019 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Верхньолипицькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. В статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. В частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Враховуючи те, що між сторонами відсутні будь-які шлюбні відносини, суд вважає, що підстав для застосування судом строку для примирення подружжя немає. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони сімейні стосунки не підтримують, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 113 СК України та врахувавши думку позивача, суд після розірвання шлюбу залишає за позивачем, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище.

Outcome: approved