Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила суд: внести зміни до актового запису про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , вчиненого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), вказавши в графі батько « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка жила однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з січня 2017 року по грудень 2017 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Реєстрацію народження дитини здійснювала мати особисто, батько не був присутній при вчиненні дії, реєстрація дитини була здійснена за вказівкою матері. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, своє батьківство не визнає. Враховуючи вищевикладене позивачка змушена звернутися до суду. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач подав заяву про визнання позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11.02.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.03.2021р., яке у зв`язку з неявкою сторін було відкладено на 12.04.2021. Від позивачки 30.03.2021 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та заяву про визнання позову. Згідно з ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206-207 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження № 205 від 01.12.2017 складеного Звенигородським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради Черкаської області № 97/02-17 від 13.01.2021 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] (без реєстрації), не працює та не навчається, трудової книжки не мала та не має. Син - [PERSON] , [INFO] . Підстава видачі довідки: паспорт, акт депутата (а.с.7). Як вбачається з акту депутата Звенигородської міської ради від 13.01.2021 року Білозерської А.В. , складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , зі слів свідків гр.. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за фактом проживає за адресою: [ADDRESS] в будинку, який належить її батькам. Разом з нею проживає її син - [PERSON] , [INFO] Гр.[PERSON] не працює і не навчається (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved