Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування\~своїх вимог\~щодо предмета\~спору покликається\~на те,\~що [INFO] \~помер його\~дідусь [PERSON] ,\~а [INFO] \~померла його\~бабуся [PERSON] .\~На момент\~смерті дідуся\~і бабусі\~він перебував\~за кордоном\~і повернувся\~аж 01.02.2020.\~У жовтні\~2020\~року йому\~сестра батька\~передала заповіт,\~складений дідусем,\~у якому\~він заповів\~йому та\~відповідачці [PERSON] \~у рівних\~долях належний\~йому на\~праві особистої\~власності земельний\~пай,\~площею 2,0623\~га,\~відповідно до\~державного акту\~серії 1-ЛВ\~№039599\~від 11.02.2003.\~При зверненні\~до нотаріальної\~контори із\~заявою про\~прийняття спадщини\~йому було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~у зв`язку\~з тим,\~що він\~пропустив піврічний\~термін,\~передбачений на\~подання заяви. Він вчасно не звернув до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як з 2005 року і по 01.02.2020 перебував за межами України на заробітках і тому вважає, що піврічний термін, визначений законом для звернення за оформленням спадщини ним не пропущено. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяви про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову повністю (а.с.34, 37). Відповідачкою [PERSON] подано заяви про розгляд справи за її відсутності та визнання позову (а.с.27, 40). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову (а.с.25). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.20-21). Ухвалою підготовчого засідання від 19.01.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.31). Ухвалою підготовчого засідання від 01.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.38). Ухвалою від 04.10.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.46). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до заповіту від 18.11.2004, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, в якому земельний пай площею 2,0623 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛВ №039599, виданого Сидорівською сільською радою 11.02.2003, заповів в рівних частинах внукові [PERSON] , дочці [PERSON] . Грошові вклади з компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в філії ощадного банку №6313/07 смт.Журавно заповів дочці [PERSON] Ѕ частину вкладів, дочці [PERSON] ј частину вкладів, внукові [PERSON] ј частину вкладів (а.с.8). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №039599 від 11.02.2003, [PERSON] на підставі рішення Сидорівської сільської ради народних депутатів від 14.12.2001, передано у приватну власність земельні ділянки площею 2,0623 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Сидорівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №201 (а.с.9). Відповідно до свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2006, [NUMBER] від 29.03.2012, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] у с. Сидорівка Жидачівського району Львівської області (а.с.10, 11). Довідками Сидорівськї сільської ради від 30.10.2020 встановлено, що [PERSON] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] проживав в [ADDRESS] . Від імені [PERSON] посвідчувався заповіт в користь дочки [PERSON] , дочки [PERSON] , внука [PERSON] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав разом з дружиною [PERSON] , яка до дня своєї смерті, що наступила 28.03.2012 проживала в [ADDRESS] . Від імені [PERSON] заповіту не посвідчувалося. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна (а.с.12, 13). Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру №62296125 від 02.11.2020, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.6). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34184915 від 05.06.2013, від імені [PERSON] зареєстровано в реєстрі заповіт (а.с.7). Паспортом громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] підтверджується, що [PERSON] 19.03.2015 виїжджав за межі України, а 01.02.2020 повернувся на територію України (а.с.14). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 02.11.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті діда [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін, передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.5). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачем строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відмовою нотаріуса з цієї причини у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вимогами частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з положеннями частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач [PERSON] є внуком [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] 18.11.2004 зробив особисте розпорядження (склавши заповіт), заповівши, зокрема, належний йому земельний пай в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , позивач у визначений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на перебування на час смерті спадкодавця (діда) за кордоном і незнання про складений на його ім`я заповіт. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зазначає, що визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для його задоволення, оскільки дана обставина не позбавляє позивача обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог належними, допустимим та достовірними доказами. Водночас суд, здійснивши оцінку наданих сторонами доказів, зобов`язаний ухвалити рішення, яке ґрунтуватиметься на засадах верховенства права і буде законним та обґрунтованим. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача і такий реалізується шляхом встановлення у судовому засіданні даних (доказів) визначеними процесуальним законом засобами. Обов`язок подання доказів лежить на сторонах, а суд може збирати (витребовувати) докази лише у виключних випадках, які чітко визначені ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що в матеріалах справи наявний доказ, який підтверджує перебування позивача за межами України в період з 2015 по 2020 рік. Доказів перебування позивача за кордоном в інші періоди матеріали справи не містять, відтак суд вважає аргумент позивача щодо перебування за кордоном на час смерті діда ( [INFO] ) необґрунтованим. За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у разі пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова ВС від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17). Аргумент позивача щодо необізнаності про складений дідом на його ім`я заповіт суд також вважає необґрунтованим, оскільки на його підтвердження позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу. Позивач не був позбавлений можливості подавати докази та заявляти клопотання (зокрема про виклик та допит у судовому засіданні свідків) на підтвердження зазначеної обставини, однак цього не зробив, тим самим не виконав процесуального обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 81 ЦПК України. Заяву [PERSON] , у якій вона ствердила про перебування позивача на час смерті діда за кордоном і повідомлення його про заповіт у кінці жовтня 2020 року, суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказані пояснення не отримані судом безпосередньо, не узгоджуються з іншими наявними доказами та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім цього, особа, яка надала ці пояснення, не була повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань, передбачених статтями 384, 385 КК України. Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не знайшли свого підтвердження належними і допустимим доказами. Інших причин, яким би суд міг надати оцінку, позивачем не наведено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі статей 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed