Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення з підстав того, що судом не було ухвалено рішення щодо усіх позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти ухвалення додаткового рішення. Інші осіби, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином. Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Вислухавши пояснення з'явившихся осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач [PERSON], згідно уточнених позовних вимог, просить встановити факт, що з 1990 року позивач проживала однією сім'єю з [PERSON] до дня його смерті - [INFO]; встановити, що домоволодіння [ADDRESS] було набуте під час спільного проживання з померлим, придбане внаслідок спільної праці і є об'єктом спільної сумісної власності; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] та на 1/2 частину автомобіля Nissan Note, державний номер [NUMBER]; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 8726 грн. з кожного в рахунок відшкодування суми виплаченої за автомобіль; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння та 1/3 частину автомобіля в порядку спадкування за законом; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину домоволодіння та на 1/6 частину автомобіля в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду зазначається висновок суду по суті позовних вимог. З повного тексту рішення суду вбачається, що судом були вирішені позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], а також вимоги [PERSON] щодо встановлення того, що домоволодіння [ADDRESS] було набуто під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON], придбання його внаслідок спільної праці і визнання об'єктом спільної сумісної власності. Так, суд у своєму рішенні дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1990 року до 01 січня 2014 року, а також до висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу у період з 01.01.2004р. по день смерті [PERSON] - [INFO]. Проте, у резолютивній частині рішення суду не було зазначено висновок суду по суті цих позовних вимог. Отже, суд вважає, що є необхідність ухвалення додаткового рішення в цій частині з підстав, зазначених у рішенні суду від 18.06.2014р., а саме: встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1990 року по день смерті останнього - [INFO]. Також суд у своєму рішенні від 18.06.2014р. дійшов висновку про те, що домоволодіння [ADDRESS] було придбано за рахунок спільної праці та її трудової участі, а тому є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Проте, у резолютивній частині рішення суду не було зазначено висновок суду по суті цих позовних вимог. Отже, суд вважає, що є необхідність ухвалення додаткового рішення в цій частині з підстав, зазначених у рішенні суду від 18.06.2014р., а саме: визнати домоволодіння [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Крім зазначеного вище, судом не вирішено питання про судові витрати. Тому в цій частині також слід ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно висновків експертиз ринкова вартість спірного майна складає: домоволодіння 187951грн., а автомобіля Nissan Note - 75119,25 грн. Загальний розмір судового збору, який підлягав сплаті [PERSON] складав (187951грн.+75119,25грн.) х 1/2 х 1% + 107,30 грн. = 1315,35 грн. + 107,3 грн. = 1422,65 грн. Згідно квитанцій, які містяться в матеріалах справи [PERSON] було сплачено 845,28 грн. + 478,08 грн. = 1323,36 грн. Отже, недоплата судового збору склала 1422,65 грн. - 1323,36 грн. = 99,29 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. Враховуючи наведене вище, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, дійшов висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пропорційно задоволеним вимогам: майнові - 1315,35 грн. х 2/3 = 876,90 грн., немайнові - 107,3 грн. : 2 = 53,65 грн., а всього 876,90 грн. + 53,65 грн. = 930,55 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON]: майнові - 1315,35 грн. х 1/3 = 438,45 грн., немайнові - 107,3 грн. : 2 = 53,65 грн., а всього 438,45 грн. + 53,65 грн. = 492,10 грн.

Outcome: approved