Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 22 січня 2020 року позивачі: [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права на Ѕ частину земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування уточнених позовних вимог зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (пай), розміром 9.33 умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП ім. Карла Маркса, розташованої на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Померлий заповіту не залишив. Про наявність спадкового майна, яке залишилося після спадкодавця вони дізналися лише в 2017 році. Батьки розлучилися в 1982 році , коли вони були малолітніми, та виїхали з матір`ю в інше село. Їх батько вдруге одружився та офіційно перебував в шлюбі з [PERSON] , яка в 2017 році звернулася до суду з метою визнання права власності після смерті свого чоловіка, а їхнього батька - [PERSON] . Тоді вони і дізналися та були залучені відповідачами по справі про визнання права власності в порядку спадкування. Вони також є спадкоємцями за законом. Заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Рішенням суду за [PERSON] визнано право на Ѕ частину земельної частки (паю) після смерті спадкодавця [PERSON] . Після винесення рішення сертифікат на право на частку (пай) що належав батькові було передано [PERSON] , який вона загубила за невідомих обставин. Враховуючи ,що сертифікат виготовлювався в одному екземплярі і видача дублікату не передбачена , вони не мають можливості отримати свою частку спадщини в нотаріальній конторі .Про втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) надано оголошення в газету «Краєвид». Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено в зв`язку з пропуском строку звернення та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), та рекомендовано звернутися до суду. Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено в зв`язку з пропуском строку звернення та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), та рекомендовано звернутися до суду. Тому вони вимушені звернутися до суду та просять поновити їх права на звернення до суду , визнати за ними право по ј частини кожній на земельну частку (пай), розміром 9.33 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП ім. Карла Маркса, розташованої на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачі, в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності проти задоволення позовних вимог, а саме: визнання права на земельну частку (пай) по ј частини за [PERSON] та [PERSON] не заперечує. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, надали суду відповідні заяви про розгляд справи у своєї відсутності. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 25 лютого 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 березня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Позивачі, в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності проти задоволення позовних вимог, а саме: визнання права на земельну частку (пай) по ј частини за [PERSON] та [PERSON] не заперечує. Суд перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого В.Балаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області 21 квітня 1968 року) вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] . [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] видане В.Балаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 4 травня 1973 року) та батьками в свідоцтві про їх народження відповідно вказані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.10, 12). Свідоцтвом про укладення шлюбу ( серія [NUMBER] видане В.Балаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 27 травня 1989 року) засвідчено той факт, що [PERSON] - 27 травня 1989 року одружилася та набула прізвище після одруження - [PERSON] (а.с.11). З свідоцтва про укладення шлюбу ( [NUMBER] видане В.Балаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 23 лютого 1991 року) вбачається, що [PERSON] , 23 лютого 1991 року одружилася та набула прізвища - [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] видане (повторно ) Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 01 червня 2018 року) вбачається, Що батько позивачів - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Кравцівка Шевченківського району Харківської області (а.с.9). За життя батько позивачів, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 9.33 в умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП ім. Карла Маркса, розташованої на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату на земельну частку (пай) (серія ХР № 0051074), зареєстрованого 7 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №629 (а.с.14). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року за [PERSON] визнано право на Ѕ частину земельної частки (паю), розташованої на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ХР №0051074) в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З листа Головного управління Держгеокадарстру у Харківській області, відділу у Шевченківському районі Харківської області від 04 вересня 2018 року № 29-20-0.23.29-231/120-18 вбачається, що державний акт взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) (серії ХР №0051074 по реформованому КСП ім.Карла Маркса) на ім`я [PERSON] станом на 31 грудня 2012 року не виготовлявся та не видавався. Також з наданої відповіді вищезазначеного управління Держгеокадастру за №19/150-20 від 15 квітня 2020 року вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Карла Маркса сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлений на ім`я [PERSON] , серія [NUMBER] , зареєстровано за №629 від 07 травня 1997 року. Відповідно до рішення суду від 31 жовтня 2017 року внесені зміни до вищезазначеного сертифікату щодо власності на Ѕ частину сертифіката на ім`я [PERSON] . Зазначений сертифікат отримано особою за довіреністю [PERSON] про що здійснено відповідний запис (підтвердження копія сторінки Книги видачі сертифікатів з підписом про видачу). З пояснень представника за довіреністю [PERSON] , вбачається, що правовстановлюючий документ, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №0051074, зареєстровано за №629 від 07 травня 1997 року, який вона отримала в відділі Шевченківського Держгеокадастру був переданий [PERSON] , коли та підготовлювала документи для виділення земельної частки в натурі, нею був втрачений, про, що було надано повідомлення в газету «Краєвид» за №№ 29-30 (2061-2062) від 17 квітня 2020 року. Відповідно до відповіді №372/02-17 наданої Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області від 17 серпня 2019 року вбачається, що позивачам відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на земельну частку (пай) ) та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. З витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12 березня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкові справи не заводилися, заповітів не залишали. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року . Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Надані по справі докази свідчать , що позивачами після були виконані умови щодо отримання спадщині але відсутність правовстановлюючого документу, завадила їм юридично оформити своє право на спадщину. Виходячи з того, що відповідачем не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивачі є спадкоємцем першої черги, визнання за ними права не порушає нічиїх інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved