Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та скасування реєстрації та встановлено, що [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], а також визнано об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 65,0 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS]. 25 лютого 2015 року представник [PERSON] - [PERSON], звернувся до суду з заявою про ухвалення у зазначеній справі додаткового рішення, яку, уточнивши свої вимоги, обґрунтовує тим, що в резолютивній частині даного рішення не відображено вирішення вимоги по зустрічному позову щодо визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], про задоволення якої він просив в усній формі під час розгляду справи, збільшивши таким чином позовні вимоги. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник - [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність є необов'язковою. Суд, заслухавши заявника та [PERSON], які наполягали на задоволенні заяви, дослідивши матеріали, додані до заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд вирішив питання про право, не зазначивши точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 ЦПК України; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з зустрічної позовної заяви, вимога про визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку не заявлялась, однак під час дачі пояснень щодо обґрунтування вимог за зустрічним позовом представник [PERSON] - [PERSON], дійсно збільшив позовні вимоги і просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Представник позивачів за первісним позовом під час розгляду справи, заперечуючи проти зустрічного позову, стверджував, що спірне майно [PERSON] придбав за особисті кошти для своїх дітей. Як вбачається з рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року, судом встановлено, що житловий будинок загальною площею 65,0 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] придбали та поліпшили за спільні кошти, у зв'язку з чим його визнано об'єктом права спільної сумісної власності, однак зустрічну позовну вимогу щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного майна при цьому судом не вирішено. За змістом ч.2 ст.370 ЦК України, ч.1 ст.70, ст.74 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, їх частки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. По справі не встановлено існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо поділу спільно нажитого майна, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що їх частки є рівними, тому зустрічна позовна вимога про визнання права власності на ? частину спірного будинку підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, а також на те, що в обґрунтування не вирішеної судом зустрічної позовної вимоги сторони давали пояснення та надавали суду докази, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення у даній справі додаткового рішення про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст.ст. 80, 88 ЦПК України та п/п1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає вирішенню і питання розподілу судових витрат. Як вбачається з рішення Путивльського районного суду від 10 квітня 2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, вартість житлового будинку по [ADDRESS] станом на 17 березня 2014 року становить 87700 грн. Будь-яких інших доказів щодо вартості спірного житлового будинку суду не надано. Таким чином, з позивачів за первісним позовом підлягає стягненню на користь держави судовий збір в дольовому порядку по 146 грн. 16 коп. з кожного.

Outcome: approved