Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2015 року позов задоволено повністю. Позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], передано на опікування Органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для вирішення питання щодо подальшого їх влаштування. (а.с. 87-90). До Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшла заява [PERSON] (вх. № 28078 від 25.08.2015 року) про ухвалення додаткового рішення по вищевказаній справі щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей (а.с. 101). Пунктом 1 частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; Враховуючи вимоги частини 3 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, та те, що в резолютивній частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда 24.06.2015 року не вирішено питання про стягнення аліментів, за заявою позивача призначено судове засідання. Про дату, час і місце засідання особи, які брали участь у справі повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились. Згідно зазначеної процесуальної норми, їх присутність не є обов'язковою. Позивачем подано заяву (вх. № 33297 від 12.10.2015 року) про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення без її участі (а.с. 107). Із матеріалів справи вбачається, що судом розглядалась вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] користь позивача на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, при цьому щодо цієї вимоги не ухвалено рішення. У відповідності до вимог статті 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи положення статті пункту 1 частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь тих осіб, установ, яким буде передано на виховання малолітніх дітей аліменти на їх утримання. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved