Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 10 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по аліментам. Позивач, в судовому засіданні просила уточнені позовні вимоги в частині стягнення суми неустойки (пені) по аліментам задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. З грудня 2013 року вони мешкають окремо. Діти проживають разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року починаючи з 08 вересня 2017 року з [PERSON] , стягуються аліменти на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі по 715.00 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Після вступу судового рішення в законну силу, вона отримала виконавчий лист та подала його до виконавчої служби. В 2018 році Міжрайонним ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження та винесено постанову від 23 березня 2018 року про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві виїзду за межі України та про втановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. В порушення вимог статті 196 Сімейного Кодексу України відповідач вчасно аліменти не сплачував, допустив заборгованість по сплаті аліментів, а тому вона просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2020 року по 30 червня 2021 року з врахуванням раніше виплачених відповідачем їй коштів в розмірі 30 443.58 грн. Представник позивача адвокат Томчук Д.С. просив позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути на її користь визначену нею суму по стягненняю неустойки (пені) по аліментам. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперчував. Підтвердив факт , що мав заборгованість перед позивачем щодо плати аліментів але зазначив ,що повністю розрахувався,про що є розписка позивача,згідно якої він передав автомобіль в рахунок сплати аліментів , і позивач зобов`язувалась не подавати до суду до повноліття дітей. Окрім того він вказав , що надав іншу допомогу у вигляді речей, яку також прохав врахувати , як сплату аліментів. Після пред`явлення позову він сплатив 3700.00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Також доповнив, що позивачу періодично сплачує аліменти на утримання дітей. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на наданий відзив на позовну заяву, прохала в його задоволенні відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 04 жовтня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2021 року. Також ухвалою суду від 02 листопада 2021 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила уточнені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача неустойку (пеню) по аліментам враховуючи раніше виплачену заборгованість відповідачем, тобто в сумі 30443.58 грн. Представник позивача адвокат Томчук Д.С. просив позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути на її користь визначену нею суму по стягненняю неустойки (пені) по аліментам. Відповідач та його представник в судовому засідання проти задоволення позовних вимог позивача заперчували. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Сторонами судового процесу не заперечується факт спільного проживання з 2011 року днією сім`єю без реєстрації шлюбу та наявність неповнолітній дітей від вказаних стосунків: доньки - [PERSON] , [INFO] , зафіксованих згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого Гетьманівською сільською радою Шевченківського району Харківсвької області від 10 жовтня 2021 року), сина - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області 21 вересня 2013 року). Відомості про батьків дітей в вказаних свідоцтвах вказані відповідно: [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-8). З виконавчого листа №637/953/17 (2/637/393/17) вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду Харківскьої області від 23 жовтня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 715.00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9-13). Відповідно до довідки наданої Міжрайонним ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах по місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) №39227/19.14-83 від 19 липня 2021 року встановлено, що [PERSON] аліменти сплачує нерегулярно та станом на 19 липня 2021 року сума заборгованості за несплату аліментів за період з 01 травня 2020 року по 30 червня 2021 року, становить - 34 143.58 грн., (а.с.14-15). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У статті 180 Сімейного кодексу України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з аналізу норм глави 49 Цивільного кодексу України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, на момент подачі позову у відповідності до формули з врахуванням днів прострочення за кожен місяць з травня 2020 року по червень 2021 всього 14 місяців, а це відповідно 426 днів складає : р=(2218*1%*426)+(2218*1%*395)+(2318*1%*364)+(2318*1%*334)+(2318*1%*304)+(198,58*1%*273)+(2395 *1%*242)+(2395*1%*211)+(2395*1%*183)+ (1597*1%*152) +(2145*1%*122) +(1895*1%*91) + (2395*1%*61)+ (2395*1%*30) = 66 158.20 грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача ,щодо відсутності у нього заборгованості, які він сплатив передавши автомобіль ВАЗ 2106 у 2018 році , враховуючи той факт, що позивачем не заперечується факт передачі автомобіля у 2018 році , який вона продала за 8 000.00 грн., і які пошли на погашення заборгованості за період 2017-2019 років. Така інформація підтверджується розрахунками державного виконавця від 19 липня 2021 року , за якими станом на 1 січня 2020 року відповідач заборгованості немає. Протилежного відповідачем та його представником суду не надано. Згідно розрахунку державного виконавця станом з травня 2020 року по серпень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 34 143.58 грн. В судовому засідання відповідач не заперечував ,що про заборгованість дізнався у 2020 році , аліменти сплачував періодично, і не в призначеному розміру. Враховуючи розрахунок заборгованості пені за вказаний період наданий позивачем , внесені відповідачем грошові кошти після подання позову до суду , їх зарахування до суми заборгованості , проти чого не заперечує позивач, а також положення ст. 196 Сімейного кодексу України, з [PERSON] на користь [PERSON] має бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитей в розмірі 30 443.58 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Стаття 196 Сімейного кодексу України не встановлеє будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Факт невиконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державними виконавцями. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей, покладених на нього судовим рішенням. При цьому, відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, а тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Отже, заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України. Водночас, суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій істатус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. На підставі вказаного суд погоджується з формулою розрахунку пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. За приписами ч.2 ст.89 Цивільного процесуального коексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення зменшених позовних вимог [PERSON] . Судові витрати. Відповідно до ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved