Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Служба у справах дітей Кіцманської РДА звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно повідомлення районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.05.2018р. № 118/01-18 робота з сім'єю [PERSON] здійснювалася за карткою клієнта. За результатами акту оцінки потреб дитини та її сім'ї (акт № 13 від 16.02.2015р.) виявлено, що мати виконує свої батьківські обов'язки, скарг від медичних працівників на ставлення матері до дитини не надходило, і 17.09.2015 року [PERSON] звернулася в РЦСССДМ про допомогу, так як у неї склалися складні стосунки з братом, що в свою чергу унеможливило їхнє спільне проживання. [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштувати її з сином в КУ «Обласний центр матері та дитини». 25.09.2015 року мати з сином були влаштовані в вищезазначений заклад. В закладі [PERSON] перебувала лише 3 дні, після чого написала заяву про вибуття в м. Вашківці до свого співмешканця. В грудні 2016 року [PERSON] потрапила в лікарню, залишивши сина вдома без догляду. 05.12.2016 року соціальний працівник сільської ради спільно з лікарем Брусницької амбулаторії доставили малолітнього до матері в КУ «Кіцманська центральна районна лікарня». 08.12.2016 року [PERSON] залишила дитину в дитячому відділенні і зникла в невідомому напрямку. Дитину з лікарні забрав брат [PERSON]. Згідно рішення Кіцманського райсуду від 15.03.2017р. № 718/2617/16-ц малолітнього [PERSON] відібрано в матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав. Розпорядженням Кіцманської РДА від 24.03.2017р. № 126 малолітньому [PERSON] надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Розпорядженням Кіцманської РДА від 30.03.2017р. № 35 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] і призначено опікуном його дядька - [PERSON]. Згідно характеристики виконавчого комітету Брусницької сільської ради від 21.05.2018р. № 63 [PERSON] за час проживання в с. Остра зарекомендувала себе з посередньої сторонни, до виконкому сільської ради від жителів села не надходили зауваження стосовно її поведінки. Разом з тим, [PERSON] впродовж 2017-2018 років не приймає участі у вихованні дитини. З її слів, у неї був важкий період у житті, тому не мала змоги сама виховувати дитину. На даний час пана [PERSON] ніде не працює, доходів немає, бажання доглядати і виховувати дитину у неї не проявилося. На даний час дитина перебуває на утриманні брата [PERSON], згідно пояснень якого мати дитини [PERSON] до сина прихопить дуже рідко і приносить сік і банан. Про дитину піклується, купує йому одяг, взуття, продукти харчування, водить на медогляди і щеплення тільки він. Після винесення рішення про відібрання малолітнього [PERSON] у [PERSON], працівники районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з матір'ю контакт не налагодили (по місцю реєстрації вона не проживала, на телефонні дзвінки не відповідала). У зв'язку з тим, що [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звернувся з клопотанням розглянути на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській РДА питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини 25.04.2018 року [PERSON] не з'явилася, що в свою чергу свідчить про байдуже ставлення матері до долі дитини. При повторного розгляді питання 23.05.2018 року мати маму дитини не заперечувала, що протягом року нею нічого не зроблено для усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини, тому, прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Згідно висновку № 1.01 -20/7-270 від 06.06.2018р. орган опіки та піклування Кіцманської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньою [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 746 гривень щомісячно, на користь опікуна - [PERSON]. Представник позивача підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] позов визнала, наслідки визнання позову їй зрозумілі. Зацікавлена особа [PERSON] просив задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постаовою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Права та обов'язки батьків визначені статтями 150, 151, 153-156 Сімейного кодексу України та в сукупності декларують такі обов'язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р., у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за місцем проживання сім'ї для надання соціальних послуг сім'ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Якщо протягом року після прийнятті судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно повідомлення районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.05.2018р. № 118/01-18 робота з сім'єю [PERSON] здійснювалася за карткою клієнта. За результатами акту оцінки потреб дитини та її сім'ї (акт № 13 від 16.02.2015р.) виявлено, що мати виконує свої батьківські обов'язки, скарг від медичних працівників на ставлення матері до дитини не надходило. 17.09.2015 року [PERSON] звернулася в РЦСССДМ про допомогу, так як у неї склалися складні стосунки з братом, що в свою чергу унеможливило їхнє спільне проживання. [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштувати її з сином в КУ «Обласний центр матері та дитини». 25.09.2015 року мати з сином були влаштовані в вищезазначений заклад. В закладі [PERSON] перебувала лише 3 дні, після чого написала заяву про вибуття в м. Вашківці до свого співмешканця. В грудні 2016 року [PERSON] потрапила в лікарню, залишивши сина вдома без догляду. 05.12.2016 року соціальний працівник сільської ради спільно з лікарем Брусницької амбулаторії доставили малолітнього до матері в КУ «Кіцманська центральна районна лікарня». 08.12.2016 року [PERSON] залишила дитину в дитячому відділенні і зникла в невідомому напрямку. Дитину з лікарні забрав брат [PERSON]. Рішенням Кіцманського районного суду від 15.03.2017р. № 718/2617/16-ц малолітнього [PERSON] відібрано у матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав. Розпорядженням Кіцманської РДА від 24.03.2017р. № 126 малолітньому [PERSON] надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Розпорядженням Кіцманської РДА від 30.03.2017р. № 35 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] і призначено опікуном його дядька - [PERSON]. Згідно характеристики виконавчого комітету Брусницької сільської ради від 21.05.2018р. № 63 [PERSON] за час проживання в с. Остра зарекомендувала себе з посередньої сторонни, до виконкому сільської ради від жителів села не надходили зауваження стосовно її поведінки. Дитини [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні [PERSON], згідно пояснень якого мати дитини [PERSON] до сина прихопить дуже рідко і приносить сік і банан. Про дитину піклується, купує йому одяг, взуття, продукти харчування, водить на медогляди і щеплення тільки він. Після ухвалення рішення суду про відібрання малолітнього [PERSON] у [PERSON], працівники районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з матір'ю контакт не налагодили (по місцю реєстрації вона не проживала, на телефонні дзвінки не відповідала). У зв'язку з тим, що [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звернувся з клопотанням розглянути на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській РДА питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. 23.05.2018 року Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Згідно висновку № 1.01 -20/7-270 від 06.06.2018р. орган опіки та піклування Кіцманської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] За вищенаведених та встановлених судом обставин, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як передбачено ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом не встановлено, що відповідач працює та має сталий заробіток, а тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, в межах заявлених позивачем вимог, тобто по 746 гривень щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved