Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] про демонтаж самочинно встановлених малих архітектурних форм на прибудинкові й території житлового будинку на [ADDRESS] у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 22.11.2013 року № 551 «Про самочинне встановлення малих архітектурних форм на прибудинковій території житлового будинку на [ADDRESS]» відповідача, власника квартири [ADDRESS] зобов'язано у термін до 01.12.2013 року демонтувати самочинно встановлені малі архітектурні форми на прибудинковій території. На виконання зазначеного розпорядження, 27.11.2013 року відповідача попереджено адміністрацією ЛКП «Житловик-С» про необхідність виконання вимог розпорядження та демонтаж самочинно встановлених малих архітектурних форм. Згідно акту обстеження комісії ЛКП «Житловик-С» від 30.11.2013 року відповідачем не виконано розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 22.11.2013 року № 551 «Про самочинне встановлення малих архітектурних форм на прибудинковій території житлового будинку на [ADDRESS]». Просить суд зобов'язати відповідача демонтувати самочинно встановлені малі архітектурні форми, а саме - фонтан, альтанку, камін, перегородку та вольєр на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з мотивів викладених у позові, просить позов задовольнити, а також додатково пояснила, що у будинку по [ADDRESS] знаходиться квартира № 1, в якій мешкає [PERSON] та квартира № 2, в якій проживає відповідач разом зі своєю сім'єю, починаючи з 1998 року. Мешканці цих двох квартир користуються прибудинковою територією будинку по [ADDRESS], власником якої являється Львівська міська рада. Крім того, позивач зазначає, що вина відповідача встановлена постановою про накладення адміністративного стягнення № 230 від 24.10.2013 року, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що жодного самочинного будівництва на прибудинковій території будинку [ADDRESS] [PERSON] не здійснювала. Зазначив, що на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 11.01.2008 року відповідач передала в користування приватному підприємству «Пріоріс» частину приміщення за адресою: [ADDRESS] площею 12 м.кв. Останнє, в свою чергу, уклало договір підряду від 01.02.2008 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудпослуга», яке на виконання умов зазначеного договору здійснило по [ADDRESS] установку альтанки, мангалу та інших господарських споруд. Вказав, що зазначені малі архітектурні форми були збудовані ще в 2008 році. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що її родина в будинку по [ADDRESS] проживає ще з 1933 року, а малі архітектурні форми будувались в 2013 році. Площа прибудинкової території складає приблизно 0,06 га землі. Крім того, зазначила, що 24.08.2013 року нею була подана заява до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України в Львівській області з приводу незаконного ведення будівельних робіт, а 28.08.2013 року зверталась до Сихівської районної адміністрації з проханням зупинити незаконні будівельні роботи. Представник третьої особи ЛКП «Житловик-С» Гдакович Л.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити та повідомила, що ЛКП «Житловик-С» не відомо коли були побудовані оспорювані малі архітектурні форми. Представник третьої особи Управління охорони історичного середовища ЛМР Хандина О.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити та зазначив, що будинок є пам'яткою архітектурної спадщини. Третя особа приватне підприємство «Пріоріс» в судове засідання не з'явилось про день та час розгляду справи повідомлялось належним чином. У своїх письмових поясненнях зазначає, що ПП «Пріоріс» перебувало за адресою: м. Львів, [ADDRESS], згідно договору оренди від 11.02.2008 року. Вказує, що господарські будівлі (альтанка, стіл з навісом тощо), з приводу яких було заявлено позов, побудовані товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудпослуга» на замовлення приватного підприємства «Пріоріс», а роботи по встановленню даних господарських споруд були здійснені за згоди жителів будинку, зокрема [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач разом зі своєю сім'єю проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 1817 від 11.12.2013 року. Вказаний будинок обслуговується ЛКП «Житловик-С». 24.08.2013 року [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] подано до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України в Львівській області заяву з приводу незаконного ведення будівельних робіт її сусідом [PERSON] 28.08.2013 року [PERSON] звернулась до прокурора Сихівського району м.Львова та начальника інспекції ДАБК у Львівській області із заявами в яких просила зупинити незаконні будівельні роботи, а саме облаштування території, зведення малих архітектурних форм та притягнути винних осіб до відповідальності. 20.09.2013 року ЛКП «Житловик-С» на адресу відповідача направило попередження яким зобов'язало останню в 10-денний термін до 30.09.2013 року привести подвір'я біля будинку до попереднього стану. 01.10.2013 року майстром ж/фонду ЛКП «Житловик-С» [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що відповідач на прибудинковій території самочинно збудувала альтанку, фонтан та тротуарні доріжки. 24.10.2013 року на підставі вказаного протоколу адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації м. Львова винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 230, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Як вбачається із акту ЛКП «Житловик-С» від 10.10.2013 року комісія, в складі заступника начальника відділу житлового господарства Сихівського району [PERSON], спеціаліста першої категорії [PERSON], головного інженера ЛКП «Житловик-С» [PERSON], майстра ж/фонду [PERSON] провела обстеження прибудинкової території будинку [ADDRESS], в ході якого було встановлено, що на подвір'ї будинку самовільно влаштовані малі архітектурні форми, вимощений тротуар та фонтан. 27.11.2013 року ЛКП «Житловик-С» на виконання розпорядження Сихівської районної адміністрації № 551 від 22.11.2013 року направило на адресу відповідача попередження № 711, яким зобов'язало останню демонтувати самовільно встановлені нею малі архітектурні форми за адресою [ADDRESS]. З акту від 30.11.2013 року, складеного комісією ЛКП «Житловик-С», вбачається, що відповідач не демонтувала самочинно встановлені малі архітектурні форми на вказаній прибудинковій території. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON], яка проживає зі своєю дочкою [PERSON], тому приблизно двічі в місяць буває в них в гостях. Зазначила, що 28.06.2013 року, коли вона знаходилась в гостях у [PERSON], жодні будівельні роботи по [ADDRESS] не велись, а будівництво фонтана та каміна здійснювалось приблизно з кінця липня, в серпні та вересні 2013 року. Щодо зведеної альтанки, то свідок ствердила, що така була побудована раніше, приблизно в 2010 році. Інформацією щодо часу побудови вольєра та перегородок [PERSON] не володіє. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно абзацу 3 п. 7 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Таким чином, для вирішення даної справи суд повинен в першу чергу встановити особу, яка здійснила будівництво малих архітектурних форм на [ADDRESS] у м. Львові. Відповідно до п. 11 Постанови Пленум Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що 11.01.2008 року між приватним підприємством «Пріоріс» (орендар) та відповідачем (орендодавець), укладено договір оренди нежитлових приміщень. Згідно положень даного договору орендодавцем передано орендарю, а останнім прийнято в строкове платне користування частину приміщення за адресою м. Львів, [ADDRESS] площею 12 м.кв. На підставі договору підряду від 01.02.2008 року укладеного між приватним підприємством «Пріоріс» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудпослуга» (підрядник), останнім здійснено будівництво альтанки, мангалу та інших господарських споруд за адресою м. Львів, [ADDRESS], що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 (за лютий 2008 року) від 26.03.2008 року та підсумковою відомістю ресурсів (витрати - за прийнятими нормами) від 01.03.2008 року. Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідач не здійснювала будівництва малих архітектурних форм по [ADDRESS], оскільки встановлення альтанки, мангалу та інших господарських споруд, згідно договору підряду здійснювалось на замовлення третьої особи ПП «Пріоріс». Показання свідка [PERSON] зазначеного висновку суду не спростовують, оскільки такі стосуються лише часу будівництва малих архітектурних форм, однак не підтверджують, що будівництво велося саме відповідачем. Крім цього показання даного свідка, що стосуються періоду будівництва малих архітектурних форм, суперечать в цій частині як поясненням [PERSON], яка стверджує, що всі будівельні роботи велися в 2013 р., так і іншим доказам наявним в матеріалах справи. Позивач не скористався своїм правом на заміну неналежного відповідача, що передбачене ст. 33 ЦПК України. Таким чином, суд зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно того відповідача, який зазначений в ньому. Судом не береться до уваги пояснення позивача про те, що факт будівництва відповідачем оспорюваних малих архітектурних форм встановлений постановою про накладення адміністративного стягнення № 230 від 24.10.2013 року, адже відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, в вищезазначеній постанові та протоколі №3 про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 р. (який був підставою для винесення постанови) вказано, що [PERSON] самовільно збудувала альтанку, фонтан та тротуарні доріжки, однак в позовній заяві позивач зазначає, що відповідач самовільно збудував альтанку, фонтан, камін, перегородку та вольєр, які просить демонтувати. Як випливає з договору підряду від 01.02.2008 р. ТзОВ «Рембудпослуга» на замовлення ПП «Пріоріс», а не відповідача здійснило будівництво альтанки, мангалу та інших господарських споруд на [ADDRESS] у м. Львові. Приймання цих робіт також здійснювалось ПП «Пріоріс», що підтверджується актом приймання-передачі виконаних будівельних робіт № 1 (за лютий 2008 року) від 26.03.2008 року та підсумковою відомістю ресурсів (витрати - за прийнятими нормами) від 01.03.2008 року. Крім того, у своїх письмових поясненнях ПП «Пріоріс» вказує, що відповідне будівництво здійснювалось за його замовленням. Таким чином докази зібрані та досліджені судом у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач не є особою, яка здійснювала самочинне будівництво, відтак на неї не може бути покладено обов'язок по його демонтажу. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач щодо здійснення відповідачем самочинного будівництва малих архітектурних форм на [ADDRESS] у м. Львові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed