Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що 14 липня 2019 року, о 18 год. 44 хв., відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ 732», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Позивач, яка була пасажиром автомобіля марки «Citroen», отримала тілесні ушкодження і перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.07.2019 по 19.07.2019 з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки, цефалічний синдром. Вартість лікування склала 2056,80 грн. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.124, ст.130 КУпАП. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 2056,80 грн. та кошти в сумі 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки вона пережила нервовий стрес, тривалий час перебувала на лікуванні, , дорожньо-транспортна пригода порушила її звичні умови життя, нормальні життєві зв`язки, зумовила моральні страждання, вона змушена була прикладати додаткові зусилля для організації робочого та особистого часу. Заперечення відповідача. Відповідач зазначає, що матеріали справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, постанова за якою винесена 20.08.2019, не містять інформації про завдання [PERSON] будь-якої шкоди. Зокрема, [PERSON] не заявляла про таку шкоду у своїх поясненнях і не була визнана потерпілою. Крім того, як вбачається із виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.07.2019 по 19.07.2019 з діагнозом - струс головного мозку. Тобто, позивач, будучи поліклінічною хворою, проходила курс лікування у непрофільному відділенні. Також, безпосередньо на місці скоєння ДТП у позивача були відсутні скарги на стан здоров`я. Вважає, що позивачем не доведено факт спричинення їй тілесних ушкоджень, як і не доведено, що його діями позивачу була завдана моральна шкода. Просив в задоволенні позову відмовити. Мотивувальна частина рішення. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2019, яка набрала законної сили і якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.124, ст.130 КУпАП, встановлено, що 14 липня 2019 року, о 18 год. 44 хв., з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ 732», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок пригоди автомобілі були пошкоджені Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином слід вважати встановленим і доведеним, що [PERSON] є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, у якій потерпіла позивач - пасажир одного з автомобілів, які зіткнулися. Позивач подала достатньо доказів того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № іст. 8339-808, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.07.2019 по 19.07.2019 з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки, цифалгічний синдром. Сама по собі та обставина, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять інформації про заподіяну позивачу шкоду, не спростовує факту лікування останньої від наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не довів, що це лікування було зумовлене не дорожньо-транспортною пригодою, а іншими причинами. До того ж, для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності достатньо було встановити факт пошкодження автомобілів, чим працівники поліції і обмежились. Право визначати, яким має бути лікування: амбулаторним чи стаціонарним, належить лікарю, який безпосередньо лікує хворого, цей лікар вирішив лікувати позивача стаціонарно і встановив діагноз. Відповідач не довів, що зазначений лікар допустив порушення чи помилку. Таким чином, доведено, що позивач отримала тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які зумовили необхідність лікування, і, відповідно, витрати на таке лікування. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Сума матеріальних витрат, понесених позивачем на придбання ліків та проведення комп`ютерної томографії головного мозку підтверджується наявними у справі копіями фіскальних чеків та копією квитанції. Разом ці витрати становлять 2056,80 гривень. Вказану суму слід стягнути з відповідача. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивачу пережила переляк, інтенсивні хвилювання. Позивач отримала тілесні ушкодження, змушена була проходити лікування. Усе це також зумовлювало хвилювання, порушення звичного ритму життя позивача, її нормальних життєвих зв`язків. Зазначені наслідки є очевидними, загальновідомими і не потребують доведення. З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживала заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін її звичного способу життя, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у відшкодування завданої позивачу моральної шкоди 15000 грн. Судові витрати, які слід стягнути з відповідача на користь позивача складають 1536,80 грн. (768,4 х 2, за майнову і немайнову вимоги).

Outcome: partial