Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , звернувся в суд з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Просить встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] , право власності на спадкове майно за законом на земельну ділянку загальною площею 0,8716 га, кадастровий номер - 7320582000:01:002:0041, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті на території Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,8716 га кадастровий номер - 7320582000:01:002:0041, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки Вашківецької міської ради №647 від 29.04.2020 року вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS] по [INFO], тобто по день смерті. За наявними відомостями у виконавчому комітеті старостату с.Замостя, Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом першої черги являються син [PERSON] , та донька [PERSON] . Його сестра відмовилася від прийняття спадщини, написавши заяву, оригінал якої знаходиться у матеріалах спадкової справи №35/2020 року до майна [PERSON] . Він, як спадкоємець за законом звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) Мицкан Ж.І. із заявою, щоб оформити спадщину та видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. Однак нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №92/02-31 від 27.02.2020 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,8716 га, кадастровий номер 7320582000:01:002:0041, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, в зв`язку з тим, що протягом шести місяців спадкоємець не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщину. А також нотаріус роз`яснив, що факт проживання однією сім`єю необхідно встановити в судовому порядку. У 2003 році його батько, [PERSON] тяжко захворів, останні три роки постійно лежав і його стан здоров`я значно погіршився, не міг обходитись без сторонньої допомоги, тому він був змушений його постійно доглядати та проживати з ним. Після смерті батька він вступив в управління спадковим майном, так як доглядав за ним, допомагав йому по господарству, обробляв город, купляв ліки, здійснював поховання, тому фактично і прийняв спадщину. Без реєстрації протягом більше як п`ять років доглядав за померлим [PERSON] по день смерті. Заяви (клопотання) учасників справи. В підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце підготовчого засідання. До початку підготовчого засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче засідання представник відповідача Вашківецької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку засідання від представника відповідача Вашківецької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В підготовче засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позову. В підготовче засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник третьої особи скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 28.11.2007 року виконкомом Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29; копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00025772109 від 27.02.2020 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,8716 га, кадастровий номер 7320582000:01:002:0041, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією державного акту Серія ЧВ №9061889, виданого 18 лютого 2004 року на підставі розпорядження Вижницької райдержадміністрації від 17 грудня 2003 року за №401, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №267. З довідки Вашківецької міської ради №647 від 29.04.2020 року вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS] по [INFO], тобто по день смерті. За наявними відомостями у виконавчому комітеті старостату с.Замостя, Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом першої черги являються син [PERSON] , та донька [PERSON] . На день смерті [PERSON] в житловому будинку постійно проживав без реєстрації [PERSON] , [INFO] , який допомагав по господарству, обробляв город та здійснив поховання померлого [PERSON] , 1933 року народження. Постановою державного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Мицкан Ж.І. №92/02-31 від 27.02.2020 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,8716 га, кадастровий номер 7320582000:01:002:0041, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, в зв`язку з тим, що протягом шести місяців спадкоємець не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщину Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма ст.1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] надав докази того, що постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи №35/2020 року до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача [PERSON] , спадкоємцем за законом є [PERSON] , яка спадщину не прийняла, на спадкове майно не претендує, про що 27.02.2020 року подала заяву до державного нотаріуса. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved