Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 19.12.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5500 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 83664,29 грн., вказавши, що з 31.10.2013 по 29.06.2016 працював у відповідача на посаді торгівельного представника. Наказом № 7-к від 29.06.2016 був звільнений з посади за власним бажанням. Вказаним наказом також була передбачена виплата йому компенсації за невикористані 17 днів щорічної відпустки. Однак в порушення вимог трудового законодавства відповідач не провів з ним повного розрахунку в день звільнення та не надав письмового повідомлення про нараховані суми, належні йому при звільненні. Оскільки відповідач не надав довідку про заборгованість по заробітній платі, то за його попередніми підрахунками, розмір такої заборгованості становить 5500 гривень. Також вважав, що у звязку із затримкою розрахунку при звільненні відповідач має сплати йому середній заробіток за весь час такої затримки. За таких обставин позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5500 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.06.2016 по 19.12.2018 (день подачі позову до суду) в сумі 83664,29 гривень. В подальшому позивач неодноразово змінював позовні вимоги, остаточно сформулювавши їх в заяві від 13.03.2019, в якій просив суд стягнути з ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» заборгованість по заробітній паті та інших виплатах, належних йому на день звільнення в розмірі 1978,20 гривень а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 19.03.2019 в сумі 73031,79 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог викладених в заяві 13.03.2019. Додатково пояснив, що не давав відповідачу ні усної ні письмової згоди на нездійснення із ним повного розрахунку при звільненні, а також не давав згоди на те, щоб нараховані йому при звільненні кошти були утримані товариством як погашення позики за Договором №10 від 01.01.2016. Ноутбук, який було придбано товариством за Договором №10 від 01.01.2016, як на момент його звільнення так і на даний час залишається у відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в редакції заяви від 13.03.2019. Просив врахувати, що за Договором №10 від 01.01.2016 [PERSON] давав згоду виключно на здійснення щомісячних відрахувань із його заробітної плати для погашення позики. При цьому порядок погашення заборгованості за Договором №10 від 01.01.2016 у разі звільнення працівника не передбачає будь-яких утримань із сум належних працівникові при звільненні. Запис [PERSON] в особовій картці «претензій не маю» стосується виключно факту отримання трудової книжки, а не є свідченням відсутності претензій щодо розрахунку при звільненні. Крім того [PERSON] у звязку із порушенням своїх прав на отримання розрахунку при звільненні звертався до органів Держпраці, якими була проведена перевірка та складено протокол за ч.1 ст. 41 КУпАП відносно директора ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал», а Апеляційним судом Черкаської області 27.02.2019 винесена постанова, якою директора ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП у звязку із тим, що при звільненні [PERSON] не були виплачені всі суми, які належали йому від підприємства. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві від 29.01.2019 відповідач ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» просив у задоволені позову відмовити повністю та врахувати, що [PERSON] з 21.10.2013 працював у відповідача торговим представником. 01.01.2016 року між сторонами було укладено Договір №10 про надання безвідсоткової позики на придбання ноутбуку. Відповідно до п.п. 7, 10 договору позика підлягала поверненню шляхом щомісячного утримання із заробітної плати [PERSON] в розмірі 1070 грн. У разі звільнення з роботи сума неповерненого залишку підлягала обовязковому поверненню. 29.06.2016 позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. На час звільнення до виплати [PERSON] підлягали кошти в сумі 1978,20 грн. (заробітна плата, індексація, компенсація за невикористану щорічну відпустку), про що йому було надано роздруківку з бухгалтерського обліку товариства. На момент звільнення заборгованість позивача перед товариством за договором позики №10 від 01.01.2016 року становила 3132 грн. За взаємною згодою між товариством та позивачем кошти, що підлягали до виплати останньому при звільненні, були використані для погашення боргу по договору позики. Про відсутність будь-яких претензій до товариства [PERSON] власноручно зробив запис в своїй особовій картці. На даний час заборгованість позивача за договором позики не погашена та складає 1153 грн.. 18.10.2018 Управлінням Держпраці в Черкаській області стосовно директора ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» - [PERSON] було складено протокол за ч. 1 ст. 41 КУпАП, щодо можливої невиплати заробітної плати [PERSON]. Однак постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.12.2018 у справі №712/13313/18 провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до вказаної постанови директор ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» [PERSON] не порушував трудових прав [PERSON] В запереченні від 21.02.2019 ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» зазначила, що згідно даних бухгалтерського обліку товариства, [PERSON] по Договору №10 від 01.01.2016 здійснив такі виплати на погашення позики: січень 866,59 грн., лютий 770 грн., березень 767,95 грн., квітень 948,67 грн., травень 1000 грн. Заборгованість на час звільнення складала 3132 грн. Договір №10 від 01.01.2016 було укладено сторонами добровільно, за взаємною згодою, без будь-якого примусу. Заробітна плата є особистою приватною власністю працівника і лише він має право розпоряджатись нею на власний розсуд. [PERSON] самостійно та добровільно визначив порядок розрахунку за отриману позику, а саме заробітною платою, що є його особистим правом і ніхто його не примушував до вказаних дій. Посилання позивача на те, що договір укладено з порушенням вимог цивільного законодавства є безпідставними та не стосуються предмету розгляду в даній справі. Якщо позивач вважає, що з його заробітної плати здійснили незаконне утримання, то порядок вирішення трудових спорів щодо відрахувань із заробітної плати визначено КЗпП України, однак [PERSON] до суду з цього приводу не звертався. На думку відповідача, [PERSON] своїми діями бажає заволодіти коштами товариства, посилаючись на нібито порушення його трудових прав і таке бажання у позивача виникло після того, як він дізнався про вчинену у травні 2018 року на товаристві крадіжку, внаслідок якої могли зникнути документи щодо його позики. У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» вважала, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав, а саме, оскільки [PERSON] вважає, що відповідачем було в порушення ст. 127 КЗпП України здійснено відрахування із заробітної плати, то він має звернутись до суду з позовом про стягнення коштів у звязку з незаконним відрахуванням із заробітної плати та інших виплат. При цьому до такого виду трудового спору, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, встановлено трьохмісячний строк позовної давності, який давно сплив, оскільки [PERSON] знав ще із 29.06.2016 про, як він вважає, незаконне відрахування з його заробітної плати та інших виплат. Просили не враховувати посилання [PERSON] на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019, як на доказ, вини товариства, оскільки саме товариство не було стороною в даній справі. В судовому засіданні представники відповідача - адвокат [PERSON] та директор ТОВ, - [PERSON] підтвердили заперечення викладені у заявах відповідача по суті справи. Додатково прояснили, що ноутбук за Договором №10 від 01.01.2016 було придбано для використання [PERSON] в роботі. Позивачем було надано згоду на проведення відрахувань на погашення позики із нарахованої йому заробітної плати. На час звільнення позивача існувала заборгованість по договору позики, яка була частково погашена за рахунок коштів нарахованих [PERSON] при звільненні. Оскільки позику не було сплачено повністю, то ноутбук лишився в товаристві. При звільненні позивач достеменно знав, що погашення позики буде здійснено за рахунок нарахованих йому при звільненні коштів та про відсутність претензій щодо таких дій вказав в своїй особовій картці. Інформація про рух справи. Ухвалою від 21.12.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. Ухвалою від 07.02.2019 вирішено розгляд справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП). Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 22 Закону України «Про оплату праці», - суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ч.5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», - За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. Згідно записів у трудовій книжці позивача, - [PERSON] із 21.10.2013 по 29.06.2016 працював у ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» на посаді представника торговельного. Звільнений 29.06.2016 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 5). Наказом №7-к від 29.06.2016 директора ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» (а.с. 6) наказано звільнити [PERSON] 29.06.2016 за власним бажанням та виплатити [PERSON] компенсацію за невикористання щорічної відпустки 17 календарних днів. Згідно Довідки №66 від 28.01.2019 ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» (а.с. 29) на день звільнення [PERSON] йому підлягали до виплати від підприємства кошти в сумі 1978,2 гривень (заробітна плата, індексація, компенсація за невикористану щорічну відпустку). Позивач не оспорював розмір коштів в сумі 1978,2 гривень які підлягали йому до виплати від підприємства при звільненні. Докази письмового повідомлення відповідачем [PERSON] про нараховані суми, належні йому при звільненні, - суду не надані. Докази виплати відповідачем [PERSON] при звільненні коштів в сумі 1978,2 гривень, - суду не надані. За таких\~обставин із\~ТОВ «Будівельна\~Гільдія «Капітал»\~на користь\~[PERSON]\~необхідно стягнути заборгованість із виплат належних працівникові при звільненні в сумі 1978 гривень 20 копійок. Постановою судді Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019 (справа №712/13313/18), - директор ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, у звязку із невиплатою в день звільнення [PERSON] всіх сум, що належать йому від підприємства (а.с. 69-71). За порушення строків розрахунку при звільнення статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді сплати середнього заробітку за час такої затримки. Позивач просив стягнути середній заробіток по 19.03.2019. Розглядаючи справу в межах позовних вимог суд враховує, що згідно довідки ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал» від 28.01.2019 № 65 (а.с. 30) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] обчислений за два місяці (квітень-травень 2016) які передували звільненню) складає 105,69 гривень. Позивач не оспорював вказаний розмір середньоденної заробітної плати. За період з 30.06.2016 по 19.03.2019 (в межах позовних вимог) пройшло 681 робочий день, а саме червень 2016 1 робочий день, липень 2016 21 робочих днів, серпень 2016 22 робочих днів, вересень 2016 22 робочих днів, жовтень 2016 20 робочих днів, листопад 2016 22 робочих днів, грудень 2016 22 робочих днів, за період 2017 року 248 робочих днів, за період 2018 року 250 робочих днів, січень 2019 21 робочих днів, лютий 2019 20 робочих днів, березень 2019 12 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із пятиденного робочого тижня [PERSON] та\~даних викладених у [PERSON] України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та від 20.07.2015р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», а також Розяснень [PERSON] України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 та 2019 роки. Отже розмір\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 30.06.2016\~по 19.03.2019\~включно становить\~71974,89\~гривень (із\~розрахунку 105,69\~грн.\~х 681\~день),\~який і\~підлягає до\~стягнення з\~ТОВ «Будівельна\~Гільдія «Капітал» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 105,69 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2016 по 19.03.2019 в сумі 71974,89 гривень необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. Суд відхиляє заперечення відповідача з наступних підстав. 01.01.2016 між ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал», як позикодавцем та [PERSON], як позичальником, укладено Договір №10 від 01.01.2016 про надання безпроцентної позики (а.с. 34-35) згідно із яким позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти на безпроцентній основі, а позичальник зобовязується використати за цільовим призначенням та повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Розмір позики складає 7485 гривень. Цільове призначення позики придбання ноутбука, який буде використовуватися в робочих цілях позичальником за весь період трудових правовідносин із позикодавцем. Договором №10 від 01.01.2016 визначено графік повернення позики у період з 10.01.2016 по 10.07.2016 рівними частинами по 1070 гривень, шляхом щомісячного (10 числа кожного місяця) утримання із заробітної плати позичальника. При цьому п. 10 Договору №10 від 01.01.2016 передбачено, що у випадку звільнення позичальника з роботи до моменту повернення всієї суми позики, сума неповерненого залишку підлягає обовязковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення залишку суми грошових коштів в касу позикодавця. За несвоєчасне повернення суми позики п. 13 Договору №10 від 01.01.2016 передбачена відповідальність у виді пені. Таким чином укладений між сторонами Договір №10 від 01.01.2016 про надання безпроцентної позики передбачає обовязок позикодавця в разі звільнення погасити позику шляхом внесення коштів в касу підприємства, однак не звільняє відповідача від обовязку передбаченого ст. 116 КЗпП України здійснити повний розрахунок із працівником в день звільнення та не передбачає права роботодавця на свій розсуд зарахувати належні працівнику при звільненні кошти в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Належних доказів надання [PERSON] згоди чи розпорядження на зарахування належних йому при звільненні коштів в рахунок погашення заборгованості за договором позики, - суду не надано. Сам позивач категорично заперечував надання такої згоди. Не надано суду і будь-якого розпорядчого акту директора ТОВ «Будівельна Гільдія «Капітал», який би дозволяв таке зарахування. Натомість в наказі відповідача від 29.06.2016 №7-к про звільнення [PERSON] навпаки вказано про необхідність виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку. Зроблений [PERSON] в особовій картці запис «трудову книжку отримав претензій до компанії не маю» (а.с. 33) стосується отримання ним трудової книжки та не є свідченням згоди позивача на невиплату йому коштів належних від підприємства при звільненні. Суд не заперечує права працівника на розпорядження належною йому заробітною платою та іншими коштами належними від підприємства, однак така воля має бути чітко висловлена і зафіксована письмово. З цих підстав суд відхиляє, як неналежний доказ показання свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що при звільненні [PERSON] надавав усну згоду на зарахування належних йому від підприємства при звільненні коштів в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Щодо розподілу судових витрат, - Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України, - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Позивачем при зверненні до суду за вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні було сплачено судовий збір в сумі 836,64 гривень, що підтверджено квитанцією від 19.12.2018 (а.с. 1).\~ Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, то із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 719,74 грн., що становить 1% від суми присудженого середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Крім того [PERSON] на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката [PERSON] надано Договір про надання правничої допомоги від 07.03.2019 року (а.с. 103), квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 19.03.2019р. про сплату 3000 грн., №6 від 03.04.2019р. про сплату 500 грн., №7 від 18.04.2019р. про сплату 1000 грн., №8 від 19.04.2019р. про сплату 1000 грн. за надання правової допомоги (а.с. 104, 105, 111, 112) та розрахунок вартості правової допомоги (а.с. 113). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з відповідача в сумі 5422,45 гривень пропорційно (98,59%) до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial