Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою, яка здана пошту і просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором № б/н 14.10.2010 у розмірі 17274,45 грн. станом на 16.03.2020 та судові витрати у розмірі 2102 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 14.10.2010. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Зазначає, що підписавши заяву між сторонами, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктом 2.1.12.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16.03.2020 утворилася заборгованість у розмірі 17274,45 грн., з яких: 6938,51 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4525,75 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 4511,41 грн. - нарахована пеня; штраф 500 грн. - (фіксована частина); 798,78 грн. - (процентна складова). Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Заяви, клопотання. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі, та заяву, згідно якої останній не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.04.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.06.2020 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 14.10.2010 [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій маються персональні дані [PERSON] , будь-яких інших відомостей Анкета-заява не містить. Зокрема, не містить умов щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти), умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, пені та штрафів (а.с. 18). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 19, 20-43). Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 27.05.2013, термін дії 07/15, кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 05.02.2013, термін дії 03/16, кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 02.02.2015, термін дії 09/16, кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 07.02.2018, термін дії 12/21, кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 07.02.2019, термін дії 01/23 (а.с. 16). Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] 05.02.2013 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 05.02.2013 встановлено кредитний ліміт 300 грн., 05.02.2013 збільшено кредитний ліміт 5000 грн., 04.07.2013 збільшено кредитний ліміт 10000 грн., 07.02.2018 зменшено кредитний ліміт 10000 грн., 17.04.2018 зменшення кредитного ліміту 20 грн., 20.07.2018 зменшення кредитного ліміту 0,00 грн., 08.02.2019 збільшення кредитного ліміту 10000 грн., 01.09.2019 зменшення кредитного ліміту 0,00 грн. (а.с. 17). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 05.02.2013 по 05.03.2020 вбачається, що 05.02.2013 на картковий рахунок № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., та з 25.01.2017 вбачається рух коштів по кредитній картці (а.с. 13-15). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.10.2010, згідно якого станом на 16.03.2020 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 17274,45 грн., з яких: 6938,51 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4525,75 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 4511,41 грн. - нарахована пеня; штраф 500 грн. - (фіксована частина); 798,78 грн. - (процентна складова) (а.с. 7-12). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Як передбачено частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 14.10.2010 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.10.2010, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування не надано. Неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.10.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.04.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Заяву про ознайомлення з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» та відкриття рахунку, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати пені, штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафів відсутні. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обгрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.10.2010, де процентна ставка на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України розрахована у розмірі 86,4 % та станом на 16.03.2020 розмір заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України за період з 01.12.2019 по 16.03.2020 становить 4525,75 грн. Тобто, у даному випадку, позивач просить стягнути проценти у розмірі встановленому договором, однак Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.10.2010 не містить умов щодо погодження процентної ставки у розмірі 86,4 % за прострочення виконання грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання у зазначеному розмірі. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України виходячи з відсоткової ставки у розмірі 86,4 % є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах. Позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних не заявлялись. Іншого розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами позивачем суду не надано. Відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам у заявленому банком розмірі. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично отриману ним суму кредитних коштів, однак зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 16.03.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 6938,51 грн., а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 14.10.2010 у розмірі 6938,51 грн. Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 844,30 грн. (6938,51 грн. х 2102 грн. : 17274,45 грн.).

Outcome: partial