Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 20.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем укладено кредитний договір №НМC0GK0000000007, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у кредит кошти в сумі 12512,81 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у строки та в порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном повернення кредиту 20.06.2018 року. Банк виконав зобов'язання перед відповідачем, однак [PERSON] порушив умови договору та його заборгованість перед банком станом на 25.06.2015 року складає 8928,02 доларів США, що еквівалентно 189006 грн. 20 коп. Оскільки відповідач умови договору не виконує, просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №НМC0GK0000000007 від 20.06.20008 року у розмірі 8928,02 доларів США, що за курсом 21,17 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2015 року еквівалентно 189006 грн. 20 коп. та судові витрати по справі. 05.10.2015 року представник позивача Побережна О.Г., повноваження якої підтверджені довіреністю від 29.04.2015 року, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк», копія якої належним чином завірена, міститься в матеріалах справи, подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №НМC0GK0000000007 від 20.06.20008 року, а саме: 7506,30 дол. США - заборгованість за кредитом, 637,46 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 117,78 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 8261,54 доларів США, що за курсом 21,17 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2015 року еквівалентно 174896 грн. 80 коп.; та штраф - 250 грн. (фіксована частина), штраф - 8744, 84 грн.(процентна складова), пеня - 4871,01 грн. Представник позивача Побережна О.Г. у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, надала суду письмові пояснення з приводу заперечення відповідача на позовну заяву, у яких, вказує на те, що вони є необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке. Відповідач [PERSON] уклав кредитний договір із позивачем та вчинив підпис власноручно, як і інші документи, які стосуються договору, маючи при цьому необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та в письмовій формі як цього вимагає цивільне законодавство. Умови кредитного договору в повній мірі відповідають діючому законодавству та жодним чином не містять будь-яких підстав, які б вказували на дискримінаційні процеси по відношенню до відповідача. Звертала увагу на те, що зміна курсу долара, на яку посилається [PERSON], суттєво вплинула не тільки на майнові інтереси відповідача, як сторони кредитного договору, а й на майнові інтереси Банку, як сторони даного кредитного договору, оскільки Банк так само, як і належить здійснити відповідачеві, виконав своє зобов'язання за кредитним договором, тобто надав кредит в валюті договору - долар США. При цьому, валютні коливання на які посилається відповідач, явно спричинені не подорожчанням самого долару США, а подешевшанням (зниженням купівельної спроможності) української гривні в цілому і відповідно, по відношенню до долару США. Тому збитки банку в разі невиконання відповідачем зобов'язання з повернення кредиту тим більше зростають в гривневому еквіваленті. У зв'язку з цим банк в разі валютних коливань несе такі ж самі ризики зміни обставин, що і позичальник, що виключає наявність умови визначеної в ст. 652 ЦК України, на яку посилається у своїх запереченнях відповідач. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі, оскільки позивачем надано усі необхідні докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних відповідачем кредитних зобов'язань по ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте подав до суду письмові заперечення, у яких просив розгляд справи провести у його відсутність. Проти уточнених позовних вимог заперечив в повному обсязі. В обґрунтування заперечення посилався на те, що на момент укладення кредитного договору курс долара США складав 4,64 грн., тобто взявши 14040,91 доларів США він повинен був сплатити 131 404 грн., а він сплатив вже банку 152 153 грн., тобто набагато більшу суму ніж та, яка була зазначена в червні 2008 року. Вказував, що враховуючи наявний курс долара та його матеріальне становище (на утриманні має двох неповнолітніх дітей) він не в змозі в подальшому гасити кредит в доларах США, кредитний прес на його сім'ю надто великий, а тому вони відчувають дискомфорт в моральному та психологічному аспектах. На підставі ст. 652 ЦК України, вказував на істотну зміну обставин, не з його вини він не має можливості належним чином виконувати умови кредитного договору. Посилався на те, що на виконання положень Закону України «Про реструктуризацію зобов'язань за кредитами в іноземній валюті» він тричі звертався до відповідача з письмовою заявою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, однак Банком йому було відмовлено. Просив суд, врахувати те, що позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому він вважає незаконним нарахування пені і штрафу за період з 2009 року по червень 2015 року. Крім того, посилався на те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З'ясувавши письмові позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, і відповідачем укладено кредитний договір №НМC0GK0000000007 (надалі Договір), відповідно до п. 8.1 якого [PERSON] отримав кредитні кошти на строк з 20.06.2008 року по 20.06.2018 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 14040,91 доларів США на наступні цілі: у розмірі 12512,81 доларів США на придбання нерухомості, з них 12 000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 360 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 90,86 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 61,95 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 1 528,10 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди на надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного Договору. Відповідно до абз.2 даного п.8.1 Договору відповідач щомісяця у період сплати з «20» по «25» число повинен надавати Банку кошти у сумі 236,41 доларів США згідно графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач 20.06.2008 року уклав договір іпотеки квартири [ADDRESS], житловою площею 13,30 кв.м., загальною площею 33,50 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Петровською Л.О. Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області, відповідно до п. 1.4. якого сторони визначили, що вартість предмета іпотеки на момент укладення договору складає 106 794 грн. 60 коп. Даний кредитний договір №НМC0GK0000000007 від 20.06.2008 року з додатком № 1 - загальна вартість кредитута додатком № 2 - графік погашення кредиту,були підписані обома сторонами, що ними визнано та не заперечувалось, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що передбачено ст. 611 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно наявної в матеріалах справи копії заяви на видачу готівки №1 від 20.06.2008 року відповідачу було видано грошові кошти в сумі 12000 доларів США згідно кредитного договору №НМC0GK0000000007 від 20.06.2008 року. Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим у нього виникло прострочення за кредитним зобов'язанням та утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості відповідача [PERSON] станом на 25.06.2015 року становить 8 928,02 доларів США, яка складається з 7506,30 доларів США - заборгованість за кредитом, 637,46 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 117,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 230,09 доларів США - заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 11,81 доларів США - штраф (фіксована частина), 424,58 доларів США - штраф (процентна складова). Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав у визначені строки зобов'язання по поверненню грошових коштів позивачу, який відповідно до умов п. 8.1.2. Договору вправі вимагати стягнення залишку заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, пені в повному обсязі. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частинами 1 і 3 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Порядок та правила використання валюти на території України встановлені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до п.2 ст.5 Декрету, операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями. Як вбачається з копії банківської ліцензії № 22 від 04.12.2001 року, дозволу № 22-2 від 29.07.2003 року та додатку до дозволу № 22-2 від 29.07.2003 року, виданих НБУ для ЗАТ КБ «ПриватБанк», що діяли на час виникнення спірних правовідносин, та копії банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, виданих НБУ для ПАТ КБ «ПриватБанк», що діє на час розгляду справи судом, позивач мав та має право здійснювати операції з валютними цінностями, а тому правомірно надав кредит відповідачу у іноземній валюті. Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» також правомірно заявило вимогу про повернення кредиту та процентів у іноземній валюті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» 8261,54 доларів США, а саме: 7506,30 доларів США - заборгованості за кредитом, 637,46 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом, 117,78 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, підлягає до задоволення. Разом з тим, відповідно до абз. 2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. А тому, з відповідача слід стягнути 8261,54 доларів США, що еквівалентно 186 787 грн. 45 коп. (8261,54 дол. США х 2260,9278 грн. за 100 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2015 року : 100 = 186 787 грн. 45 коп.). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Що і передбачено п.п. 5.1, 8.4 Договору, відповідно до яких банк має право вимагати сплату пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Сплата пені здійснюється в гривні. Відповідно до п. 5.3 Договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань,передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.та 5% від суми позову. А тому, суд вважає, що уточнена позовна вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із відповідача [PERSON] штрафів та пені у національній валюті також підлягає до задоволення, оскільки це передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в сумі 250 грн. (фіксована частина) та штраф в сумі 8744 грн. 84 коп. (процентна складова), пеня в сумі 4871 грн. 01 коп. Суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності в один рік до позовної вимоги про стягнення неустойки не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п. 5.5. Договору, підписаного сторонами, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позовна давність за домовленістю між сторонами збільшена, договір про це укладений письмово, а тому клопотання відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає. Також, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки. Крім того, суд критично розцінює заперечення відповідача в тій частині, де він посилається на істотну зміну обставин, передбачених ст. 652 ЦК України, оскільки відповідач своїм правом на пред'явлення позову не скористався, вимогу про зміну або розірвання кредитного договору не пред'являв, а тому це не є предметом доказування у вказаній цивільній справі. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеним отримання відповідачем [PERSON] кредиту від ПАТ КБ «ПриватБанк». Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем [PERSON] позивачу кредиту та відсотків в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. За таких обставин та при наявності поданих доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 1890 грн. 06 коп. На підставі ст.ст. 192, 509, 526, 530, 533, 546, 549, 551, 599, 625, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved