Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 17.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . 09.06.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина перебуває на утриманні батька, а мати відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 01.12.2020 року, тобто з моменту складення позовної заяви, і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись в порядку п. 1 ч. 4 ст. 128 ЦПК України, а тому відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи можливо провести без участі належно повідомлених сторін. 15.02.2021 року від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог. [PERSON] просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги позивач прохав задоволити та проводити розгляд справи без його участі. Стислий виклад відзиву на позовну заяву: 09.02.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила задоволити позовну заяву частково і стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заява обґрунтована тим, що на сьогодні [PERSON] не відмовляється від дитини і регулярно надавала допомогу колишньому чоловіку на утримання дитини. Від другого шлюбу відповідач має сина - [PERSON] , [INFO] , і наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому працювати не може. Позивач також просила проводити розгляд справи без її участі, оскільки не може залишити 6-ти місячну дитину саму. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 18.12.2020 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 13.01.2021 року позовну заяву прийнто до розгляду з відкриттям провадження. Встановлені судом обставини: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження останньої, виданого повторно 08.08.2013 року, Серія [NUMBER] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.05.2009 року розірвано. Відповідно до акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] 24.12.2020 року, останні підтверджують той факт, що [PERSON] , 2009 р.н., з 2013 року проживає в квартирі [ADDRESS] разом за батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] є також матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження останнього від 11.08.2020 року, Серія [NUMBER] . Отже в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на сьогодні проживає разом з батьком. [PERSON] має нову сімю, в якій народила малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні, і проживає разом з нею. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Суд при прийнятті рішення враховує зменшення [PERSON] вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до тієї частки, яку погоджується сплачувати [PERSON] , за умови наявності у неї на утриманні іншої малолітньої дитини. Оскільки малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , і перебуває на його утриманні, участь матері [PERSON] в утриманні дитини також повинна бути забезпечена, шляхом присудження щомісячних аліментів, в розмірі 1/8 частки від усіх заробітків (доходів) відповідача, однак не з моменту складення позову, а з моменту пред`явлення позову до суду. Судові витрати: Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову.

Outcome: partial