Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року задоволено позов ТОВ «Кредитні Ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року у розмірі 2 209 350 грн. 36 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 887 092 грн. 41 коп., заборгованості по відсотках у розмірі 722 816 грн. 26 коп., пені у розмірі 599 441 грн. 69 коп., а також судовий збір у розмірі 3654 грн., а всього стягнуто 2 213 004,36 грн. В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що 22 листопада 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0301/1107/88-424, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 46500 доларів США, на строк з 22 листопада 2007 року по 20 листопада 2017 року, зі сплатою 11,9% річних, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі (а.с.8-11). Цільове призначення кредиту: споживчі цілі. Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати ВАТ «Сведбанк» нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж відповідно сказано в рекомендованому графіку платежів. Однак відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі не здійснено. Станом на 01 липня 2015 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року становить 2 209 350 грн. 36 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 887 092 грн. 41 коп., заборгованості по відсотках у розмірі 722 816 грн. 26 коп., пені у розмірі 599 441 грн. 69 коп. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зок рема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника, позивач придбавав фінансовий актив у юридичної особи. Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22 листопада 2007 року № 0301/1107/88-424 позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд стягнув із відповідача на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» суму боргу в розмірі 2 209 350 грн. 36 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача стягнуто сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. Але із висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості погодитись не можна, оскільки вони зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального права. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року витребувано від ТОВ «Кредитні Ініціативи» для дослідження у судовому засіданні належні та достовірні докази виконання відповідачем умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року щодо видачі та надходження грошових коштів за договором, копії фінансових документів, розрахунки, щодо наявності заборгованості із відображенням всіх нарахованих та оплачених грошових сум, дані про рух грошових коштів по договору; всі документи щодо переходу права вимоги до товариства по кредитному договору, відповідно до вимог ст. 64, 137 ЦПК України. На виконання ухвали суду товариством були надані письмові документи щодо руху коштів по кредитному договору (т.1 а.с.128-250, т.2, т.3 а.с.1-45). Сторонами у справі не заперечується факт укладення договору 22 листопада 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], та умови цього договору, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 46500 доларів США, на строк з 22 листопада 2007 року по 20 листопада 2017 року. Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів отримання позивачем права вимоги до позичальника, то вони є безпідставними. Так, позивачем надані докази про те, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Також, 28 листопада 2012 року уже між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. (т.1 а.с.14-27, 28-36, 37-43, 55-56). Отже, внаслідок укладення цих договорів ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 22 листопада 2007 року № 0301/1107/88-424 позичальником згідно якого є [PERSON] Ці угоди, не спростовані відповідачем належними та достовірними доказами, а тому правомірними є вимоги позивача за кредитним договором від 22 листопада 2007 року. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки. Відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Але судом не враховано того, що згідно журналу судового засідання під час розгляду справи у суді першої інстанції, 30 листопада 2015 року представником відповідача було заявлено клопотання про застосування позовної давності (т.1 а.с.82). За таких обставин підлягають застосуванню строки позовної давності щодо всіх вимог позивача. Укладаючи угоду факторингу позивач уже знав про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором, чого він і не заперечував (т.1 а.с.134). Як зазначав відповідач останній платіж ним був здійснений у жовтні 2008 року, тобто ще попередньому кредитору. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу у серпні 2015 року, про поновлення строків звернення до суду не заявляв. Отже розмір заборгованості потрібно вирахувати за три роки до моменту звернення позивача до суду, а щодо пені за один рік. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01 липня 2015 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року становить 2 209 350 грн. 36 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 42232 доларів США, що еквівалентно 887 092 грн. 41 коп., заборгованості по відсотках у розмірі 34411,27 доларів США, що еквівалентно 722 816 грн. 26 коп., пені 70 492,11 доларів США, із якої сума за останні 12 місяців складає 28537,75 доларів США, що еквівалентно 599 441 грн. 69 коп. (т.1 а.с.4-6,57). Відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором загальна сума щомісячного платежу становила 388 доларів США, а станом на серпень 2012 року залишок кредиту повинен був складати 24384 доларів США (т.1 а.с.10). Саме цю суму кредиту необхідно стягнути із відповідача. Розмір відсотків заявлений позивачем - 34411,27 доларів США, але із врахуванням того, що позивач не надав помісячного нарахування відсотків до 28 листопада 2012 року, а зазначив на цю дату загальну суму 21219,07 доларів США, тому із відповідача необхідно стягнути суму еквівалентну 13192,2 доларів США (34411,27 -21219,07). Також позивачем заявлений розмір пені за 12 місяців - 28537,75 доларів США. Але враховуючи те, що позивач майже три роки із часу укладення договору не приймав ніяких мір щодо зменшення суми збитків, відповідач ще до цього перестав виконувати свої обов'язки за кредитним договором, а позивач звернувся до суду із позовом лише у серпні 2015 року, чим також сприяв збільшенню розміру збитків. Тому на підставі ч. 3 ст. 551, ст.613, 616 ЦК України необхідно зменшити розмір неустойки, оскільки він ставить у скрутне становище боржника, є невиправдано завищеним, що має істотне значення, а тому пеню необхідно стягнути у розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 105 026 грн. 10 коп. Враховуючи вимоги приведених норм закону, встановлених обставин у справі, межі позовних вимог товариства - щодо стягнення суми боргу саме у гривні, еквівалентно курсу долара США станом на 01 липня 2015 року (100 доларів США еквівалентно 2100,5219 гривень), а тому із відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 24384 доларів США, що еквівалентно - 512 191 грн. 26 коп., заборгованість по відсотках у розмірі 13192,2 доларів США, що еквівалентно - 277 105 грн. 05 коп., пеню у розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно - 105 026 грн. 10 коп., а також на підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654 грн., а всього стягнути 897 976 гривень 41 копійку.

Outcome: partial