Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задоволено повністю та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4545, вчинений 20.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у сумі 19 050 грн 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 362 гривні 00 копійок. 27 липня 2021 року у судовому засіданні представник позивача - адвокат Юрченко Аліна Валентинівна просила суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн, на підтвердження яких надала письмові докази. Відповідно до ст. 246 ЦПК України у рішенні суду від 27.07.2021 було вирішено призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16 серпня 2021 року. Представник позивача - адвокат Юрченко А.В. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, заяву підтримала у повному обсязі та прохала її задовольнити. Позивач та треті особи належним чином повідомлялись про дату, місце та час розгляду заяви, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання представника не забезпечив, причини неявки представника у судове засідання не повідомив, у направленому відзиві на позовну заяву відповідач повністю заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу та просив суд відмовити позивачеві у відшкодуванні витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначав, що 1) сума та види виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; 2) час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу. Сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною, а її розмір не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Також відповідач указував, що з матеріалів справи, наданих позивачем неможливо встановити, чи взагалі позивачем провадилися дії для супроводу та підготовки справи, виходячи з того, що дана категорія справи є нескладною, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин чітко визначене чинним законодавством. А не надання позивачем підтверджуючих документів щодо проведення правової допомоги вводить відповідача в оману, з чого можна зробити висновок, що сума судових витрат не відповідає критеріям: 1) розумності; 2) обґрунтованості; 3) реальності понесених витрат; 4) співмірності з обсягом часу, складністю і ціною. Посилався на практику Верховного суду у справі № 910/15944/17 та практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, рішення у справі «Лавентс проти Латвії» та рішення у справах «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Гімадуліна та інші проти України» від 10.12.2009, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004) Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справу по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на належне повідомлення усіх учасників справи про місце, дату та час судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, представника позивача та представників відповідача, третіх осіб на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та задоволення заяви представника позивача з таких підстав. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем відповідно до вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві було зазначено орієнтований перелік судових витрат по даній справі, які складалися із: судового збору у сумі 908,00 грн сплаченого при подачі позову до суду; судового збору у сумі 454,00 грн, сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову; витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. Під час судового засідання до ухвалення рішення у справі представником позивача заявлено про стягнення з відповідача судових витрат. У встановлений процесуальним законом строк представником позивача - адвокатом Юрченко А.В. подано відповідні докази на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу. З квитанції від 27 липня 2021 року б/н вбачається, що позивач [PERSON] сплатила адвокату Юрченко А.В. за правничу допомогу у даній справі гонорар у розмірі 4000,00 гривень. Розрахунком витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги від 05.05.2021, укладеного між адвокатом Юрченко А.В. та клієнтом [PERSON] , підтверджується розмір витрат клієнта у сумі 4 000,00 гривень на правничу допомогу, виходячи з такого: - первинна правова консультація клієнта щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в судовому порядку - 30 хвилин витраченого часу; - ознайомлення, вивчення та правовий аналіз документів, наданих клієнтом - 40 хвилин ; - підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - 100 хвилин ; - підготовка заяви про забезпечення позову у справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса - 45 хвилин . Усього адвокатом витрачено 3 години 35 хвилин часу для надання правничих послуг клієнту. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу вартість однієї години роботи адвоката при наданні правничої допомоги клієнту визначена за домовленістю сторін та становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, що дорівнює 1 135,00 грн (2270,00 грн х 50 % = 1135,00 грн). Таким чином, розмір витрат клієнта на правничу допомогу адвоката станом на 27.07.2021 за розрахунком складає 4 000,00 грн (3 год. 35 хв. х 1135,00 грн = 4 000,00 грн). При визначенні суми гонорару адвоката сторонами враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Сторони вважали розмір гонорару розумним та таким, що об`єктивно враховує витрачений адвокатом час. Остаточний розрахунок з адвокатом проведено клієнтом 27.07.2021, що підтверджується актом приймання - передачі правничих послуг від 27 липня 2021 № 2 року та квитанцією від 27.07.2021 про оплату послуг адвоката на суму 4 000,00 гривень. Здійснивши перевірку розрахунку, судом встановлено, що при арифметичному підрахунку загальної вартості послуг допущено неточність, так як добуток витраченого адвокатом часу та вартості однієї години наданих послуг буде складати 4067,08 грн (3 год. 35 хв Х 1135,00 грн = 4067,083 грн), а не 4000,00 грн, як визначено у розрахунку, що в цілому не впливає на висновки суду при вирішенні питання розподілу витрат на правничу допомогу у даній справі. Крім того, суд ураховує, що представник позивача брала участь у судовому засіданні 27.07.2021, яке тривало 47 хвилин. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Оцінивши, надані представником позивача докази та аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про неспівмірність витрат, суд уважає, що розмір заявлених до стягнення витрат відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг тощо, а також підтверджений належними та достатніми доказами, а клопотання відповідача про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу є безпідставним з огляду на таке. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Невичерпний перелік видів адвокатської діяльності наведений у ст. 19 цього ж закону, серед яких, у тому числі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Суд зазначає, що позивач не є фаховим юристом, а справа не є явно нескладною та малозначною, що не дозволяло позивачеві самостійно представляти власні інтереси у суді. Разом з тим, відповідач не спростував обґрунтованості складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, наведеного представником позивача у акті наданих послуг та у розрахунку гонорару. Представником позивача надано достатні докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: акт наданих послуг, розрахунок суми гонорару та квитанція на підтвердження фактичної сплати суми гонорару. Такі докази завчасно були направлені відповідачеві, про що свідчать фіскальний чек про оплату послуг поштового зв`язку від 28.07.2021. Таким чином, суд вважає безпідставними та відхиляє доводи відповідача про ненадання позивачем підтверджуючих документів щодо проведення правової допомоги. Висновки Верховного Суду у справі № 910/15944/17 (постанова від 24.01.2019), на які відповідач посилався, обґрунтовуючи свої заперечення щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд у даній справі не застосовує, оскільки у наведеній справі ВС дійшов висновку, що витрати у сумі 65 000, 00 грн є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді касаційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію позивача-2; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з Міністерства оборони України становить надмірний тягар для позивача - 2, що суперечить принципу розподілу таких витрат, тому Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з Міністерства оборони України на користь відповідача 32 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції. Тоді, як у даній справі суд не встановив подібних фактів та обставин. Витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, що їх понесла позивачка з метою захисту власних прав та інтересів у судовому порядку, на переконання суду відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності, неминучості та справедливості. Суд також зауважує, що немає підстав вважати, що позивач, його представник затягували розгляд справи, подавали безпідставні клопотання чи іншим чином зловживали процесуальними правами. Усі заявлені до розподілу судові витрати пов`язані з розглядом справи, їхній розмір є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, та пропорційним до предмета спору. Розмір дійсних витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності, співмірний із ціною позову, складністю справи, обсягом зафіксованих у відповідних документах послуг, які надала адвокат і які були необхідними для позивача з огляду на обставини справи. Такі висновки суду відповідають висновкам Великої Палати у постанові від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 (п. 62). Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд уважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача [PERSON] понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved