Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2020 року позовні вимоги ТзОВ «Освіта Плюс» задоволено частково. 14.12.2020 року представник позивача [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення у зазначеній цивільній справі, щодо вирішення питання розподілу судових витрат, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката. Просить стягнути з відповідачів [PERSON] , ТзОВ «Промінвестком», ТзОВ «Зарум» витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 50000 грн. по 16666,66 грн. з кожного. До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися судом про день, час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідачів не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу про ухвалення додаткового рішення у відсутності учасників справи, що не з`явилися по наявним у справі доказам, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що по даній справі необхідно постановити додаткове рішення. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 14.05.2019 року позивач в особі директора [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги №005 з адвокатським бюро «Олександра Терлецького» в особі засновника [PERSON] відповідно до умов якого адвокатське бюро зобов`язується відповідно до доручення клієнта надати йому за оплату юридичні послуги адвоката щодо надання необхідної юридичної допомоги у цивільних справах. За умовами додаткової угоди №2 до договору №005 від 20.05.2020 року та акту прийому передачі послуг згідно договору №005 від 09.12.2020 року розмір понесених позивачем витрат становить 50000 грн. (а.с. 96-100 том 2). З поданого адвокатом Терлецьким О.М. акту прийому передачі послуг з надання правової допомоги від 09.12.2020 року вбачається, що адвокатами адвокатського бюро «Олександра Терлецького» було затрачено усього 210 год. 00 хв. на представництво в суді, підготовку адвокатських запитів, позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, клопотання про витребування доказів, пошук відомостей та доказів у державних реєстрах нерухомості, залучення на договірній основі до справи співзахисника інтересів позивача, адвоката Романюка Л.С., поштові витрати, транспортні витрати (доїзд до суду, до поштових відділень) в тому числі паливно-мастильні матеріали транспорту адвоката, компенсацію витрат на оплату вартості отримання витягів з державних реєстрів, компенсацію орендної плати за офіс (робоче місце) адвоката (а.с. 99 том 2). Однак, при вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Терлецького О.М. та [PERSON] , суд враховує пов`язаність їх з розглядом справи. Зокрема, суд вважає, що не є пов`язані з розглядом справи та не відносяться до витрат на правову допомогу транспортні витрати (доїзд до суду, до поштових відділень) в тому числі паливно-мастильні матеріали транспорту адвоката та компенсація орендної плати за офіс (робоче місце) адвоката, що згідно акту прийому передачі послуг з надання правової допомоги від 09.12.2020 року становить 1616 грн. (а.с. 99 том 2). При цьому, суд враховує ту обставину, що місцем здійснення діяльності адвоката Терлецького О.М. є м. Луцьк, тобто розгляд справи не потребував значних витрат на доїзд до суду. Крім того, оренда офісу адвокатом є виробничою необхідністю, у зв`язку із провадженням адвокатської діяльності в цілому, та не пов`язана із конкретним розглядом зазначеної справи. Відтак, на думку суду, заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу слід зменшити до 48384 грн. (50000 грн. 1616 грн.). Крім того, оскільки, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2020 року, позовна заява та заява про збільшення позовних вимог позивача задоволені частково, а саме задоволено 80% від заявлених позовних вимог, тому, враховуючи принцип пропорційності при розподілі судових витрат, до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає сума в розмірі 38707,20 грн. (48384 грн./80%) понесених витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, з відповідачів ТОВ «Промінвестком, [PERSON] , ТОВ «Зарум» в користь позивача, в рівних частинах, слід стягнути суму в розмірі 38707,20 грн. по 12902,40 грн. з кожного, понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатами Терлецьким О.М. та Романюком Л.С документів, їхній час участі у судових засіданнях, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що відповідачами не було подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Outcome: approved