Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 6 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального становища сторін. Стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 200 гривень щомісяця, починаючи з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO], або зміни матеріального становища сторін. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. В апеляційній скарзі представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та невмотивованим. Судом не враховано стан здоров'я дитини, а саме перебування на диспансерному обліку у зв'язку з перенесеним туберкульозом. Дитина потребує посиленого харчування та профілактичного оздоровчого лікування. Розмір задоволених вимог у розмірі 200 грн. є недостатнім для задоволення потреб матері, яка у зв'язку із слабким здоров'ям сина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості віддати дитину до дошкільного навчального закладу. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували скрутний стан відповідача або його мінливий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має офіційного заробітку чи інших постійних доходів, а має мінливий дохід. З таким висновком суду, судова колегія погоджується, але вважає, що суд неправильно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судовим розглядом встановлено, що з вересня 2012 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і в цей період сумісного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON], батьком якого записаний відповідач. В лютому 2017 року сім'я фактично розпалася, дитина залишилася проживати з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд правильно застосував вищенаведені норми СК України, виходив з того, що відповідач є працездатною людиною і інших утриманців не має і, частково задовольнивши позов, присудив аліменти на утримання дитини - 600,00 грн. щомісячно, що на думку судової колегії є занадто малим. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставою для часткового її задоволення ї зміни рішення. Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] має стабільний дохід та має можливість виплачувати аліменти в розмірі заявлених позовних вимог до апеляційного суду не надано. При цьому, з врахуванням стану здоров'я дитини, судова колегія вважає за можливе стягнути на утримання дитини аліменти в сумі 1500 грн. до її повноліття і на утримання матері за період з 28.02.2017 по [INFO] у сумі 500 грн. Що стосується доводів представника відповідача, що його довіритель може платити лише 1000 грн. на місяць, то суд вважає, що розмір доходів відповідача залежить виключно від його волевиявлення і працевлаштування. Позивач на відміну від нього не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Згідно ст.23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства в цілому. Оскільки діючим законодавством обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей покладений на батьків, то обов'язок забезпечити гідний рівень життя дітей лежить на обох батьках. Обов'язок утримувати батьків покладено на повнолітніх дітей, тому задовольнити прохання відповідача встановивши розмір аліментів на дитину 1000 грн. і звільнивши його від сплати аліментів на утримання дружини з метою покращення його матеріального становища за рахунок інтересів малолітньої дитини та його вимушено непрацюючий матері , судова колегія не вважає за можливе. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Outcome: partial