Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив виселити відповідача з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с Голубече, вул. Т.Марцин, 70 Крижопільського району Вінницької області, а прописаний за адресою: с Голубече, вул. Севастопольська, 2 Крижопільського району Вінницької області. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: Вінницька область, Крижопільський район, с. Голубече, вул. Т.Марцин,70. З 1998 року у житловому будинку за вище вказаною адресою проживає його донька [PERSON]. Разом з донькою в цьому будинку прописаний і проживає її син [PERSON], [INFO] та колишній чоловік [PERSON]. З 2006 року рішенням Крижопільського районного суду було розірвано шлюб між відповідачем та його донькою. Розірвання шлюбу відбулось внаслідок того, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, після чого вчиняв п'яні дебоші та сварки. Однак, після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати в будинку. Починаючи з 2015 року проживання доньки та її сина разом з [PERSON] в одному будинку стало зовсім нестерпним. Їм довелося перебратися жити до його будинку, який знаходиться поруч. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує доньку та онука, його з дружиною, про що неодноразово доводилось викликати міліцію аби захиститись від його нападів. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію, водопостачання відповідач понад 3 роки участі не приймає, чим завдає їм значних матеріальних збитків. За три роки ним було зірвано неодноразово двері, побито вікна, пошкоджено чимало побутової техніки, підпалено підлогу однієї з кімнат та ін. Проживання разом з відповідачем надалі є неможливим. На їх прохання переїхати проживати до власного житла, де він до цього часу і прописаний, відповідач відмовляє. На неодноразові звернення доньки до Крижопільського відділення поліції про хуліганські дії [PERSON], пошкоджене ним майно, погрози, їй рекомендовано звернутись до суду. В даний час позивач не може належним чином розпоряджатися своєю власністю через те, що в даному будинку проживає відповідач, який виселятися не бажає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд позовні вимоги задовольнити, виселити відповідача з будинку. Відповідач в судове засідання не зявився, в судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2017 року позов не визнав, пояснив, що в 1998 році він вселився в будинок № 70 по вул. Т.Марцин в с. Голубече, Крижопільського району. В нього є будинок по вул. Севастопольська, 2 в с. Голубече, де він прописаний. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України… зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно з ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно доведено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 70 по вул. Т.Марцин в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується рішенням виконкому Голубецької сільської ради № 37 від 21.05.2005 року (а.с. 6). В зазначеному будинку без реєстрації проживає його бувший зять [PERSON], який понад три роки участі в утриманні будинку не приймає, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно виселитися з будинку відмовився, що не дає можливості позивачу належним чином розпорядитися своїм майном. Дані правовідносини регулюються: -ч. 1\~ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; -ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, ст. 41 Конституції України гарантує право володіти та користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.109 ЖК України особам, які виселяються з жилого будинку, одночасно надається інше постійне житло, тому суд враховує те, що відповідач має житло в с. Голубече по вул. Севастопольська, 2А, а тому його слід вислети з будинку позивача в будинок відповідача в с. Голубече по вул. Севастопольська, 2А. У даному випадку перешкодою у використанні позивачем будинку є постійне проживання у цьому будинку відповідача, який там проживає без реєстрації і добровільно виселитися з нього не бажає, хоча й має своє житло в цьому ж селі по вул. Севастопольській, 2А. Частиною 3 ст. 116 Житлового кодексу України, передбачено виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved