Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментах. Засобами поштового зв`язку 08 грудня 2021 року на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, подана представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ілясовим О.О. В мотивування поданої заяви зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали подану заяву та просили її задовольнити. В підтвердження понесених відповідачем витрат надали договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги б/н від 07 квітня 2021 року, акт приймання - передачі послуг від 03 грудня 2021 року та квитанцію від 06 грудня 2021 року про проведення розрахунку за надання правової допомоги. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином. В заяві зазначили, що розгляд справи просять проводити без їх участі. 13 грудня 2021 року представник позивача - адвокат Фадєєва Н.І. надала додаткові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрати на правничу допомогу враховуючи те, що заяву про ухвалення додаткового рішення було подано 06 грудня 2021 року та подано докази на підтвердження відповідних витрат, а саме квитанція про здійснення оплати від 06 грудня 2021 року та акт приймання передачі від 03 грудня 2021, в той час як рішення суду було винесено 02 грудня 2021 року. Таким чином докази понесених витрат відповідачем було подано після винесення рішення по справі. Відповідачем у заяві не зазначено про наявність поважних причин, через які наявні докази судових витрат, а саме: копія акту приймання - передачі від 03 грудня 2021 року квитанція про здійснення оплати від 06 грудня 2021 року, не були надані суду до закінчення розгляду справи. Відповідно до відзиву відповідачем лише одним реченням зазначено, орієнтовний розрахунок судових витрат на суму 10500,00 грн. В даному відзиві не зазначені, які можливі витрати будуть понесені, в чому полягає правова допомога, вартість послуг тощо. Суд, вважає. можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явилися, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, подану заяву та докази надані в її обґрунтування, дійшов висновку про необхідність часткового її задоволення та ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментах. (а.с. 155-158). Разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача подав заяву про розподіл витрат на професійно правову (правничу допомогу), в якій просив суд витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 10500,00 грн. Окрім того, 01 грудня 2021 року представник відповідача подав заяву про збільшення та розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу, в якій просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч.4 ст.263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги, Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги б/н від 07 квітня 2021 року, акт приймання - передачі послуг від 03 грудня 2021 року та квитанцію від 06 грудня 2021 року про проведення розрахунку за надання правової допомоги. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявностінаданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтуванняневідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення сумивідшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат(установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючина конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додатковапостанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи щодо стягнення заборгованості з аліментів та пені, підстави відмови в їх задоволенні, фінансовий стан сторін, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною відповідача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial