Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 19 грудня 2019 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2005 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано згідно рішення Ленінського районного суду міста Харкова.Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] .Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 27 червня 2018 року на утримання їх неповнолітньої доньки - Емілії з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 2000.00 грн., щомісяця. Вона працює в ДП «Ізюмінка» на посаді продавця-консультанта має стабільний доход. Відповідач декілька років з нею та їх дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере. Донька навчається в 8 класі Харківської загальноосвітньої школи №113, професійно займається боксом, є чемпіонкою України 2018-2019 років. На сьогоднішній день вона та донька зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Місцезнаходження, реєстрації та засоби зв`язку відповідача не відомі.При розірванню шлюбу місце проживання доньки не визначалось. Через це , вона не може , без згоди відповідача виїздити за кордон. Дитина не може відвідувати міжнародні змагання, продовжувати свою професійну кар`єру,такі події наносять шкоду дитині. Вона має бажання та можливість для тимчасового короткострокового виїзду за кордон, де зможе забезпечити дитині оздоровлення (у разі необхідності), фізичний, культурний, духовний і соціальний розвиток, додатково забезпечивши дитину всім необхідним, бажає самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця як це передбачено ч. 5 ст. 157 Сімейного кодексу України).Поїздки сприятимуть розширенню світогляду дитини та це добре позначиться інтелектуальному розвитку дитини як особистості. З метою запобігання непорозумінь, з метою належного виховання, можливістю духовного фізичного розвитку дитини, культурного збагачення, позивачка вважає за необхідне визначити місце проживання дитини за її адресою проживання, тобто разом з матір`ю, де дитина зростає в атмосфері турботи та любові, задля можливості самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця. В судове засідання позивач та представник позивача, яка діє на підставі довіреності в не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Третя особа: представник департаменту Служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] , не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.35). Відзиви проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (за закінченням встановленого строку зберігання). З довідки №66 виконавчого комітету Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 21 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] з 31 жовтня 2011 року і по теперішній час знятий з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . На даний час місце проживання та місце реєстрації гр. [PERSON] сільській раді невідоме. Відповідно до п.11 ч.9 ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України відповідач місце якого невідомо викликається до суду через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 04 травня 2020 року; 18 травня 2020 року; 04 червня 2020 року). За таких обставин відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 19 грудня 2019 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з відповідною заявою. Ухвалою від 20 січня 2020 року Ленінського районного суду м. Харкова відповідно до положень п.1 ст. 31 Цивільно - процесуального кодексу України справу передано за підсудністю до Балаклійського районного суду Харківської області. Після отримання інформації про місце реєстрації відповідача ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10 березня 2020 року справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30 березня 2020 року позовну заяву передано судді Стеганцову С.М. 08 квітня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 квітня 2020 року. Також відповідачу та третій особі наданий строк для подання відзиву (заперечення) на позовні вимоги. Рішенням Вищої Ради правосуддя №999/0/15-20 від 17 квітня 2020 року, наказом Шевченківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Шевченківського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно повторного автоматизованого розподілу цивільна справа 22 квітня 2020 року передана на розгляд судді Тордія Е.Н. 24 квітня 2020 року ухвалою суду дана справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні в загальному провадженні на 04 травня 2020 року на 11.30 годину. В судове засідання позивач та представник позивача, яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Третя особа: представник департаменту Служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] , не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.35). Відзиви проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (за закінченням встановленого строку зберігання). З довідки №66 виконавчого комітету Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 21 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] з 31 жовтня 2011 року і по теперішній час знятий з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . На даний час місце проживання та місце реєстрації гр.. [PERSON] сільській раді невідоме. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач за справою з 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 21 жовтня 20208 року, актовий запис №305) (а.с.9, 21). Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова від 08 лютого 2006 року) відповідно вказані батьки: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6). Позивач вдруге одружилася та набула прізвища [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 червня 2017 року, позивач розірвала шлюб з [PERSON] . З виконавчого листа №642/1834/18 вбачається, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 27 червня 2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000.00 грн., щомісячно, починаючи з 19 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Рішенням №474 виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 26 червня 2019 року затверджений висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання [PERSON] , [INFO] для її тимчасового виїзду за межі України. Довідкою від 26 квітня 2019 року засвідчено той факт, що [PERSON] , [INFO] проживає за місцем реєстрації своєї матері позивача за справою - [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] . Позивач, працює в Дочірньому підприємстві «Ізюмінка» - продавцем-консультантом та отримує заробітню платню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, котра згідно наданих характеристик є зразковою матір`ю, доброзичливою, безконфліктною, має позитивний вплив на доньку. Також, з наданої характеристики департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 2014 року до теперішнього часу займається на відділенні боксу в МК ДЮСШ «Восток» міста Харкова, яка є фіналісткою чемпіонату України серед жінок, юніорок, молоді та дівчат (2017 року), чемпіонка України 2018-2019 років, член збірної команди України з боксу. Також засвідчено, що у розвитку спортивної майстерності Емілії приймає її мати [PERSON] , [INFO]. З батьком дитини - [PERSON] , [INFO], старший тренер відділення боксу [PERSON] не спілкується, тому, що батько постійно мешкає на території Росії. З наданої характеристики з місця проживання та реєстрації вбачається, що [PERSON] та її донька [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови задовільні, у дитини є все необхідне для розвитку, крім того взаємовідносини в сім`ї доброзичливі (а.с. 14-17). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між; собою. Часиною 1 та 2 ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між: ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також: на підставі інших документів, які стосуються справи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі б, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-ХІІ від 27 лютого 1991р., визначено, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «М .С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Враховуючи, що на даний час дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для її гармонійного розвитку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, суд вважає за доцільне та в інтересах дитини визначити місце проживання з матір`ю. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю жодним чином не позбавляє відповідача спілкуватися з дитиною, не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків. Оцінівши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , також зважаючи на те ,що задоволення позовних вимог не суперечить інтересам дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved