Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2016 року відмовлено в задовленні позовної заяви [PERSON] до державної казначейської служби України, Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, ГУ «НДІ неврології, психіатрії та наркології», Головного управління національної поліції в Харківській області, Управління служби безпеки України, Московського районного суду м. Харкова про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.11.2016 року справу повернуто до Київського районного суду м. Харкова для ухвалення додаткового рішення по справі через не вирішення судом першої інстанції питання розподілу між сторонами судових витрат. В судове засідання сторони не зявились, з урахування положень ч.3 статті 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою, у звязку з чим суд вважає за можливим вирішити вказане питання за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1\~статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При зверненні позивача до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою судовий збір ним не сплачувався, посилаючись на ч.2 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду». Відповідно до п. 13 ч.2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду». За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.4 статті 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до ч.3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду позивач [PERSON] скористався процесуальним правом та неодноразово уточнював позовні вимоги, остання редакція його позовної заяви містить вимоги немайнового характеру, які не віднесено до підстав звільнення від сплати судового збору в розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду». Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2016 року у цивільній справ \~№ 640/13520/15-ц не містить висновку про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення у справі додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат в розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір» на час звернення до суду з відповідними позовними вимогами. На підставі наведеного,

Outcome: approved