Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Мегабанк (далі - Банк), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22454 грн. 91 коп., з них 12283 грн. 89 коп. - суму заборгованості за кредитом, 242 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 928 грн. 42 коп. суму заборгованості за комісією, 9000 грн. 00 коп. сума штрафу, а також сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 1378 грн.. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ З матеріалів справи видно, що 30.07.2013 р. [PERSON] і Банк уклали кредитний договір № 10-286П/2013-А (з ануїтетними платежами), відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 20000 грн. на споживчі цілі строком до 14.04.2016 року зі сплатою відсотків у розмірі 19 % річних. Відповідно до п. п. 1.5, 1.7 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором, згідно з графіком, який є додатком № 1 до договору і його невідємною частиною. Згідно з п.п. 1.1, 1.5, 1.7 договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно, починаючи з серпня 2013 року, здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячними платежами в сумі 1148 грн. 31 коп. Щомісячний платіж включає суму ануїтетного платежу та суму щомісячної комісійної винагороди та сплачується не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. За умовами додаткових угод, укладених між сторонами, та за домовленістю сторін розмір щомісячного платежу кілька разів змінювався. Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення строків сплати ануїтет них платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує штраф у розмірі 45 % від суми кредиту, що складає 9000 грн. Згідно з п. 3.3.1 договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач має право дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, комісій у випадку порушення позичальником умов договору. Позивач свій обовязок за договором виконав, зарахувавши на відкритий у банку поточний рахунок відповідача 20000 грн. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором складає за станом на 01.12.2015 року складає 22454 грн. 91 коп., з них 12283 грн. 89 коп. - суму заборгованості за кредитом, 242 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 928 грн. 42 коп. суму заборгованості за комісією, 9000 грн. 00 коп. сума штрафу. Наданий розрахунок відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору і відповідачем не оспорений. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за договором не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Outcome: approved