Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина залишено проживати з позивачем. Тривалий час відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, однак, згодом повідомив, що розмір матеріальної підтримки зменшиться, у зв`язку з чим позивач висловила свою незгоду. Останній важко самостійно забезпечити сина всім необхідним та забезпечити йому належний рівень життя, оскільки ціни на продукти харчування, одяг, засоби гігієни постійно зростають. Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2021 року в розмірі 2 510 грн., з 01.12.2021 року - 2 618 грн. Відповідач є здоровим та працездатним, їздить на заробітки за кордон, отримуючи постійні високі доходи, та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Інших дітей та осіб на утриманні він не має. Тому позивач, посилаючись на ст. 180, 184 СК України, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, просить ці вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись із запропонованим позивачем розміром аліментів з підстав, вказаних у письмових запереченнях на позов та зазначив, що до моменту подання позовної заяви до суду він стабільно надавав допомогу та не ухилявся від свого обов`язку утримувати сина. З квітня 2021 року він перебуває вдома та не виїжджає за кордон через проблеми зі здоров`ям. За цей час його заощадження зменшувались, тому згідний, щоб з нього стягували аліменти на утримання сина в розмірі 1 600 грн. щомісячно до досягнення вказаною дитиною повноліття. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. зазначає, що дана сума є завищеною та не відповідає дійсності, тому готовий оплатити витрати в розмірі 2 000 грн. На його думку можна було б обійтись меншими затратами, а ці кошти використати за іншим призначенням. Представник позивача, адвокат Ломничук Ю.Ю. 09.12.2021 року подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що з документів медичного характеру, які відповідач долучив разом з запереченням, не вбачається вагомість вад опорно-рухового апарату, непрацездатність відповідача не встановлюється жодними документами. Крім того, на поданих документах відсутні печатки відповідних лікарів. Що стосується оплат послуг з надання правничої допомоги, зазначає, що згідно акту №17, що був долучений до позовної заяви, вбачається, що сукупність суми оплати професійної правничої допомоги становлять консультація клієнта, опрацювання законодавчої бази, складання позовної заяви, представництво у всіх судових засіданнях в суді першої інстанції, що зайняло значний час та заслуговує на гідну оплату. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано, вказаного сина залишено проживати з позивачем (а.с. 8). Відповідно до копії магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта, яка проводилась КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР 01.04.2021 року, [PERSON] рекомендована консультація вертебролога (а.с. 33). Згідно із даними копії довідки ренгендіагностичного відділення поліклініки КНП «Коломийської ЦРЛ» КМР від 02.11.2021 року у [PERSON] виявлено остеохондроз грудного та поперекового віділу хребта (а.с. 32). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі, по 1 900 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом виконаних робіт (наданих послуг (консультація клієнта, опрацювання законодавчої бази, складання позовної заяви, представництво у всіх судових засіданнях в суду першої інстанції)), копією квитанції № 334499 від 21.10.2021 року (а.с.10-15). Адвокат в жодному судовому засіданні участі не приймав, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи, обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі, розміром позовних вимог, а також за обставин часткового задоволення позову, суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, є дещо завищеним, а тому вважає доцільним визначити такий розмір витрат в сумі 2 000 грн. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial