Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Стислий виклад позиції заявників. 05 листопада 2021 року до Ржищівського міського суду Київської області в порядку окремого провадження звернулись [PERSON] та [PERSON] із спільною заявою про розірвання шлюбу. Вимоги заяви мотивували тим, що вони одружились 08 лютого 2003 року, про що відділом РАГС Ржищівського МУЮ Київської області складено актовий запис № 05 від 08 лютого 2003 року. Заявники мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час вони проживають окремо, фактично припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Шлюб розривають з тієї причини, що не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, між ними виникають суперечки. Спільно сторони дійшли висновку про необхідність розірвання шлюбу, вважаючи, що подальше збереження сім`ї та примирення неможливе. Спору щодо виховання та утримання спільних дітей між подружжям немає. Спору щодо поділу майна між подружжям немає. Заявники просили розірвати між ними шлюб, зареєстрований відділом РАГС Ржищівського МУЮ Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 05 від 08 лютого 2003 року. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Заявники подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Судом встановлено наступні обставини. 08 лютого 2003 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАГС Ржищівського МУЮ Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 05 від 08 лютого 2003 року (а.с.7). Заявники мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Як встановлено з матеріалів справи, сторони не мають спору щодо виховання та утримання спільних дітей. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оцінка суду аргументів сторін, доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що спільна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved