Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11330779000 від 14.04.2008 року в сумі 6 264.18 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 50 050.16 грн. та понесених судових витрат по справі. 12.12.2012 року із зустрічним позовом звернулася [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та [PERSON] про визнання договору поруки від 14.04.2008 р. недійсним. Ухвалою суду від 12.12.2012 року об'єднано в одне провадження позовні вимоги первісного позову та вимоги за зустрічним позовом. Представник позивача підтримав заявлені вимоги за первісним позовом, просив його задовольнити, в зустрічному позові просив відмовити. Представник відповідача 2 та відповідач 2 заперечили щодо позовних вимог первісного позову, вважають позов таким що задоволенню не підлягає, при цьому просили задовольнити зустрічний позов з підстав тих, що поручитель не підписувала договір поруки, про його укладення їй не було відомо. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем 1 [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11330779000 від 14.04.2008 р. на суму 6500 доларів США, що еквівалентно 32825 грн., строком повернення до 13.04.2018 року зі сплатою 9.5% річних на залишок заборгованості по кредиту (а.с.13-16). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі даного договору про надання споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем 2 [PERSON] укладено договір поруки №11330779000-П від 14.04.2008р., згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с.22). Проте, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач 1 належним чином не виконував, та станом на 09.02.2012 року заборгованість позичальника становить 6 264.18 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 50 050.16 грн., з яких: 6058.46 доларів США , що еквівалентно 48406.49 грн. заборгованості за кредитом та відсотками, 1643.67 грн. пені та штрафних санкцій (а.с.7-12). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до відповідача 1 щодо стягнення даної заборгованості є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Однак, вимога ПАТ «УкрСиббанк» до відповідача 2 щодо стягнення даної суми заборгованості є необґрунтованою, оскільки порука є припиненою, виходячи з наступного. За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, суд звертає увагу на те, що як вбачається з матеріалів даної справи 24.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 14.04.2008 року було укладено додаткову угоду №1 між кредитором та позичальником про збільшення відсоткової ставки до 16% річних з попередніх 9.5% річних (а.с.21). Таке збільшення відсотків вбачається і з поданого банком розрахунку заборгованості за договором, про що підтвердив і представник ПАТ «УкрСиббанк». Змін до договору поруки № 11330779000-П від 14.04.2008р., сторони цього договору поруки не вносили, що підтверджується їх поясненнями в судовому засіданні. Окрім того, п.2.1 договору поруки № 11330779000-П сторонами обумовлено що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Отже, виходячи з даних умов договору поруки будь-які зміни в тому числі щодо процентної ставки повинні були вчинятися за згодою сторін, в тому числі і підняття такої ставки, що не дотримано зі сторони банку, який знав про такі зміни відсоткової ставки по кредитному договору. Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В даних спірних правовідносинах є факт зміни зобов'язання відповідачем та позичальником, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього. До даного висновку суд прийшов з врахуванням того, що як вже вище зазначалось, до договору поруки не було укладено будь-яких додаткових угод, згідно яких би було збільшено за згодою поручителя розмір процентної ставки з 9.5% річних до 16% річних, та внаслідок чого обсяг його відповідальності. Як роз'яснено постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.22), відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та [PERSON]» про визнання договору поруки недійсним з підстав відсутності волевиявлення зі сторони [PERSON] та того, що такий договір вона не підписувала, то в задоволенні даних вимог слід відмовити, оскільки за постановленою ухвалою суду від 25.04.2013 року експертизу не проведено через відсутність у сторін оригіналу оспорюваного договору поруки (а.с.218-219 т.1, 6 т.2). За відсутності належних доказів щодо відсутності волевиявлення поручителя з підстав ст..203,204, 215 ЦК України щодо визнання недійсним договору, суд з цих підстав відмовляє в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача 1 також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищезазначеного, ст.ст. 526, 530, 551-554, 559, 1054 ЦК України та

Outcome: partial