Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.09.1989 року він перебував у шлюбі з відповідачем, за час якого у сторін народилося 2 сини: [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній, та [PERSON], [INFO]. Через деякий час через сварки та непорозуміння сторони зрозуміли, що не змогли створити повноцінної сімї, тому вирішили припинити стосунки. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано, вказаного неповнолітнього сина залишено проживати з його матірю, фактично проживаючою за адресою: [INFO] а. Позивач сплачував на користь відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON]. 12.01.2017 року відповідач відправила [PERSON] з речами до позивача на проживання. З того дня син проживає з батьком і жодних перешкод для спілкування матері з сином позивач не чинить. Позивач піклується про сина, виховує, утримує його самостійно, без участі відповідача. Він має можливість забезпечити сина всім необхідним та надати належні умови для проживання. Позивач стверджує, що він не зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується позитивно, неконфліктний, користується авторитетом серед жителів села, за час проживання в селі громадського порядку не порушував, з односельчанами і сусідами проживає дружно. Відповідач, на його думку, не заперечує, щоб син проживав з ним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. При вирішенні даного спору він просить також врахувати нижчезазначений висновок органу опіки та піклування, акт обстеження умов проживання, інші письмові докази, які свідчать про доцільність проживання з ним вказаного сина сторін. Тому позивач просить його позовні вимоги задовольнити, оскільки він безпідставно сплачує аліменти на користь відповідача на утримання вказаного неповнолітнього сина, який фактично проживає з позивачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки вона не бажає щоб було змінене визначене раніше судом місце проживання вказаної дитини. Неповнолітній син сторін [PERSON] в судовому засіданні заявив, що він бажає проживати зі своїм батьком. Представник третьої особи - органу опіки і піклування, який представляє служба у справах дітей Коломийської міської ради, [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, вказаних позивачем, та підстав, зазначених у наданому цим органом висновку. Зокрема, доцільно визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін з його батьком. Тому наявні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження сторони зазначені батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.8). Частинами 1 та 2 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень частин 1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч.1 ст.161 вказаного Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 28.02.2017 року, згідно з яким цей орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], з його батьком [PERSON], тобто з позивачем. У висновку вказано, що в ході досліджень обставин даної справи комісія з питань захисту прав дитини Коломийської міської ради зясувала, що відповідач [PERSON] не проганяла свого молодшого сина, а просто хотіла, щоб батько більше брав участь у вихованні та спілкуванні із сином, оскільки у останнього зараз підлітковий вік, в звязку з чим йому більше потрібне чоловіче виховання. На засіданні комісії син [PERSON] висловив бажання проживати з батьком. Встановлено, що неповнолітній гарно та акуратно одягнутий, чистий, вихований. Згідно з даними акту від 10.02.2017 року обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача (с.Княждвір, вул. І.Франка, 29, Коломийського району) ці умови задовільні, дитині створені всі належні умови для проживання. Батько належним чином піклується про дитину та виконує батьківські обовязки (а.с. 22-24). Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Однак, згідно з правилами, передбаченим ч.3 ст.160 вказаного Кодексу якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тому суд, прийшовши до висновку, що проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] хоча і відповідатиме його інтересам однак, в звязку із досягненням вказаним сином сторін 14-річного віку, позов не може бути задоволено, оскільки з цього віку дитина сама визначає з ким із батьків їй проживати. Отже, в задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав. На підставі ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: dismissed