Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Представник позивачки [PERSON] - адвокат Боровець Микола Степанович подав до суду позов до [PERSON] (відповідача), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування вимог щодо предмета позову представник позивачки покликається на те, зокрема, що відповідач живе виключно своїми інтересами, спільне життя між сторонами не складається через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого влаштовує скандали, виганяє при цьому позивачку та дітей з дому. Зазначає, що сторони подружніх стосунків не підтримують, сумісне проживання припинене, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Примирення та подальше спільне проживання не виправлять стану шлюбних відносин, сім`я існує формально. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви, клопотання учасників справи Представник позивачки у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки, позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 21). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.17-18). Ухвалою судового засідання від 22.07.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.29). Суд, з`ясувавши обставини, на які представник позивачки посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.06.2015 у Виконавчому комітеті Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області 23.06.2015, про що складено відповідний актовий запис №3. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 23.06.2015 Серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтв про народження від 30.11.2015 та від 02.03.2017 батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] є сторони у справі (а.с.9-10). Довідкою виконавчого комітету Радехівської міської ради Львівської області підтверджується той факт, що сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] зареєстровані та проживають разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.11). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявності у сторін неповнолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою, щодо наявності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею у позовній заяві позиції та у поданій заяві. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 цього Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката; визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ЦПК України. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на вимоги статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору у розмір 908 грн та витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 3 000 грн, а разом 3908 (три тисячі дев`ятсот вісім) грн, які є обґрунтованими та підтверджені належними доказами. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved