Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2013 у справі №308/7668/13-ц постановлено заочне рішення. Даним рішенням позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №223/ФКВ-07 від 13.07.2007 у сумі 64414, 15 грн., та витрати на оплату судового збору у розмірі 644,14 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2020 у даній справі за результатами розгляду заяви адвоката Ракущинця А.А., поданої в інтересах [PERSON] , про скасування заочного рішення від 19.06.2013, судом задоволено таку заяву, заочне рішення, винесене Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.06.2013 у справі №308/7668/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» при зверненні до суду з позовними вимогами не було дотримано обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за укладеним кредитним договором. Ухвалою від 06.10.2020 судове засідання по розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження призначено на 04.11.2020. Розгляд справи було відкладено на 24.11.2020 у зв`язку з неявкою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». У судове засідання 24.11.2020 не з`явилися сторони, не повідомили про причини неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2013 у справі №308/7668/13-ц постановлено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №223/ФКВ-07 від 13.07.2007 у сумі 64414,15 грн., та витрати на оплату судового збору у розмірі 644,14 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2020 у даній справі за результатами розгляду заяви адвоката Ракущинця А.А., поданої в інтересах [PERSON] , про скасування заочного рішення від 19.06.2013, задоволено таку заяву. Заочне рішення, винесене Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.06.2013 у справі №308/7668/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. З урахуванням вимог Цивільного процесуального кодексу, зокрема, статті 274, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, в процесі розгляду справи сторонами не було подано відзив та заперечення на відзив у порядку і строки, визначені ст. 278 ЦПК України. Отже, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Між сторонами виникли відносини кредитування на споживчі потреби, а саме: придбання автомобіля. Отже, судом констатовано, що відносини стосуються споживчого кредитування. Єдину обставину, яку наведено представником [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення, вказано недотримання порядку досудового врегулювання спору у порядку, визначеному Законом України «Про захист прав споживачів». Так, 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів\~Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється\~Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також\~Закон України «Про захист прав споживачів». Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла\~- шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~зі змінами, передбаченими\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності\~16 жовтня 2011 року). Наведені приписи дають підстави вважати, що частина десята статті 11\~зазначеного Закону\~у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Отже, якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 638/13683/15-ц. Перевіривши наведену обставину, судом констатовано наступне. Вимогами п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції від 02.12.2012, чинній на момент укладення даного договору та подання до суду позовної заяви ПАТ «Дельта Банк», було передбачено умову, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Кредитний договір №223/ФКВ-07 між сторонами ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено 13.07.2007, умовами якого передбачено дату повернення кредиту 12.07.2013, сума кредиту становить 9493 дол. США. Згідно з договором про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року було замінено кредитора у зобов`язанні. До повернення кредиту [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява ПАТ «Дельта Банк» містить вихідну дату - 26.04.2013 та №31.4-08/5053/13, така одержана судом 08.05.2013 за вх. №17676. Додатком до даної позовної заяви є досудова вимога від 25.03.2013 вих.№ 31.4-08/2724/13, адресована [PERSON] за наведеною у позовній заяві адресою (арк. спр. 13). Така адреса зареєстрованого місця проживання [PERSON] підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Закарпатській області (арк. спр. 26); адреса проживання [PERSON] в [ADDRESS] підтверджується також відомостями, наведеними у заяві про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2013 по справі №308/7668/13-ц, що подана представником [PERSON] до суду 22.09.2020. Отже, відомості про недотримання досудового порядку розгляду вимоги про дострокове повернення кредиту не підтвердились матеріалами справи. Більше того, за наданим кредитом у розмірі 9493,00 дол. США непогашеним станом на день звернення до суду залишився розмір кредиту 8058,82 дол. США, що становило станом на 05.04.2013 суму 64414,15 грн. З\~наданої позивачем довідки з розрахунком заборгованості вбачається, що [PERSON] частково сплачувала заборгованість за договором. Зазначені розрахунки відповідачем та її представником не спростовувались. Тобто матеріали справи свідчать про те, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №223/ФКВ-07 від 13.07.2007 банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредитні ресурси, а відповідач у порушення зазначених умов договору зобов`язання за договором належним чином не виконувала з 25.03.2013 року. Окрім того, про наявність боргу свідчить і заміна кредитора у зобов`язанні, і звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із заявою про видачу рішення та виконавчого листа (арк. спр. 34). Як свідчить тлумачення\~статті 526 ЦК України,\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~стаття 1048 ЦК України). Відповідно до статей\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Кредитодавець заявив до стягнення суму простроченої заборгованості за тілом кредиту без відповідних нарахувань. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем суд вважає, що позовні вимоги у даній справі є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, включно з покладеними на відповідача витратами по сплаті судового збору у розмірі 644,14 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та відстрочення сплати судового збору відповідачу, з такого на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн. за перегляд заочного рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved