Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі Банк) звернувся до суду із зазначеним позовом та просив скасувати постанови та зняти арешт з нерухомого майна, що є предметом іпотеки, накладений постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі Першого Суворовського ВДВС) від 19.08.2015 року ВП 47603055; постановою Першого Суворовського ВДВС від 14.07.2016 року ВП 51592879; постановою Першого Суворовського ВДВС від 06.06.2016 року ВП 51228773; постановою Першого Суворовського ВДВС від 24.04.2012 року ВП 29993205; постановою Першого Суворовського ВДВС від 09.10.2013 року ВП 40103768; постановою Першого Суворовського ВДВС від 06.06.2016 року ВП 51228822. В обґрунтування вимог посилається на те, що у боржника [PERSON] перед Банком виникла заборгованість за кредитним договором та між сторонами було досягнуто згоду про добровільну реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості, іпотекодержателем якого є Банк. Однак під час звернення до нотаріуса для укладення вказаного договору, було повідомлено про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про інші обтяження іпотечного майна, а саме [ADDRESS], які були накладені після підписання договору іпотеки № 1608. Наявність арешту унеможливлює задоволення вимог кредитора за рахунок заставленого майна. Відповідачі про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову та просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 47,50). Третя особа про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 53), причини неявки не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Так судом встановлено, що постановою Першого Суворовського ВДВС від 19.08.2015 року ВП 47603055; постановою Першого Суворовського ВДВС від 14.07.2016 року ВП 51592879; постановою Першого Суворовського ВДВС від 06.06.2016 року ВП 51228773; постановою Першого Суворовського ВДВС від 24.04.2012 року ВП 29993205; постановою Першого Суворовського ВДВС від 09.10.2013 року ВП 40103768; постановою Першого Суворовського ВДВС від 06.06.2016 року ВП 51228822, було накладено арешт на майно відповідачів [PERSON], [PERSON], а саме на [ADDRESS] ( а.с. 26-32). Також встановлено, що відповідно до договору іпотеки укладеному 28.04.2006р., між [PERSON] і Банком, [PERSON], в забезпечення виконання грошового зобовязання передала, а Банк прийняв в іпотеку зазначену вище квартиру (а.с. 15-21). Договір іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 28.04.2006 року (а.с. 22). Положенням ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом. Відповідно до ч.4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Частиною 3 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Згідно ч. 1 ст. 51 цього Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що арешт іпотечного майна перешкоджає позивачу, як Іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, отже позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» підлягає задоволенню.

Outcome: approved