Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], 19.05.2014 було укладено договір № 4190283 про встановлення ліміту кредитування, згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 3489,63 грн. Кредитні кошти надавались [PERSON], шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконав в повному обсязі, у звязку з чим станом на 26.12.2017 виникла заборгованість по поверненню кредиту в сумі 3832,90 гривень, з яких: 2616,39 грн. неповернута сума кредиту, 138,09 грн. прострочені відсотки, 1078,42 грн. пеня.За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3832,90 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідача було викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, шляхом опублікування оголошення на сторінці Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За правилами ст.ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Цивільні права та обовязки виникають при настанні певного юридичного факту. Однією з підстав цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 11 ЦК України, єдиною підставою виникнення зобовязання за кредитним договором є саме договір, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитодавцем та кредитором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а за змістом ст. 530 цього Кодексу якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19.05.2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № 4190283 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт), згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 3489,63 грн., зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 1.17 Договору, повернення суми кредиту відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок позивача, визначений у п.1.1 Договору. Відповідно до п. 1.30 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим Договором, позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки у повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 1.14 Договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Розрахунком суми заборгованості за кредитним договором № 4190283 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) від 19.05.2014, укладеного між сторонами по справі, доводиться та обставина, що станом на 26.12.2017 заборгованість відповідача складає 3832,90 гривень, з яких: 2616,39 грн. неповернута сума кредиту, 138,09 грн. прострочені відсотки, 1078,42 грн. пеня. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов кредитного договору та сумнівів у суду не викликає. На даний час відповідач свої зобовязання, що виникають з умов кредитного договору не виконує, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 3832,90 гривень. Крім цього, суд, в силу вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в сумі 1762 грн.

Outcome: approved