Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року задоволено позов [PERSON] до Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області про стягнення коштів за знаходження у відрядженні за період з 11.06.2012р. по 10.07.2012 р. в сумі 996,20 грн. з урахуванням інфляції. Рішення суду набрало законної сили, [PERSON] отримала виконавчий лист. Із заявою про уточнення рішення звернулось Управління Державної казначейської служби України у Чернігівському районі, мотивуючи тим, що не бачать законодавчого підтвердження нарахування суми інфляції за період з 10.07.2012 р. по день розгляду справи в суді. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимогу заяви змінила та просила суд уточнити рішення, вказати, чим керувався суд та надати точний розрахунок суми нарахування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні проти уточнення рішення суду не заперечувала, пояснила, що неодноразово зверталась до попереднього головного лікаря і нинішнього, який запропонував їй звернутись до суду, оскільки лікарня являється бюджетною установою і витрати на відрядження не передбачено. Представник відповідача в судовому засіданні надала суду довідку про суму компенсації за період з 11.07.2012р. по 28.02.2015 року, яка становить 212,42 грн. Суд, розглянувши заяву, дійшов наступного висновку: Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або з власної ініціативи суд може ухвалити додаткове рішення. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦПК України подання заяви про додаткове рішення суду допускається, якщо не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. На підставі викладеного суд вважає за необхідне винести додаткове рішення. Беручи до уваги, що за відрядження нараховується компенсація, а не інфляція, суд виносячи рішення в задоволенні позову виходить з наступного. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВС України N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати», суди мають враховувати, що: 2) компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 ( 1427-97-п ) (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. № 692 ( 692-99-п ), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому винен роботодавець, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Враховуючи, що заборгованість з виплати коштів за знаходження у відрядженні в тому числі з урахуванням компенсації виникло не вини позивачки, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з відповідача КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» необхідно стягнути заборгованість із витрат на відрядження у розмірі 996 грн. 20 коп. з урахуванням компенсації за період з 11.07.2012р. по день звернення до суду - 28.02.2015р.

Outcome: approved