Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційнйи банк «Надра», Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» про виключення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 19.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1101/82/39313, за яким останній отримав кредит в сумі 71000,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки Р№ 10931, згідно якого передано в іпотеку банку нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий № 0722881600.01:001:0679, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Після укладення договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 19.10.2007 року було внесено відповідний запис - реєстраційний номер обтяження 5874287. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.07.2010 року звернуто стягнення на належну [PERSON] вищевказану земельну ділянку. 29.08.2013 року за згоди банку був укладений попередній договір купівлі-продажу даної земельної ділянки з метою врегулювання боргових зобов'язань позичальника, що є підтвердженням того, що суми, отриманої від продажу 30000,00 грн. не вистачає для погашення заборгованості [PERSON] перед банком. Постановами відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції накладено арешт на рухоме майно, що належить боржнику. 15.10.2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду спірна земельна ділянка звільнена з під арештів відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції за виконавчими провадженнями: № 24598377, № 14691669 та № 33577995. Проте, при зверненні позивача до відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції щодо зняття арештів з'ясувалось, що наявні ще виконавчі провадження № 21636809 від 27.09.2010 року, № 26694536 від 30.05.2011 року, № 29816364 від 11.11.2011 року Позивач, вважає, що вищевказаними постановами про арешт майна боржника порушено його права, як іпотекодержателя за договорами іпотеки. Просить суд звільнити з-під арештів, накладених органами державної виконавчої служби, в тому числі на підставі постанов відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 27.09.2010 року ВП № 21636809, від 30.05.2011 року ВП № 26694536, від 11.11.2011 року ВП № 29816364, нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий № 0722881600.01:001:0679, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яке перебуває у власності [PERSON] та передана в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль». Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені витрати по оплаті судового збору. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача Онищук С.В. в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційнйи банк «Надра», Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 19.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1101/82/39313, за яким останній отримав кредит в сумі 71000,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки Р№ 10931, згідно якого передано в іпотеку банку нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий № 0722881600.01:001:0679, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-7). Після укладення договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 19.10.2007 року було внесено відповідний запис - реєстраційний номер обтяження 5874287 (а.с. 8, 9). Рішенням Луцького міськрайонного суду в цивільній справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 27.07.2010 року звернуто стягнення на належну [PERSON] вищевказану земельну ділянку (а.с. 10). 29.08.2013 року за згоди банку був укладений попередній договір купівлі-продажу даної земельної ділянки з метою врегулювання боргових зобов'язань позичальника, що є підтвердженням того, що суми, отриманої від продажу 30000,00 грн. не вистачає для погашення заборгованості [PERSON] перед банком (а.с. 11). Постановами відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції накладено арешт на рухоме майно, що належить боржнику (а.с. 14, 15). 15.10.2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду в цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову ПАТ КБ «Надра», ПАТ «Брокбізнесбанк» про виключення майна з-під арешту спірна земельна ділянка звільнена з під арештів відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції за виконавчими провадженнями: № 24598377, № 14691669 та № 33577995. (а.с. 12, 13). Ст. 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Ст. 16 цього Закону передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Як вбачається зі змісту ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 54 вищезазначеного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та звільнити з-під арештів, накладених органами державної виконавчої служби, в тому числі на підставі постанов відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 27.09.2010 року ВП № 21636809, від 30.05.2011 року ВП № 26694536, від 11.11.2011 року ВП № 29816364, нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий № 0722881600.01:001:0679, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яке перебуває у власності [PERSON] та передана в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль». Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі - 243, 60 грн.

Outcome: approved