Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 вересня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВАН КЛІК» про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 14 травня 2020 року о 14 годині 17 хвилин на пл. Привокзальній, в районі буд. 2 а у м. Дніпро відбулася дорожньо - транспортна пригода між CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідач [PERSON] та транспортним засобом KIA К 5, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали відповідні механічні пошкодження. Цивільно правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», відповідача - «ПрАТ «СК ВАН КЛІК», в якій зазначена франшиза в розмірі 2 000 грн. Винною в даній ДТП визнала себе відповідачка, про що свідчить її підпис в повідомленні про ДТП від 14 травня 2020 року , а потерпілим визнано позивача. 11 серпня 2020 року позивачу, як потерпілому сплачено третьою особою ПрАТ «СК ВАН КЛІК» страхове відшкодування в сумі 29 429,85 грн., однак відповідачем не було сплачено суму франшизи в розмірі 2 000 грн., що порушує права позивача. Окрім того позивач вважає, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди яку він оцінює в 10 000 грн Тому [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь франшизу в розмірі 2 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 681,60 грн. та на юридичну допомогу в розмірі 5 000 грн. (а.с. 2- 3). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 вересня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.8). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.9). До суду 02 жовтня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.10). Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВАН КЛІК» про стягнення коштів (а.с.11-12). 20 січня 2020 року від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом 14 травня 2020 року о 14 годині 17 хвилин на пл. Привокзальній, в районі буд. 2 а у м. Дніпро відбулася дорожньо - транспортна пригода між транспортним засобом CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідач [PERSON] та транспортним засобом KIA К 5, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали відповідні механічні пошкодження. Цивільно правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 4), у відповідача - «ПрАТ «СК ВАН КЛІК». Винною в даній дорожньо - транспортній пригоді визнала себе відповідачка , про що свідчить її підпис в повідомленні про ДТП від 14 травня 2020 року, а потерпілим визнано позивача (а.с. 7). 11 серпня 2020 року позивачу як потерпілому сплачено третьою особою ПрАТ «СК ВАН КЛІК» страхове відшкодування в сумі 29 429,85 грн. (а.с. 5). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV(далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 12 Закону № 1961-IVвизначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню збитків спричинених ДТП у межах страхової суми, розмір відшкодування якої завжди зменшується на розмір франшизи встановленої договором страхування. Пунктом 36.6ст. 36 Закону № 1961-ІVпередбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки відповідач несе зобов`язання як cтрахувальника компенсувати за рахунок власних коштів частину заподіяного збитку в розмірі визначеного в полісі франшизи, суд вважає необхідним з врахуванням викладеного стягнути з [PERSON] суму франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Окрім того, позивачем зазначено, що спричинену моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн. В той же час, в своєму позові позивач не зазначив з яких міркувань та критеріїв він виходив оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза в розмірі 2 000 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи наявні в матеріалах справи копії договору про надання правничої допомоги від 01 вересня 2020 року, укладеного між адвокатом Скочко О.А. і [PERSON] , додаткової угоди від 02 вересня 2020 року (а.с.17-18), а також квитанції до прибуткового касового ордера № 02092020р від 02 вересня 2020 року про сплату позивачем адвокату Скочко О.А. п`яти тисяч грн. на підставі вказаного договору, беручи до уваги те, що відповідач не висловив заперечень стосовно розміру витрат на правову допомогу, заявлених позивачем, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5 000 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу. Судові витрати розподіли відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial