Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 29.12.2015 року між ним та [PERSON] договору позики останній отримав 63 000 доларів США на розвиток підприємницької діяльності, що підтверджується розпискою від 29.12.2015 року. Згідно з умовами цього договору [PERSON] зобов`язався повернути позику до 29.12.2017 року. Однак, на порушення взятих на себе договірних зобов`язань у визначені терміни [PERSON] позику не повернув. Неодноразові спроби вирішити спір в досудовому порядку позитивних результатів не дали. Позивач також зазначає, що 10.06.2016 року між ним та [PERSON] укладено ще один договір позики, згідно з умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США та зобов`язався їх повернути протягом одного місяця, тобто до 10.07.2016 року. Однак, він порушив зобов`язання та не повернув вказану позику. Крім того, між позивачем та [PERSON] 08.02.2017 року укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 20 160 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 01.09.2017 року. Однак, вказані кошти до цього часу не повернула, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Тому позивач просить: стягнути з [PERSON] заборгованість за позикою у розмірі 63 000 доларів США, проценти за користування позикою в сумі 120 960 грн. та штраф за невиконання зобов`язання за договором позики в розмірі 1 460 000 грн.; стягнути з [PERSON] 10 000 доларів США за договором позики від 10.06.2016 року; стягнути з [PERSON] 20 160 доларів США за договором позики від 08.02.2017 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вказаних підстав та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили, не звернулися із заявами про розгляд справи в їх відсутності та не подали відзив на позов. Їхнє клопотання про відкладення розгляду справи суд до уваги не бере, оскільки вважає, що представником відповідача не наведено поважних причин його відсутності в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Згідно із укладеним між позивачем та [PERSON] договором позики від 29.12.2015 року останній отримав грошові кошти у розмірі 63 000 доларів США. Пунктом 3.2 вказаного договору остаточною датою повернення позики визначено 29.12.2017 року. Згідно із п. 5.1 вказаного договору у разі порушення позичальником зобов`язань в частині повернення позики чи повернення не в повному обсязі до вказаної дати останній зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 2 000 грн. за кожен день прострочення (а.с. 6). Грошові кошти за вказаним договором позики [PERSON] отримав 29.12.2015 року, що підтверджується копією його розписки, оригінал якої оглянуто в одному із судових засідань (а.с. 7). Крім того, як видно з копії розписки [PERSON] від 10.06.2016 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 10 000 грн., які зобов`язався повернути до 10.07.2016 року (а.с.17). Судом також встановлено, що 08.02.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 20 160 доларів США та зобов`язалася їх повернути до 01.09.2017 року, що підтверджується копією написаною нею власноручно розписки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с. 16). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач вказує, що відповідачами взяті на себе зобов`язання за договорами позики не виконано, грошові кошти у визначені терміни не повернуто. У зв`язку із цим за договором позики від 29.12.2015 року виникла заборгованість яка складається із: суми позики, що становить 63 000 доларів США, що згідно із офіційним курсом НБУ станом на день звернення із позовом становило (30.12.2019 року) 1 492 230,60 грн.; процентів за користування позикою за період з 29.12.2015 року по 30.12.2019 року, що складає 12 960 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на день звернення з позовом становило - 2 865 085,75 грн.; штрафу за порушення виконання зобов`язання, що становить 1 460 000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Крім того, слід стягнути з [PERSON] позику, отриману ним відповідно до розписки від 10.06.2016 року у розмірі 10 000 доларів США, що згідно із офіційним курсом НБУ станом на день звернення із позовом становило 236 862 грн., а з [PERSON] позику, отриману нею відповідно до розписки від 08.02.2017 року у розмірі 20 160 доларів США, що згідно із офіційним курсом НБУ станом на день звернення із позовом становило 477 513,79 грн. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 10 510 грн., що стверджується квитанцією від 15.01.2020 року (а.с.25). Ухвалою суду від 12.05.2020 року позивачу повернуто частину надміру сплаченого судового збору у розмірі 905 грн., тому сума понесених позивачем судових витрат становить 9 605 грн., і дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved