Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 14.05.2019 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01.03.2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 232. Сторони від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося із самого початку, проте під впливом родичів, позивач не розривав шлюб. Позивач зазначає, що дружина вела городництво від якого отримувала прибуток, який витрачала на старшу доньку від першого шлюбу. Коли остання вивчилась і вийшла заміж, відповідач перестала приділяти увагу вирощуванню продукції. Після того як відповідач звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з позивача, [PERSON] вирішив припинити подружні стосунки. Подальші скандали між подружжям тільки підтвердили наміри [PERSON] звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач звертає увагу суду на те, що займався вихованням дітей, утримував останніх, сприяв їх духовному розвитку, перебував на лікарняному поряд з ними. [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , і визначити місце проживання дітей поряд з ним. У доповненні до позовної заяви від 28.05.2019 року позивач зазначив, що діти перебувають на його утриманні і проживають у його будинку. Вихованням дітей здебільшого займається позивач і проводить з дітьми вільний час. Відповідач у будь-який час може покинути дітей і поїхати за кордон. Зокрема остання була двічі у Швейцарії у 2018 році. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 15.05.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 04.06.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 08.07.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, зменшення позовних вимог, залишивши тільки вимогу про розірвання шлюбу, з проханням не надавати строк на примирення. 08.07.2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з проханням надати 3-х місячний строк на примирення. Ухвалою суду від 08.07.2019 року прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, з якої останній виключив вимогу про визначення місця проживання дітей. Провадження у справі зупинено, з наданням сторонам строку на примирення у 3 міс. 09.10.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог, відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача, з проханням стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 09.10.2019 року поновлено провадження у справі. 09.10.2019 року на підставі ухвали суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 15.10.2019 року від відповідача надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи. 06.11.2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, не визнання позовних вимог із запереченням проти розірвання шлюбу. Відповідач просила суд залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Встановлені судом обставини: 01.03.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на - « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 01.03.2007 року, Серія [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 08.05.2009 року, Серія [NUMBER] , а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 24.09.2010 року, Серія [NUMBER] , а.с. 9). Суд не досліджує наступні докази: довідку з Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 11.05.2019 року №1105 про склад сім`ї (а.с.12), копію судового наказу (а.с.14), копію свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.24), договір дарування будинку (а.с.25), копію технічного паспорту (а.с.26), оскільки вони відповідно до ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами, зокрема не стосуються предмету позову, з врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог. Отже судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами та наявність у них спільних дітей. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.. 113 СК України). Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. п. 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Відповідно до пункту а), b), с) ч. 1 ст. 16 Конвенції ООН «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок» від 03.09.1981 року, держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок: a) однакові права щодо одруження; b) однакові права на вільний вибір дружини і на одруження лише з своєї вільної і повної згоди; c) однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку позивача, який наполягав на розірванні шлюбу і відповідача, яка заперечувала проти позовних вимог, без зазначення причин, вважає що позов підлягає до задоволення. Судом були вичерпані усі засоби для примирення сторін, з метою збереження шлюбних відносин та захисту інтересів малолітніх дітей, які повинні рости у повній сім`ї з батьком та матір`ю. Зокрема подружжю був наданий 3-х місячний строк на примирення, проте відносини між сторонами не поліпшились і позивач продовжував наполягати на розірванні шлюбу. Зважаючи на те, що особи є вільними у рішенні щодо вступу у шлюб, то й відповідно бажання розірвати шлюб, не обмежується державою, зважаючи на те, що кожен із подружжя користується принципом особистої автономії і має повагу з боку держави до приватного і сімейного життя. Враховуючи положення ст. 113 СК України, суд вважає за можливим залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджений судовий збір на суму 768,40 грн.

Outcome: approved