Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду Черкаської області з Ватутінського міського суду Черкаської області надійшла цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] проходила службу в ДПП на посаді інспектора роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві. Наказом ДПП «Про надання відпусток» від 26.12.2018 № 1244 о/с [PERSON] надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік тривалістю 30 діб з 01.01.2019 по 01.02.2019. Разом з тим наказом ДПП «По особовому складу» від 10.04.2019 № 252 о/с [PERSON] звільнена зі служби в поліції з 12.04.2019. Таким чином [PERSON] було надано основну оплачувану відпустку за 2019 рік в повному обсязі, однак відпрацьовано останньою у 2019 році лише три повні місяці. Тривалість щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік, на яку мала право [PERSON] станом на час звільнення зі служби в поліції, становила вісім днів. Отже остання надмірно використала 22 дні щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік. Відповідно до наказу ДПП «По особовому складу» від 10.04.2019 № 252 о/с, яким [PERSON] було звільнено зі служби в поліції, з грошового забезпечення останньої належало відрахувати за 22 доби щорічної чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Однак, в місяці, в якому її було звільнено зі служби в поліції, нею було відпрацьовано лише 12 днів, що унеможливило здійснення відрахування з її грошового забезпечення в повному розмірі за всі 22 дні надмірно нарахованої частини чергової відпустки, оскільки грошового забезпечення її за відпрацьовані дні було недостатньо для такого відрахування. Таким чином після здійснення відрахування, кошти, яких було недостатньо для повного відрахування з грошового забезпечення за надмірно нараховану їй частину щорічної відпустки за 2019 рік становлять 1160 грн. 57 коп.. [PERSON] зобов`язана сплатити ДПП вказану суму, однак до даного часу цього не зробила, а тому позивач і змушений звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи викладене позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ДПП кошти за надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року в сумі 1160 грн. 57 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про прийняття до свого провадження разом з судовою повісткою, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.01.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 28.01.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 03.03.2020 року позов Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів задоволено повністю.Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній (фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати) на користь Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою: вул.Федора Ернста, 3, м.Київ, 03048, код ЄДРПОУ 40108646 кошти за надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року в сумі 1160 грн. 57 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп., а всього 3081 (три тисячі вісімдесят одну) грн. 57 коп.. 02.04.2020 року представник відповідача [PERSON] звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 02.04.2020 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 01.06.2020 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Баховського Михайла Михайловича про перегляд заочного рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 03 березня 2020 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів задоволено; Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 03 березня 2020 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів скасовано; Цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів передано на розгляд до Звенигородського районного суду Черкаської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 року справу передано для розгляду судді Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. від 15.09.2020 року прийнято справу за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про стягнення коштів, до свого провадження. Вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні Звенигородського районного суду по проспекту Шевченка 12-а в м. Звенигородка Черкаської області. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] проходила службу в ДПП на посаді інспектора роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві. Наказом ДПП «Про надання відпусток» від 26.12.2018 № 1244 о/с [PERSON] надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік тривалістю 30 діб з 01.01.2019 по 01.02.2019, що підтверджуються витягом з наказу (а.с.6). Наказом ДПП «По особовому складу» від 10.04.2019 № 252 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції з 12.04.2019. з відрахуванням грошового забезпечення за 22 доби щорічної чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, що підтверджується витягом з наказу (а.с.7). Таким чином [PERSON] було надано основну оплачувану відпустку за 2019 рік в повному обсязі, однак відпрацьовано останньою у 2019 році лише три повні місяці. Згідно розрахунку № 2 грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року заборгованість [PERSON] перед ДПП становить 1160,57 грн. (а.с.8). \~ \~ \~ \~Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання була прийнята на службу в поліцію 07.11.2015 року та звільнена з служби в поліції 12.04.2019 року (а.с.47). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини першої статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Частиною другою статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Згідно частини дев`ятої вказаної статті поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. З урахуванням того, що [PERSON] відпрацьовано лише три повні місяці у 2019 році, тривалість щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік, на яку вона мала право станом на час звільнення зі служби в поліції, становила вісім днів. Разом з тим [PERSON] перебувала у щорічній оплачуваній відпустці за 2019 рік протягом тридцяти днів. Отже остання надмірно використала 22 дні щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік. Частинами 1 та 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Як встановлено абзацом другим частини дев`ятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» при звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Абзацом шостим пункту восьмого розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, передбачено, що при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення. Необхідно зазначити, що відповідно до наказу ДПП «По особовому складу» від 10.04.2019 № 252 о/с, яким [PERSON] було звільнено зі служби в поліції, з грошового забезпечення останньої належало відрахувати за 22 доби щорічної чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Однак, в місяці, в якому [PERSON] було звільнено зі служби в поліції, нею було відпрацьовано лише 12 днів, що унеможливило здійснення відрахування з її грошового забезпечення в повному розмірі за всі 22 дні надмірно нарахованої частини чергової відпустки, оскільки грошового забезпечення [PERSON] за відпрацьовані дні було недостатньо для такого відрахування. Таким чином після здійснення відрахування, кошти, яких було недостатньо для повного відрахування з грошового забезпечення [PERSON] за надмірно нараховану їй частину щорічної відпустки за 2019 рік становлять 1160 грн. 57 коп., що підтверджується розрахунком №2 грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (а.с.8). Відтак [PERSON] зобов`язана сплатити ДПП 1160 грн. 57 коп. за надмірно нараховану їй частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року, однак такої виплати не здійснила. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У рішенні від 17.07.2008 у справі «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Статтею 55 Конституцій України гарантується судовий захист прав людини і громадянина. Згідно частини 1 статті 6 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А тому, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь ДПП кошти за надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року в сумі 1160 грн. 57 коп.. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, то до стягнення з відповідача, в силу вимогст.141 ЦПК України, підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн..

Outcome: approved