Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розірвано іпотечний договір № 11/Z-кіп-08-2 від 21.04.2008 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON]. Припинено зобов'язання [PERSON] за іпотечним договором № 11/Z-кіп-08-2 від 21.04.2008 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON]. В іншому відмовлено. 06.05.2014 р. від [PERSON] на адресу Нікопольського міськрайонного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо зняття заборони на предмет іпотеки а саме: житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]; земельну ділянку 0,1 Га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER], за адресою [ADDRESS]; земельну ділянку 0,0057 Га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER], за адресою [ADDRESS] В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що при вирішені справи судом не вилучено запис та не знято заборону на відчуження предмету іпотеки з державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і тому вона обмежена в розпорядженні своїм майном, яке належить їй на праві власності. В судове засідання сторони не з'явилися. Суд вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Як встановлено судом при винесенні 23.12.2014 р. Нікопольським міськрайонний судом рішення було розірвано іпотечний договір № 11/Z-кіп-08-2 від 21.04.2008 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] та припинено зобов'язання [PERSON] за іпотечним договором № 11/Z-кіп-08-2 від 21.04.2008 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], однак не вирішено питання про вилучення запису та не знято заборону на відчуження предмету іпотеки з державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно витягу Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначені об'єкти належать [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи за позовами про визнання питання про наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобов'язаний у необхідних випадках зазначити в резолютивній частині рішення і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання (наприклад, про анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу в разі визнання його недійсним, анулювання свідоцтва про право власності в разі задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача тощо). Таким чином суд приходить до думки про необхідність задовольнити вимоги [PERSON] про зняття заборони щодо її власності, оскільки іпотечний договір № 11/Z-кіп-08-2 від 21.04.2008 р. розірвано за рішенням суду та зобов'язання [PERSON] за зазначеним договором припинено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved