Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УніверсалБанк» (надалі «Позивач», «ПАТ «УніверсалБанк») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач 1»), [PERSON] (надалі «Відповідач 2») про стягнення з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «УніверсалБанк» 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року за період з 15 лютого 2012 року по 15 липня 2015 року; 476 162,32 грн., інфляційних збитків та 43 925,72 грн. три відсотки річних. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема, як зазначив представник Позивача, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2013 року, яке набрало законної сили 05 квітня 2013 року, з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в сумі 626 529,37 грн., яка складалася з тіла кредиту та нарахованих станом на 15 лютого 2012 року відсотків. В той же час, як зазначив представник Позивача, станом на даний час вищевказане судове рішення не виконано, у звязку з чим у відповідачів існує заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 35 602,04 доларів США, а також Позивач просить стягнути інфляційні збитки в сумі 476 162,32 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 43 925,72 грн. Відповідач 1 [PERSON], в судове засідання повторно не зявилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами, які направлялися на зареєстроване у встановленому порядку місце проживання [PERSON] та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач 2 [PERSON], в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що він вже не перебуває в шлюбі з [PERSON] і в нього відсутні кошти для погашення заборгованості за її кредитними зобовязаннями. Заслухавшипояснення представника Позивача, пояснення Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 28 грудня 2007року між ВАТ «Універсал Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 020-2915/840-0161(надалі також «Договір»), відповідно до пункту 1.1 якого Кредитор зобовязується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 80 000 доларів США, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути [PERSON], а також сплатити проценти за користування [PERSON] в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України). 28 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (Банк) та [PERSON] (Поручитель) укладено Договір поруки № 020-2915/840-0161-Р (надалі «Договір поруки»), відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань за [PERSON], що виникли з Кредитного договору № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012, яке набрало законної сили 05 квітня 2013 року,задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та, зокрема: стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], ідентифікаційний код - [NUMBER], паспорт серії СС № 721081, виданий 30.03.1999р. Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Оболонський р-н, вул. Автозаводська, 54/19 код 21133352) на рахунок №29095000202428, МФО322001 заборгованість за договором №020-2915/840-0161 від 28.12.2007р. в сумі 626529 (шістсот двадцять шість тисяч пятсот двадцять девять) гривень 37 коп.; [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], паспорт серії СС № 457054, виданий 19.03.1998р. Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Оболонський р-н, вул. Автозаводська, 54/19 код 21133352) на рахунок №29095000202428, МФО322001 заборгованість за договором №020-2915/840-0161 від 28.12.2007р. в сумі 626529 (шістсот двадцять шість тисяч пятсот двадцять девять) гривень 37 коп. Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як встановлено судом у справі № 0907/5270/2012, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, та станом на 15.02.2012р. загальна сума заборгованості відповідачів становила 78432,84 дол. США, що по курсу НБУ складає 626529,37 грн., з яких : 4937,77 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; 63333,50 дол. США сума дострокового стягнення кредиту; 9015,97 дол. США заборгованість по сплаті відсотків; 1145,60 дол. США підвищені відсотки. Відтак, в цивільній справі № 0907/5270/2012 судом за позовом ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто в солідарному порядку з позичальника [PERSON] тапоручителя [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року, яка існувала станом на 15 лютого 2012 року, а також достроково стягнуто суму кредиту за вказаним договором. Як підтвердили в судовому засіданні представник Позивача та Відповідач 2, станом на даний час вказане судове рішення перебуває на примусовому виконанні і державним виконавцем здійснюються дії щодо реалізації предмету іпотеки з метою погашення заборгованості [PERSON] та поручителя [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк». В той же час, посилаючись на факт невиконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року за період з 15 лютого 2012 року по 15 липня 2015 року; 476 162,32 грн. інфляційних збитків та 43 925,72 грн. три відсотки річних. Стосовно стягнення відсотків за користування кредитними коштами після набрання рішенням суду про дострокове стягнення кредиту та заборгованості законної сили, Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Поняття зобов'язання та підстави його виникнення визначено статтею 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. У спірних правовідносинах на підставі пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України за Кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року між банком ПАТ «Універсал Банк» та позичальником [PERSON], поручителем [PERSON] виникли кредитні правовідносини, повязані з наданням, отриманням, використанням кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також повернення кредитних коштів у встановленому договором порядку. Підстави припинення зобов'язання визначено статтями 598-609 ЦК України. Зокрема, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобовязань на певних підставах не допускається (стаття 598 ЦК України). Згідно з статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до пункту 9.1 Кредитного договору № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором. Пунктом 1.2 Кредитного договору № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року визначено, що строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання Кредитором [PERSON] Позичальнику по 10 грудня 2033 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що, звернувшись до суду із позовними вимогами про дострокове стягнення кредиту в повному обсязі у звязку з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» висловив свій намір припинити кредитне правовідношення з відповідачами та достроково змінити строк виконання основного зобовязання, оскільки заявив вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, не бажаючи перебувати у договірних відносинах з [PERSON] Таке свідчить про те, що термін виконання зобов'язання за цим договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту ухвалення відповідного рішення суду та набрання ним законної сили. Таким чином, з моменту набрання заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2013 року у справі № 0907/5270/2012 законної сили, право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось. Відтак, з набранням законної силирішенням суду, яким із позичальника та поручителя достроково стягнуто всю суму кредитних коштів, кредитні зобовязання між сторонами кредитного договору припинилися, і на підставі частини 5 статті 11 ЦК України між цими сторонами виникли боргові грошові зобовязання, підтвердженні рішенням суду. Іншими словами, природа правовідношення між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами змінилася, оскільки на зміну кредитним правовідносинам сторін прийшли боргові зобовязання щодо виконання рішення суду про дострокове стягнення кредиту. Таким чином, нарахування відсотків за кредитним договором після набрання законної сили рішенням суду про дострокове стягнення кредиту суперечить вимогам чинного законодавства України, а, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «УніверсалБанк» 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року за період з 15 лютого 2012 року по 15 липня 2015 року, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Аналогічну правову позицію висловлено в ряді судових рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Так, як зазначив Вищий спеціалізований суд Україниз розгляду цивільних і кримінальних справ вухвалівід 01 жовтня 2014 року(реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 40795853), термін виконання зобов'язання за кредитним договором банком було змінено і з моменту набрання рішенням суду про стягнення заборгованості, право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось. В іншій цивільній справі № 6-35797св14 (ухвала від 10 грудня 2014 року, реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41945348) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення суд апеляційної інстанції, який виходив з того, що судове рішення відповідачами не виконано, що, з огляду на вимоги ст. ст. 526, 599, 1048 ЦК України та умови укладених кредитних договорів, свідчить про те, що позивач має право на отримання процентів за користування кредитом та пені, які передбачені договором і нараховані банком після ухвалення зазначеного судового рішення.При цьому суд послався на абзаци 1, 2 п. 17 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. У справі 6-35797св14 (ухвала від 17 грудня 2014 року, реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 42008405), Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. У справі 6-41128св14 (ухвала від 14 січня 2015 року, реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 42369897), Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, встановивши наявність судового наказу, зазначив, що оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. У справі 6-42315св14 (ухвала від 21.01.2015 р., реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 42421248), Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановивши наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором та перебування цього рішення на стадії примусового виконання, вказав, що задовольняючи позовні вимоги банку «апеляційний суд не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини». Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції, Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи вищевикладене позовна вимога про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» 43 925,72 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року, - підлягає задоволенню. В той же час, згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В спірних правовідносинах кредитні кошти за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року видавалися в іноземній, а не національній валюті, а, відтак, правові підстави для стягнення індексу інфляції в сумі 476 162,32 грн.відсутні. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «УніверсалБанк» підлягає сума 43 925,72 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 119,70 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 11, 16, 20, 509, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 598-609, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial