Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про застосування відповідальності передбаченої ст.625 ЦК України та стягнення коштів до відповідача [PERSON] . Просить стягнути з відповідача з [PERSON] на її користь: 7280,85 грн., як індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року, яке виражене у національній валюті України (гривня), згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі за моїм позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа №713/2432/14-ц), 5896,26 грн., як три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року включно, яка виражена у національній валюті України (гривня), згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі за моїм позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа №713/2432/14-ц) та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. 19.01.2015 року Вижницьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь 107071,32 грн. основного боргу. З моменту прийняття рішення і до цього часу на виконанні у Вижницькому РВ ДВС перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на її користь цієї суми. Рішення суду не виконано, [PERSON] не сплатив їй кошти. 06.03.2017 року Вижницьким районним судом Чернівецької області прийнято рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь за період з дати набрання чинності рішенням по 24.01.2017 року 15468,44 грн. трьох процентів річних. 26.09.2017 року рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області у справі за її позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, яке змінене рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17.11.2017 року стягнуто за період з лютого 2015 року по червень 2017 року інфляційні втрати у розмірі 64778,15 грн. 28.05.2019 року Вижницьким районним судом Чернівецької області прийнято рішення щодо стягнення з [PERSON] 16060,70 гривень, як індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання (з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року), яке виражене у національній валюті України (гривня) згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі №713/2432/14-ц, 6231,07 гривень, як три проценти річних від простроченої суми за період з 25.01.2017 року по 31.12.2018 року включно, яка виражена у національній валюті України (гривня) згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі №713/2432/14-ц. Таким чином, на даний час, сума прострочення [PERSON] становить 107071,32 грн. Враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, беручи до уваги вказані вище судові рішення, які стосуються індексу інфляції та трьох процентів річних, станом на 31.10.2020 року: інфляційне збільшення суми боргу становить 7280,85 грн., а саме індекс інфляції за розрахунковий період прострочення (01.01.2019р. - жовтень 2020р.)( 107071,32 грн. х 6,8% /100%); три проценти річних становить 5896,26 грн. (за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року), а саме три проценти річних за розрахунковий період прострочення (3% х 107071,32 /100% х 670 дн./365 дн.). [PERSON] не бажає у добровільному порядку сплачувати кошти, примирення з ним не можливе. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Процесуальні дії у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку представника позивача щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] надала у позику відповідачу [PERSON] - 01.02.2013 року 2300,00 Євро на строк до 21.02.2014 року; 15.02.2013 року 6000,00 грн на строк до 01.09.2014 року; 12.06.2013 року - 3800,00 доларів США на строк до 20.02.2014 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року по цивільній справі №713/2432/14-ц (провадження №2/713/46/15) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг по договору позики в сумі 107071,32 грн та 1070,71 грн судового збору. Рішенням встановлено, що станом на 24.12.2014 року 3800,00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ було еквівалентно 56772,87 грн, а 2300,00 Євро було еквівалентно 44298,45 грн. Рішення набрало законної сили 30.01.2015 року, а тому встановлені ним обставини в сулу положень ч.4 ст.82 ЦПК України, не потребують доказуванню. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 06.03.2017 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] : 3% річних від суми 6000,00 грн. за договором позики від 15.02.2013 року, що станом на 24.01.2017 року становить 432,00 грн. (чотириста тридцять дві гривні 00 коп.); 3% річних від суми 103854,00 грн. (3800,00 доларів США за офіційним курсом НБУ 27,33 станом на 24.01.2017 року) за договором позики від 12.06.2013 року, що станом на 24.01.2017 року становить 9124,93 грн.; 3% річних від суми 67344,00 грн. (2300,00 Євро за офіційним курсом НБУ 29,28 станом на 24.01.2017 року) за договором позики від 01.02.2013 року, що станом на 24.01.2017 року становить 5911,51 грн., а всього 15468,44 грн., що підтверджується копією рішення. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.09.2017 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17.11.2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за період з лютого 2015 року по червень 2017 року інфляційні втрати у розмірі 64778,15 грн., що підтверджується копією рішення. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.05.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 16060,70 гривень, як індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання (з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року), яке виражене у національній валюті України (гривня) згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі №713/2432/14-ц та 6231,07 гривень, як три проценти річних від простроченої суми за період з 25.01.2017 року по 31.12.2018 року включно, яка виражена у національній валюті України (гривня) згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі №713/2432/14-ц, що підтверджується копією рішення. Відповідач [PERSON] у встановлений у розписках строк не повернув позивачці грошові кошти, рішення суду не виконав, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином наявність рішення суду не звільняє відповідача [PERSON] від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивачку [PERSON] права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Позивачкою [PERSON] надано розрахунок індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох процентів річних від простроченої суми згідно якого вбачається, що індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року, яке виражене у національній валюті України (гривня) за формулою (107071,32 грн. х 6,8%/100%) становить 7280,85 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року включно, яка виражена у національній валюті України (гривня), за формулою (3%х107071,32/100%х670 дн./365 дн.) становить 5896,26 грн. З огляду на те, що відповідачем [PERSON] не надано іншого розрахунку чи відомості про відсутність заборгованості згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості (справа №713/2432/14-ц), суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає розрахунок позивачки, як належний та допустимий доказ у справі. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 7280,85 грн. - індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року, яке виражене у національній валюті України (гривня) та 5896,26 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2019 року по 31.10.2020 року включно, яка виражена у національній валюті України (гривня), згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.01.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості (справа №713/2432/14-ц), всього в сумі 13177,11 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved