Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, що зареєстрований 08 жовтня 2011 року виконкомом Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання цих дітей в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення яких проводити до досягнення дітьми повноліття, судові витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.10.2011 року в виконкомі Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [INFO] дочка [PERSON], а [INFO] син [PERSON]. Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Між нею та відповідачем відсутні взаєморозуміння та повага один до одного, в зв'язку з чим виникали сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Відповідач зловживав спиртними напоями, застосовував до неї фізичну силу, його поведінка в нетверезому стані є неадекватною та небезпечною. Шлюбних відносин вони не підтримують вже тривалий час, спільного господарства не ведуть. Все це привело до припинення сімейних відносин та фактичного розпаду сім'ї. Разом з тим, неповнолітні діти знаходяться на її утриманні, однак доходів, які вона отримує у вигляді соціальної допомоги на дітей, не вистачає для того, щоб забезпечити дітей повноцінним харчуванням та одягом. Відповідач працює за кордоном, отримує високий заробіток, інших осіб на утриманні не має, тобто має можливість сплачувати аліменти, але жодних коштів на утримання дітей не надає. Оскількиїхня сім'я остаточно розпалася, подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим і вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов'язку по утриманню дітей, вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, а щодо стягнення з нього аліментів у вказаному нею розмірі заперечує, оскільки він не працевлаштований, не має жодних доходів і сам перебуває на утриманні своєї матері, а тому не зможе сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому додатково пояснила, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить тільки формальний характер. Вони з відповідачем сімейних відносин не підтримують вже тривалий час. Протягом останніх 2 років він постійно їздив на заробітки в Республіку Польща, фактично з сімєю не проживав, а з грудня 2018 року після повернення із заробітків покинув сім»ю та переїхав на постійне проживання до своєї матері в Житомирську область. Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, застосовував до неї фізичну силу, тому вважає, що відсутні можливості зберегти сім'ю та просить не надавати строк для примирення, оскільки він результату не принесе, укладений шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання цих дітей в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення яких проводити до досягнення дітьми повноліття, судові витрати по справі покласти на відповідача. Заяви та клопотання учасників справи: Відповідач в судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд даної справи проводити у його відсутності, оскільки прибути в судове засідання він не має можливості в зв'язку з віддаленістю Долинського районного суду від місця його проживання. Процесуальні дії: Ухвалою суду 29.12.2018 року відкрито провадження в даній справі. 23 січня 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2011 року (а.с. 9) підтверджує, що сторони по справі 08 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб у виконкомі Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13. Про те, що від цього шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], свідчать свідоцтва про їх народження, видані Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області серії [NUMBER] від 06.07.2012 року та серії [NUMBER] від 23.12.2016 року (а.с. 10-11). Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю, позивачкою по справі, яка самостійно займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. Оцінка суду: Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя. Як ствердила позивачка, вони стали чужими людьми, оскільки мають кардинально різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали, відноситься до неї без поваги, застосовує фізичну силу, тому вона зберегти сім'ю не бажає та категорично наполягає на розлученні. Відповідач також згідний на розірвання шлюбу, про що вказав у відзиві на позов. За таких обставин суд вважає за необхідне позов в цій частині задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матір'ю, позивачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. При цьому суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своїх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, оскільки він є здоровим та працездатним, часто їздить на заробітки в Республіку Польща, інших утриманців не має, про що ствердила позивачка і даний факт нічим не спростовано. Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що [PERSON] хоч і офіційно не працевлаштований, однак, як ствердила позивачка, їздить на заробітки за кордоном, де отримує високий дохід, а отже має можливість надавати грошову допомогу (аліменти) на утримання своїх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів слід задоволити частково та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн. на кожну дитину щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114, 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved