Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 15.11.2018 Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав та стягнення аліментів. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.03.2019 просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його утримання, на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], який народився [INFO]. Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітнього внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У липні 2017 мати [PERSON] залишила сина з прабабусею - [PERSON], та поїхала, жодної допомоги на утримання сина мати не надає, не телефонує, не спілкується з дитиною. У зв'язку із чим 13.10.2017 представником правоохоронних органів у присутності представника закладу охорони здоров'я та спеціалістів служби у справах дітей складено відповідний Акт про покинуту дитину. На підставі даного Акту, 24.10.2017 рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1082 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та визначено форму влаштування - передача в одну з форм сімейного виховання. Із грудня 2017 малолітній [PERSON] перебуває під опікою своєї тітки [PERSON], та проживає разом із нею. За час перебування дитини під опікою тітки, мати дитини - [PERSON] не спілкується з сином, не цікавиться його життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком. При цьому [PERSON] знає, що її малолітній син проживає у тітки, але не зверталася до органу опіки та піклування із заявами щодо повернення дитини. Під час відвідування адреси реєстрації місця проживання [PERSON] - [ADDRESS], з'ясовано, що мати постійно за вказаною адресою не проживає, схильна до бродяжництва. За таких обставин орган опіки та піклування вважав, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина, протягом тривалого часу діє всупереч його інтересам, тим самим позбавила сина права на належне батьківське виховання та утримання. Представник позивача Молчанович Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Підтвердила обставини викладені в позові. Додатково пояснила, що [PERSON] та/або інші особи, в тому числі особа, яка б вважала себе батьком дитини до служби у справах дітей з приводу повернення малолітнього не зверталися. [PERSON] відомо про місце проживання дитини, однак на зв'язок ані з сином, ані з його опікуном (тіткою [PERSON].) не виходила. На даний час в квартирі, за адресою - [ADDRESS] ніхто не проживає, прабаба [PERSON] - [PERSON] померла. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про день, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду невідомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON]. повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив на позов не надала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою суду від 18.12.2018 року позовну заяву Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підтовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою суду від 07.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку передбачений ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України). Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно до ч. 2 ст. 166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. [INFO] народився [PERSON], про що 03.05.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 484. Батьками дитини записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч .1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с. 18). [PERSON] з 01.06.2012 по теперішній час зареєстрований за адресою - [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 19, 23). Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.10.2017 складеного старшим інспектором з ювенальної поліції сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області [PERSON], лікарем СШМД [PERSON], представником служби у справах дітей [PERSON] в присутності понятих [PERSON] та [PERSON], - 13.10.2017 о 09-10 год. за адресою [ADDRESS] була виявлена дитина [PERSON] мати якого [PERSON] залишила його з прабабою у липні 2017. Місцезнаходження матері дитини [PERSON] невідомо (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON], як родичі [PERSON] зверталися до правоохоронних органів з приводу зникнення останньої, однак за їх зверненнями відомості про місцезнаходження [PERSON] не отримані (а.с. 13, 14, 15). Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1082 від 24.10.2017 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського опікування, малолітньому [PERSON].», малолітньому [PERSON], який народився [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та визначено форму влаштування - передача в одну з форм сімейного виховання. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1302 від 19.12.2017 «Про встановлення опіки на малолітнім [PERSON] та призначення опікуна», - встановлено опіку над малолітнім [PERSON], який народився [INFO] і його опікуном призначено громадянку [PERSON]. Визначено місце проживання підопічної дитини за місцем проживання опікуна (а.с. 11). За повідомленням Комітету по справам молоді, сім'ї, материнства та дитинства Брянської міської адміністрації, як уповноваженого органу виконавчої влади на здійснення окремих державних повноважень з організації діяльності по опіці та піклуванню № 34/06-408 від 02.03.2018, - 10.01.2018 неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS] взятий на облік в МО «місто Брянськ» як підопічний. Неповнолітній [PERSON] та його опікун [PERSON] проживають за адресою - [ADDRESS] (а.с. 6). 19.10.2018 та 26.10.2018 комісією у складі завідувача сектору роботи з дітьми, які потрапили в складні життєві обставини відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей Черкаської міської ради Молчанович Н.О. та головного спеціаліста сектору роботи з дітьми, які потрапили в складні життєві обставини відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей Черкаської міської ради Яковлєва А.О. проводилися обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та комісією встановлено, що в квартирі проводиться ремонт. Членам комісії не вдалося потрапити до квартири, але зі слів сусідів [PERSON] інколи з'являється в квартирі (а.с. 10,12). В судовому засіданні представник позивача - Молчанович Н.О. пояснила, що ремонт у квартирі за місцем реєстрації дитини проводить його опікун - [PERSON]. [PERSON], яка є опікуном малолітнього [PERSON] у своїй нотаріально посвідченій заяві від 07.02.2019 повідомила, що з 29.12.2017 вона проживає разом зі своїм підопічним [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Із цього часу мати дитини - [PERSON] вона не бачила, на зв'язок та не виходила, її місцезнаходження невідоме. Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування надав Висновок № 128/0-30-03 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 62-63). При цьому органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина, протягом тривалого часу мати свідомо діє всупереч інтересам малолітнього, тим самим позбавила його права на належне батьківське виховання та утримання. Таким чином у судовому засіданні за результатами дослідження доказів наданих позивачем, встановлено що відповідач свідомо ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина [PERSON]. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до нього материнської уваги та турботи, протягом тривалого часу не приймає участі у житті сина, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує йому необхідного матеріального утримання, не спілкується із сином, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками щодо сина [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідача. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Суд погоджується із Висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. Своїх заперечень проти позову відповідач суду не подала та про своє бажання залишити [PERSON] у своїй родині суд не повідомила. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду та вимог ст. 166, 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню і необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2018 (дата звернення до суду з позовом) і до [INFO], тобто до повноліття [PERSON]. При цьому аліменти необхідно перераховувати на особистий рахунок [PERSON] [INFO], відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141, 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved