Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість - 113089,90 грн., яка складається з наступного: 1981,72 грн. - заборгованість за кредитом; 99797,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5448,77 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5361,42 грн. - штраф (процентна складова). У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом в сумі 113089,90 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача подано заяву, в якій він просить застосувати до вимог банку строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 23.11.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. При її підписанні відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. В додаткових поясненнях представника позивача, викладених в відзиві на заяву про перегляд заочного рішення, зазначено про те, що згідно Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, та що пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування відсотків за користування кредитом проводиться за відсотковою ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49), а також, що розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02.04.2014 розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Сторони зобов`язані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.562, 530 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість. Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 31.03.2018 становить 113089,90 грн., та складається з наступного: 1981,72 грн. - заборгованість за кредитом; 99797,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5448,77 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5361,42 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Представник відповідача просив суд застосувати до заявлених вимог позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнє погашення чергового платежу в повному обсязі позичальником здійснено станом на 30.04.2013 року. З 31.05.2013 року у позичальника виникла безперервна прострочена заборгованість. Частковий платіж (останній) в розмірі 52,20 грн. було зараховано на рахунок позичальника 12.06.2014 року. Відповідне право на судовий захист у позивача виникло з 31.05.2013 року, коли позичальник перестав вносити чергові платежі в погашення заборгованості. Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи, що останній обов`язковий платіж за спірним договором позивач здійснив станом на 30.04.2013 року, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 31.05.2013, за який позивачем не було внесено грошових коштів. Банк з даним позовом про стягнення заборгованості звернувся до суду 03.05.2018 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленого законом, що відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Доказів того, що частковий платіж (останній) в розмірі 52,20 грн. зарахований на рахунок позичальника 12.06.2014 року, шляхом списання банком з іншої платіжної картки були здійснені з повідомленням та за згодою боржника матеріали справи не містять. Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц, відповідно до якої вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. За таких обставин та з врахуванням наведених норм матеріального, банк, звернувшись з позовом до позичальника в травні 2018 року, без поважних причин пропустив строк позовної давності. Відтак, до правовідносин, з урахуванням заяви представника відповідача, слід застосувати строк позовної давності та в позові банку відмовити в повному обсязі. Доводи позивача, що ним не було пропущено строку позовної давності, оскільки термін дії кредитної картки встановлений до 09.2015 року, є необґрунтованими. Банк не надав належних доказів щодо строку дії банківської карти. У заяві підписаній позивачем цей строк не зазначено, а довідка банку додана до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення не містить даних про обізнаність позивача з терміном дії карти в момент укладення договору. Оскільки на картці вказано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячно, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Умови, які визначають позовну давність тривалістю 50 років, не містять підпису відповідача, а у заяві останнього від 23.11.2011 року не зафіксована домовленість сторін про збільшення позовної давності. Відтак, сторони за взаємною згодою не збільшували позовну давність до 50 років. Такий висновок відповідає постановам Верховного Суду України у справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року. Згідно з позицією Верховного Суду України щодо застосування статті 259 ЦК України, висловленою у цих справах, Умови, згідно яких установлено збільшено позовну давність, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву від 23.11.2011 року, а також те, що Умови містили збільшену позовну давність на момент підписання вказаної заяви, або що у подальшому Умови, зокрема щодо збільшення позовної давності, не змінювались. Крім того, у зазначеній заяві позичальника немає домовленості сторін щодо збільшення позовної давності. В порушення вимог ст. 12,13,81 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких обґрунтувань чому позов про стягнення заборгованості з [PERSON] подано до суду з пропуском позовної давності, та не зазначено, що причини пропуску звернення до суду є поважними. З урахуванням вище наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи той факт, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права з пропущенням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з даних підстав.

Outcome: dismissed