Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача. ВАТ «Черкасибудматеріали» у листопаді 2017 року звернулося до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод\~у користуванні\~власністю шляхом\~виселення із\~квартири та\~визнання такими,\~що втратили\~право на\~користування житлом квартирою за адресою: м. Черкаси вул. Горького ([PERSON]), 29 кв. 77. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ВАТ «Черкасибудматеріали» на праві власності належить квартира за адресою м. Черкаси, вул. Горького ([PERSON]), 29, кв. 77. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У 1995 році між ВАТ «Черкасибудматеріали» та [PERSON] було укладено Договір житлового найму (оренди), предметом якого є була оренда вказаної квартири. Відповідно до умов договору строк оренди квартири не був визначений сторонами. Пунктом 1.1 розділу 1 Договору визначено вартість предмету оренди, яка становить 3860 доларів США. Договором передбачена можливість викупу предмету оренди. З метою викупу предмета оренди орендодавець надав орендарю розстрочку, терміном 20 років, тобто до 2015 року. Основною умовою набуття права власності орендарем на предмет оренди є повна виплата вартості орендованої квартири. Проте, [PERSON] не було сплачено повної вартості квартири у строки передбачені договором, що підтверджено ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2017 у справі № 711/5651/16-ц. З урахуванням відсутності повного розрахунку та відсутності оплати оренди квартири за період 1995-2017 роки, закінчення строку (терміну) дії договору у 2015 році, вважали, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перебувають в орендованій квартирі протиправно, чим порушують майнові права ВАТ «Черкасибудматеріали», як власника житла. Оскільки відповідачі не є співвласниками квартири, а реєстрація їх місця проживання у квартирі створює власнику перешкоди у користуванні своїм майном, що полягає у неможливості вільно користуватися, розпоряджатися квартирою, то просили усунути ці перешкоди в судовому порядку, шляхом виселення відповідачів та визнання такими, що втратили право користування вказаним житлом. До 2015 року орендодавець розраховував на оплату вартості квартири орендарем. Проте, жодного разу не здійснюючи оплату за оренду квартири та за відсутності повної оплати розстрочки [PERSON] звернувся до суду з метою набуття права власності на квартиру. У задоволенні вимог позивачу було відмовлено. З урахуванням відсутності оплати оренди за квартиру та відповідно до умов пункту 4.3 укладеного договору та положень ЦК України, 04.08.2017 ВАТ «Черкасибудматеріали» направлено на адресу [PERSON] повідомлення про розірвання договору оренди квартири. Тим самим позивач відповідно до договору та чинного законодавства заявив вимогу до відповідача про розірвання договору, проте відповідачі не звільняють спірне майно та продовжують незаконно проживати у квартирі, чим чинити перешкоди власнику щодо користування та розпорядження квартирою, що є підставою для виселення наймача. Позивач вважав, що [PERSON] свідомо не виконує умови договору оренди, оскільки не сплатив вартості квартири, протягом 1995-2017 років не сплачує орендні платежі за користування квартирою, не звільнив у двомісячний строк орендовану квартиру. На підставі викладеного позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру за адресою: м. Черкаси вул. Горького ([PERSON]), 29 кв. 77 шляхом виселення відповідачів з вказаного житла та визнання їх такими, що втратили право на користування ним. 07.02.2018 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог та просив усунути перешкоди для ВАТ «Черкасибудматеріали» у користуванні власністю, - квартирою за адресою: м. Черкаси вул. Горького ([PERSON]), 29 кв. 77 шляхом виселення та визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, - [PERSON] підтвердив обставини викладені у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог в редакції від 07.02.2018. Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідач [PERSON], діючи одночасно і як законний представник малолітнього [PERSON] Нікіти заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Заперечення відповідачів обґрунтовані тим, що вони користуються спірною квартирою понад 20 років, а [PERSON] взагалі живе у ній із народження. Вважали, що повністю розрахувалися за вказану квартиру, сплативши відповідні кошти на користь ВАТ «Черкасибудметаріали». Стверджували, що [PERSON] було внесено перший внесок, потім відбувались утримання з його заробітної плати, а останні платежі було здійснено шляхом внесення коштів на рахунок позивача через касу банку, що підтверджено відповідними квитанціями. Просили врахувати, що п. 1.1 Договору оренди визначено вартість квартири у 3860 доларів США. Також п. 1.5 Договору передбачено, що перед заселенням наймач сплачує перший внесок у сумі 1155 доларів США. На суму, що залишилась, з урахуванням відсотків наймодавець видає кредит, який наймач зобовязується сплатити в сумі 3786 доларів США. [PERSON] сума погашена в повному обсязі: 620 доларів США утримано із заробітної плати, 336 доларів США внесено до каси підприємства 03.02.2004 року, 1800 доларів США і 1030 доларів США були перераховані на рахунок підприємства через відділення банку. Пунктом 1.5 Договору передбачалось надання кредиту строком на 20 років. Однак, п. 4.2 Договору встановлено, що строк дії договору становить з моменту його підписання до повного виконання. За таких обставин вважали, що на даний час договір оренди є чинним. Крім того згідно з п. 1.3 Договору спірна квартира до повного погашення її вартості є власністю наймодавця, перебуває на його балансі і не може бути приватизована, передана у спадщину чи відчужена будь-яким іншим способом. Однак позивач порушив вказані умови договору і зареєстрував за собою право власності на вказану квартиру. Також вважали, що позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про виселення. [PERSON] та члени його родини заселились до квартири на законних підставах. Просили врахувати, що в квартирі за кошти відповідачів проведено значні ремонтні роботи для приведення квартири у придатний для проживання стан. За таких обставин просили відмовити у позові ВАТ «Черкасибудматеріали». \~ \~ \~ \~Позиція органу опіки та піклування. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, - при розгляді судом спорів щодо виселення дитини, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням обовязковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. \~ \~ \~ \~ Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради, як органом опіки та піклування, на виконання ухвали суду від 14.08.2018 надано Висновок від 26.10.2018 року №683 (т. 1 а.с. 216) щодо розвязання спору між ВАТ «Черкасибудматеріали» до [PERSON], [PERSON], в частині яка стосується вимог про виселення та визнання таким, що втратив право користування житлом малолітнього [PERSON] [INFO]. Згідно із вказаним Висновком, - орган опіки та піклування заперечував проти задоволення позову щодо виселення та визнання таким, що втратив право користування житлом малолітнього [PERSON] Нікіти, оскільки це позбавить дитину права на користування житлом в якому він проживає із народження. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримала Висновок №683 від 26.10.2018 та вважала, що виселення дитини суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Колоди Л.Д. від 08.12.2017 провадження у справі відкрито. За результатами розгляду клопотання відповідача [PERSON], ухвалою суду від 14.03.2018 провадження у справі закрито. Однак вказана ухвала про закриття провадження у справі, скасована Апеляційним судом Черкаської області 24.04.2018. Рішенням №2227/0/15-18 [PERSON] Правосуддя, - [PERSON] звільнено з посади судді. В результаті повторного автоматизованого розподілу справа передана судді Шиповичу В.В. Ухвалою від 14.08.2018 року справу №711/10410/17 прийнято до провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання. Залучено до участі у справі Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування для подання передбаченого ч. 5 ст. 19 СК України письмового висновку щодо розвязання спору в частині що стосується малолітньої дитини. Ухвалою суду від 15.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] та [PERSON] про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 15.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини\~встановлені судом;\~зміст спірних\~правовідносин;\~докази,\~на підставі\~яких встановлені\~відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. \~ \~ \~ \~Суд вивчивши заяви по суті справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 14.02.2017 відповідно до Рішення державного реєстратора №33900834 за ВАТ «Черкасибудматеріали» зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] (до перейменування Горького) в м. Черкаси, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 10). Між ВАТ «Черкасибудматеріали», як наймодавцем, та [PERSON], як наймачем, у 1995 році (день та місяць укладення Договору не зазначені) укладено «Договір житлового найму в порядку ст. 277 ЦК України» (далі Договір) (т. 1 а.с. 7-8). Предметом вказаного Договору є те, що Наймодавець здає в найм, а Наймач, приймає належну наймодавцю на праві власності квартиру [ADDRESS], вартістю еквівалентною 3860 доларів США, із правом подальшого її викупу із розстрочкою виплати вартості квартири, згідно Положення, розробленого наймодавцем і затвердженого профспілковим комітетом. Квартира передається без виконання оздоблювальних робіт та підлоги (п. 1.1. Договору). Ордер на заселення квартири не видається. Правом на заселення квартири є даний договір (п.п. 1.2 Договору). Наймач перед заселенням квартири виплачує перший внесок згідно Положення в сумі 208 млн. крб.. На суму, що залишилась з урахуванням відсотків наймодавець видає, а наймач отримує кредит строком на 20 років, які зобовязується виплатити з відсотками згідно розробленого Положення та даного договору в сумі 3780 доларів США з відрахуванням її із заробітної плати наймача (п. 1.5 Договору). Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку звільнення наймача за власним бажанням до виплати повної вартості квартири, або за будь-які порушення передбачені трудовим законодавством України, наймач та всі проживаючі разом з ним члени сімї зобовязані в двомісячний строк звільнити займану квартиру або сплати її повну вартість. Наймач дає згоду на відрахування із його заробітної плати вартості квартири до закінчення строку виплати суми еквівалентної 10 доларам США щомісячно. Після повної сплати вартості квартири наймачем або закінчення строку її виплати, сторони у встановленому порядку оформлюють право власності наймача на квартиру згідно діючого законодавства України (п. 4.1. Договору) Відповідно до п. 4.2 Договору, - строк дії договору з моменту його підписання і до повного погашення вартості квартири. Відповідно до п. 4.3. Договору, - розірвання договору найму може бути здійснено за ініціативою будь-якої сторони за правилами встановленими Положенням. Таким же чином можуть бути здійснені зміни і доповнення, але всі зміни, доповнення, розірвання оформлюються письмово. \~ \~ \~ \~Відповідачі, - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] (Горького), 29 кв. 77, що підтверджено Довідкою КП «Придніпровська СУБ» (т. 1 а.с. 17), а також даними органу реєстрації місця проживання фізичних осіб (т.1 а.с. 34-36). \~ \~ \~ \~ Згідно із Технічним паспортом складеним КП «Черкаське обласне обєднане БТІ», - спірна квартира є однокімнатною із житловою площею 17,8 кв.м. (т. 1 а.с. 11-12). \~ \~ \~ \~ 07.06.2017 ВАТ «Черкасибудматеріали» на адресу [PERSON] направлена пропозиція укласти Додаткову угоду до Договору (т.1 а.с. 18, 20-22). \~ \~ \~ \~За даними ДП «Укрпошта», вказану пропозицію від 07.06.2017 разом із додатковою угодою до Договору 1995 року відповідачем [PERSON] отримано 12.06.2017 (т.1 а.с. 19). \~ \~ \~ \~Листом від 04.08.2017 ВАТ «Черкасибудматеріали» посилаючись на відсутність оплати оренди за квартиру, умови п.4.3. Договору, положення ЦК України, - повідомило [PERSON] про розірвання в односторонньому порядку Договору житлового найму 1995 року та вимагало від [PERSON] та всіх зареєстрованих в квартирі осіб до 31.09.2017 звільнити житло і подати заяви про зняття з реєстрації (т.1 а.с. 23). \~ \~ \~ \~[PERSON] від 04.08.2017 за даними ДП «Укрпошта» [PERSON] отримав 07.08.2017 (т.1 а.с. 24). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2017 у цивільній справі №711/5651/16-ц за позовом [PERSON] до ВАТ «Черкасибудматеріали» про скасування запису в реєстрі прав власності щодо реєстрації права власності на квартиру, про визнання права власності на квартиру та за зустрічним позовом ВАТ «Черкасибудматеріали» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Черкаської ради про розірвання договору оренди житла та виселення із квартири, - у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено (т.1 а.с. 79-82). \~ \~ \~ \~Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2017 (т.1 а.с. 83-84), - апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а рішення суду від 22.05.2017 залишено без змін. \~ \~ \~ \~При цьому суди у рішеннях по справі №711/5651/16-ц встановили, що: - [PERSON] з 1988 року працював у позивача на посаді завантажувача-розвантажувача камер пропарювання та з 01.03.2005 згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України був звільнений з роботи у зв'язку з переведенням за його згодою на інше підприємство. Після чого Наказом ТОВ «Факторія-2000» №15к від 26.12.2005 [PERSON] звільнений з роботи за появу в нетверезому стані (п.7 ст. 40 КЗпП України); - із 1995 по 30.11.2005 [PERSON] за Договором 1995 року сплачено 2111 доларів США; - станом на 26.12.2005, тобто на час звільнення, [PERSON] не виконав умови, визначені у пункті 3.4. розділу 3 Договору, а саме не сплатив у двомісячний строк повну вартість квартири; не звільнив у двомісячний строк орендовану квартиру; - позивачем та членами його родини не сплачено повної вартості квартири до закінчення терміну договору (договір оренди укладений в 1995 році з наданням розстрочки виплати вартості квартири, яка становить 20 років з моменту підписання договору, тобто до 2015 року), а тому підстав для задоволення первісного позову [PERSON] щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру суд не вбачає; - у ВАТ «Черкасибудматеріали» право вимагати розірвати договір оренди житла та звільнення квартири виникло з моменту звільнення [PERSON] відповідно до наказу ТОВ «Факторія-2000» №15к від 26.12.2005, тобто з 26.12.2005, а із позовом про виселення ВАТ «Черкасибудматеріали» звернулося до суду лише у липні 2016 року, тобто зі спливом більше ніж 10 років, що дає підстави для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у вимогах ВАТ «Черкасибудматеріали» до [PERSON] [PERSON] [PERSON] про розірвання договору оренди житла та виселення із житла. На даний час \~ \~ \~ \~рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2017 та ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2017 у цивільній справі №711/5651/16-ц, хоча і оскаржені в касаційному порядку, але є такими що набрали законної сили та їх дія в порядку передбаченому ч.8 ст. 394 ЦПК України не зупинена. \~ \~ \~ \~Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», - під час вирішення питань щодо соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей застосовуються норми міжнародного права та правила, встановлені міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~15\~ЗУ «Про\~основи соціального\~захисту бездомних\~осіб та\~безпритульних дітей»,\~-\~до груп\~ризику щодо\~втрати житла\~або права\~на його\~використання,\~зокрема належать особи, які не мають власного житла та проживають в орендованих приміщеннях, у знайомих, родичів, друзів тощо. З метою запобігання бездомності осіб із груп ризику місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування забезпечують виконання законодавства щодо збереження та захисту житлових та майнових прав дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, мешканців гуртожитків (п. 3 ч. 3 ст. 15 Закону). За своєю правовою природою Договір 1995 року між ВАТ «Черкасибудматеріали» та [PERSON] є Договором оренди житла з викупом. Позивач заявляючи вимоги про виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право на користування житлом, вважав, що Договір житлового найму 1995 року між ВАТ «Черкасибудматеріали» та [PERSON] розірвано шляхом надсилання Повідомлення від 04.08.2017 вих. №18. Однак суд не може погодитись із таким висновком позивача. Договором житлового найму 1995 року між ВАТ «Черкасибудматеріали» та [PERSON], передбачено, що він укладений в порядку ст. 277 Цивільного кодексу. Відповідно до\~ст.\~277\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~(1963\~року),\~яка була\~чинною у\~1995\~році,\~тобто на\~момент укладення\~Договору між\~ВАТ «Черкасибудматеріали»\~та [PERSON],\~-\~користування \~жилим \~приміщенням \~у \~будинках \~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно \~до \~договору найму\~ жилого\~ приміщення,\~ який\~ укладається\~ між\~ наймодавцем\~-\~житлово-експлуатаційною\~організацією (а\~в разі\~ її\~ відсутності\~-\~відповідним підприємством,\~установою,\~організацією)\~і \~наймачем \~-\~громадянином,\~на ім'я\~якого видано\~ордер. Договір\~найму жилого\~ приміщення\~ в\~ будинках,\~ що\~ належать\~громадянам на\~праві особистої\~власності,\~ укладається\~ наймачем\~власником будинку. Договір найму жилого приміщення укладається, змінюється і розривається на умовах і в порядку, які визначаються законодавством Союзу РСР і Української РСР. Чинний Цивільний кодекс України набрав чинності із 1 січня 2004 року. Відповідно до п.9 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, - до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Відповідно до ст. 8101 ЦК України, - оренда житла з викупом є особливим видом найму (оренди) житла, що може передбачати відступлення орендодавцем права вимоги боргу іншій особі - вигодонабувачу. За договором оренди житла з викупом одна сторона - підприємство-орендодавець передає другій стороні - фізичній особі (особі-орендарю) житло за плату на довготривалий (до 30 років) строк, після закінчення якого або достроково, за умови повної сплати орендних платежів, житло переходить у власність орендаря. Підприємство-орендодавець набуває право власності на попередньо обране особою-орендарем житло з метою подальшої передачі такого житла у довгострокову оренду з викупом такій особі та здійснює розпорядження таким житлом до його повного викупу. Укладення та припинення договору оренди житла з викупом здійснюються на умовах та у порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 825 ЦК України «Розірвання договору найму житла», - наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Дострокове розірвання договору оренди житла з викупом до моменту набуття орендодавцем права на житло здійснюється у порядку, визначеному законом. Договір оренди житла з викупом може бути розірвано у випадках, визначених законом. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2)\~руйнування або\~псування житла\~наймачем або\~іншими особами,\~за дії\~яких він\~відповідає. За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла. Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла. Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на ст. 782 ЦК України, яка передбачає, що - наймодавець має\~право відмовитися\~від договору\~найму і\~вимагати повернення\~речі,\~якщо наймач\~не вносить\~плату за\~користування річчю\~протягом трьох\~місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Cуд, у розглядуваній справі, не застосовує положення ст. 782 ЦК України, оскільки за своєю правовою природою Договір 1995 року між ВАТ «Черкасибудматеріали» та [PERSON] є Договором оренди житла з викупом, тобто особливим видом договору найму, правові підстави розірвання якого визначені ст. 825 ЦК України. Отже за відсутності відповідного рішення суду про розірвання Договору житлового найму 1995 року або згоди сторін на розірвання Договору, саме по собі надсилання ВАТ «Черкасибудматеріали» на адресу [PERSON] Повідомлення від 04.08.2017 вих. №18 не свідчить про розірвання вказаного Договору. Посилання позивача на п.4.3. Договору, як на підставу його розірвання не можуть бути прийняті судом, оскільки передбачене п.1.1., 1.5., 4.3. Договору, - Положення, розроблене наймодавцем і затверджене профспілковим комітетом, суду не надане. При цьому представники сторін підтвердили, що таке Положення не надавалось і у справі №711/5651/16-ц. Крім того розглядаючи позовні вимоги про виселення та визнання відповідачів такими що втратили право на користування житлом, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, - що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У Рішенні від 02 грудня 2010 року по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) ЄСПЛ констатував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2\~\~ статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції. Підтримує дану правову позицію і Верховний Суд, зокрема у Постанові від 12.09.2018 по справі №320/1941/16-ц. У розглядуваній справі суд враховує, що [PERSON], [PERSON] користуються спірним житлом понад 20 років, а малолітній [PERSON] Нікіта із народження. Відомості про наявність у відповідачів іншого житла суду не надані. [PERSON] сплачено за Договором 1995 року 2111 доларів США, що підтверджено рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №711//5651/16-ц. Крім того [PERSON], а також її чоловіком і батьком [PERSON] Нікіти, - [PERSON], на користь ВАТ «Черкасибудматеріали» за Договором 1995 року перераховано 16.05.2017 року 27037,5 гривень та 21.03.2017 року 46987,5 гривень відповідно (т.1 а.с. 234). Суди першої та апеляційної інстанції у справі №711/5651/16-ц з підстав порушення п. 3.4. Договору та неналежної особи платника, відхилили квитанцію від 21.03.2017 на суму 46987,5 гривень, як доказ на підтвердження позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру. ВАТ «Черкасибудматеріали» отримавши у 2017 році від [PERSON] та [PERSON] кошти в загальній сумі 74025 гривень і вважаючи що вони надійшли від неналежних платників та після спливу строків визначених Договором 1995 року, разом із тим до теперішнього часу вказані кошти не повернуло. Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.1. Договору, - квартира у 1995 році передана [PERSON] без виконання оздоблювальних робіт та підлоги. Отже саме відповідачі привели квартиру у стан придатний для проживання та підтримували її у належному стані, оплачуючи понад 20 років житлово-комунальні послуги. Оцінюючі в сукупності наведені обставини та з урахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що у розглядуваній справі виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право на користування спірним житлом буде суперечити закону, а крім того становитиме непропорційне втручання держави у право [PERSON], [PERSON] та малолітнього [PERSON] Нікіти на повагу до свого житла. З урахуванням правовідносин, які склалися між сторонами та правової природи договору оренди житла з викупом, яка полягає в тому, що наймодавець має законне та справедливе сподівання на одержання грошових коштів за житло, а наймач на набуття права власності на житло після сплати цих коштів, суд вважає що майнові інтереси ВАТ «Черкасибудматеріали» можуть бути захищені у інший спосіб, аніж виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право на користування житлом. Щодо розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню із відповідачів не підлягають. Відповідачами не заявлено вимог про відшкодування судових витрат. На підставі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конвенції про захист прав дитини, ст. 8101, 825 ЦК України, ст. 9 ЖК УРСР, ст. 1, 15 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: dismissed