Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи: заявник [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] , останнє постійне місце проживання спадкодавця - [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12 вересня 2020 року. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,0096 га, кадастровий номер 2622884400:02:004:0091, яка знаходиться в селі Негівці Калуського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 406407 від 26 грудня 2008 року. Заявниця являється єдиною спадкоємницею за законом після смерті спадкодавця, інших спадкоємців не має. В установлені законом строки вона звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Бабича В.Л. із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус постановою від 23.06.2021 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що необхідно підтвердити ступінь спорідненості і родинних відносин, що мають юридичне значення для вчинення нотаріальних дій. А тому вона вимушена звернутися в суд з даною заявою. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження. 14.07.2021 заявниця [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, згідно якої просить суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідків: [PERSON] та [PERSON] .. Заявниця на судове засідання не з`явилася, однак 20.07.2021 через канцелярію суду подала письмову заяву, згідно якої просить суд справу розглядати у її відсутності, вимоги заяви підтримує повністю та просить задоволити. Заінтересована особа сільський голова Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області Михайло Маліборський в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. Фактичні обставини, встановлені судом: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12 вересня 2020 року (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,0096 га, кадастровий номер 2622884400:02:004:0091, яка знаходиться в селі Негівці Калуського району, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 406407 від 26 грудня 2008 року (а.с.21). В установлені законом строки заявниця звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Бабича В.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус постановою від 23.06.2021 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що необхідно підтвердити ступінь спорідненості і родинних відносин, що мають юридичне значення для вчинення нотаріальних дій (а.с.7). Те, що мама заявниці [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а заявниця племінницею спадкодавця [PERSON] підтверджується наступними документами. Родина заявниці в 1946 році в примусовому позасудовому порядку комуністичними режимами УРСР та Польщі була депортована з села Ветлина Лісковського району Польща до України, а саме: в Івано-Франківську (Станіславську) область Калуський район с. Верхня. В її діда [PERSON] , 1870 року народження, та бабусі [PERSON] , 1888 року народження, було три дочки: мама заявниці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та два сини [PERSON] і [PERSON] . Діда заявниці з дружиною та дітьми депортували з села Береги-Горішні Лісковського району Польща, і поселили їх в селі Негівці Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується архівною довідкою від 05.08.2002 року № Ш-7128-02/п (а.с. 16). До дня смерті дід і бабуся заявниці проживали з своєю молодшою дочкою [PERSON] . В 1950 році діти діда заявниці [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] виїхали за межі Івано-Франківської (Станіславської) області і зв`язок з ними припинився. Старша дочка [PERSON] , рідна сестра [PERSON] , була на час переселення одружена з [PERSON] і проживала в сім`ї свого чоловіка в с.Ветлина, Польща. Від цього шлюбу народилася заявниця [PERSON] , 1941 року народження. Заявниця разом зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] були переселені з с. Ветлина Лісковського району Польща в с. Верхня Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується архівною довідкою від 09.07.2002 року № С-7115-02/п (а.с.17). В 1949 році в [ADDRESS] , які знаходилися в будинку батька заявниці [PERSON] , будинок було знищено, згоріло майно та документи, в тому числі і свідоцтво про народження матері заявниці [PERSON] . Щоб уникнути ще одного виселення в [PERSON] , мама заявниці разом із нею втекли в с. Негівці до тітки [PERSON] , в якої вони тривалий час переховувалися. Відповідно в свідоцтві про народження [PERSON] , яке вже видано в м. Калуші, було зазначено її прізвище та прізвище її батьків як « [PERSON] », замість [PERSON] , оскільки документи про народження було втрачено під час пожару будинку в 1949 році. В свідоцтві про шлюб матері завниці також зазначено дівоче прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Отже, в усіх документах матері заявниці [PERSON] вказано тільки прізвище [PERSON] - це прізвище її чоловіка, батька заявниці - [PERSON] . В свідоцтві про народження заявниці в графі батько прочерк, а прізвище матері вже зазначено не « [PERSON] », а [PERSON] , замість [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8), в свідоцтві про її одруження значиться прізвище [PERSON] (а.с.10). В документах заявниці зазначено різні прізвища і це було пов`язано з тим, що її батько був політичним в`язнем, а мама, щоб вберегти її від переслідувань та знущань однокласників, дала своє дошлюбне прізвище [PERSON] , але і це прізвище було написано з помилками. Той факт, що мати заявниці [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями свідків: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 28-29, 31-32). Заявниця разом зі своїми дітьми постійно відвідували тітку, допомагали їй продуктами харчування, речами, підтримували матеріально, а в 2005 році тітка переїхала до заявниці в м. Калуш на постійне місце проживання і проживала із нею до дня смерті - [INFO] . В 2017 році заявниця зареєструвала її в своїй квартирі, що підтверджується будинковою книжкою (а.с.18-20, 27-32). Встановлення факту родинних відносин заявниці необхідно для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви по встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Встановлення факту родинних відносин дасть змогу заявниці оформити її право на спадщину за законом на нерухоме майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно вимог ст.ст. 1258, 1261-1266 ЦК України спадкування в Україні здійснюється почергово за ступенем спорідненості за умови підтвердження спадкоємцями родинних відносин із спадкодавцем. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців) ст. 1216 ЦК України. У зв`язку з тим, що заявниця не може підтвердити ступінь споріденості родинних відносин з [PERSON] , померлої [INFO] , вона таким чином позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування за законом. В ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що факт, що має юридичне значення, а саме: той факт, що померла [PERSON] є рідною тіткою заявниці, знайшов своє підтвердження. Тому, з огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, встановлення якого надасть їй можливість одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved