Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 квітня 2021 року позов [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 коп. 05 квітня 2021 року від представника позивачки [PERSON] - Самохіна Андрія Миколайовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивачки 4000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір. Заяву мотивує тим, що про стягнення з відповідачки на користь позивачки судових витрат повідомлено суду представником до початку судових дебатів в судовому засіданні від 02 квітня 2021 року. Факт надання адвокатом позивачці послуг підтверджується договором про надання правничої допомоги в цивільній справі від 09 листопада 2020 року, додатковою угодою № 1 від 05 квітня 2021 року, актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 05 квітня 2021 року, квитанцією від 05 квітня 2021 року на суму 4000 грн, що додані до заяви. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року вказана заява призначена до розгляду в судовому засіданні на 16 квітня 2021 року на 11-годину 30 хв. У письмових запереченнях представник відповідачки [PERSON] [PERSON] просить відмовити у стягненні з відповідачки на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу з підстав того, що під час подання позовної заяви позивачка стверджувала, що ніяких судових витрат не понесла, не очікувала і не планувала понести у зв`язку із розглядом справи в суді. Крім того, представник відповідачки не погодився з наданим розрахунком витраченого часу на участь представника позивача у судових засіданнях, оскільки їхня загальна тривалість не становила 6 годин, як зазначено в акті здачі-прийняття виконаних робіт від 05 квітня 2021 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - Самохін А.М. підтримав вимоги заяви та просив задовольнити її у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечила проти вимог заяви повністю з підстав, викладених її представником у письмових запереченнях. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Під час ухвалення 02 квітня 2021 року судом рішення розподіл судових витрат не був вирішений у повному обсязі. Як убачається з матеріалів справи, представником позивачки [PERSON] у даній справі є адвокат Самохін А.М., який діяв на підставі ордера серії ВІ № 1024586 (т. 1, а.с. 211) та договору про надання правничої допомоги від 09 листопада 2020 року (т. 2, а.с. 60). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача [PERSON] - адвокат Самохін А.М. додав до заяви про ухвалення додаткового рішення детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 05 квітня 2021 року, копію додаткової угоди № 1 від 05 квітня 2021 року з актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 05 квітня 2021 року, а також копію квитанції до прибуткового касового ордера № 04 від 05 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 59, 61, 62). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 05 квітня 2021 року, копію додаткової угоди № 1 від 05 квітня 2021 року, акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 05 квітня 2021 року, а також копію квитанції до прибуткового касового ордера № 04 від 05 квітня 2021 року, слід зазначити таке. З доданого акта здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 05 квітня 2021 року вбачається, що адвокатом клієнту проведені роботи (надані послуги), пов`язані із представництвом клієнта у справі № 591/4734/20 в Зарічному районному суді м. Суми, а саме: - ознайомлення з документами, наданими клієнтом, аналіз нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини; аналіз судової практики застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах; консультування з питань припинення сервітуту; формування правової позиції у справі в суді першої інстанції - вартість 1 год. роботи адвоката 250 грн; кількість витраченого часу - 4 год.; загальна вартість послуги - 1000 грн; - підготовка до участі та участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції - вартість 1 год. роботи адвоката 500 грн; кількість витраченого часу - 6 год.; загальна вартість послуги - 3000 грн (т. 2, а.с. 61). Однак, за твердженням представника відповідачки у запереченнях, наданий представником позивачки розрахунок витраченого часу на участь у судових засіданнях не відповідає дійсності. Перевіряючи розрахунок витраченого представником позивачки часу на участь у судових засіданнях, суд зауважує, що адвокат Самохін А.М. був присутнім в наступних судових засіданнях: 13 листопада 2020 року з 13-години 33 хв. до 14-години 09 хв. (т. 1, а.с. 224-227), 21 грудня 2020 року з 10-години 00 хв. до 11-години 17 хв. (т. 2, а.с. 9-11), 27 січня 2021 року з 10-години 08 хв. до 10-години 34 хв. (т. 2, а.с. 23-24), 15 березня 2021 року з 10-години 01 хв. до 10-години 27 хв. (т. 2, а.с. 44-45), 02 квітня 2021 року з 11 години 01 хв. до 11 години 23 хв. (т. 2, а.с. 51-52). Отже, загальна тривалість судових засідань, у яких приймав участь представник позивачки [PERSON] - адвокат Самохін А.М., становить 2 години 07 хв., а не 6 годин, як зазначено в акті здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 05 квітня 2021 року. Таким чином, заперечення представника відповідачки щодо тривалості судових засідань за участі представника позивачки заслуговують на увагу суду, тому розмір відшкодування судових витрат за вказаний вид правової допомоги підлягає зменшенню до 1000 грн (500 грн * 2 год.), а не 3000 грн, як зазначено в акті здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг). Що стосується заперечень представника відповідачки проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав того, що у першій заяві по суті справи позивачка вказала про відсутність у неї понесених або очікуваних судових витрат, то суд приймає до уваги обставини того, що позовна заява була складена іншим представником - адвокатом Силкіною А.В., яка спочатку приймала участь у розгляді даної справи в якості представника позивачки, а адвокат Самохін А.М. вступив у справу в якості представника позивачки вже під час підготовчого провадження, підготовче судове засідання у якому відбулось 13 листопада 2020 року (т. 1, а.с. 224-227). Отже, суд відхиляє заперечення представника відповідачки про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підлягають частковому задоволенню і з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 2000 грн (1000 грн + 1000 грн), а не 4000 грн, як заявлено до стягнення. Щодо вимог про стягнення судового збору, то вказане питання вже було вирішено судом під час ухвалення рішення суду від 02 квітня 2021 року, тому у задоволенні вказаної частини вимог заяви необхідно відмовити. Отже, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial