Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого у сторін 29.01.2004 року народився син [PERSON], який проживає з позивачем. На утримання цієї дитини рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14.04.2006 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 130 грн. щомісячно, а згідно із рішенням цього суду від 16.11.2010 року - в розмірі по 300 грн. щомісячно. Однак, на даний час цих коштів на утримання дитини недостатньо. Також позивач зазначила, що відповідно до ч. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 року становить 1\~531 грн., тобто мінімальний розмір аліментів в такому випадку становить 459,30 грн. У зв'язку з нестабільним економічним становищем в державі, значним підвищенням цін ( в порівнянні з 2010 роком) на речі першої необхідності позивачу важко забезпечити дитині належне утримання, оскільки вона працює помічником вихователя в Коломийському дошкільному навчальному закладі №9 «Веселка» і отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач припинив сплату аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, в зв'язку з чим його матеріальний стан покращився, він є молодим, працездатним чоловіком, його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти на утримання сина сторін в більшому розмірі, ніж 300 грн. Відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Тому позивач просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись із розміром аліментів, який не може становити менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на його утриманні перебуває повнолітня дочка, яка навчається на денній формі навчання в Національній академії внутрішніх справ за рахунок коштів фізичних осіб. Крім того, відповідач вказав, що він та його дочка хворіють. Він працює охоронцем у ТзОВ «Коломийська автобаза» та розмір його заробітної плати за період з січня по жовтень 2016 року становив 14\~656,51 грн., про що долучив відповідну довідку. Тому він просить стягувати з нього аліменти в 1/4 частині від його заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.04.2006 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаного сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 130 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно до рішення вищевказаного суду від 16.11.2010 року змінено розмір стягуваних аліментів до 300 грн. щомісячно до досягнення цим сином повноліття (а.с. 6). Факт проживання вказаного сина з позивачем стверджується довідкою №2783, виданою абонентним відділом комунального підприємства «Житлоінфоцентр» 29.08.2016 року (а.с.9). Судом встановлено, що згідно з даними довідки, виданої 25.08.2016 року, позивач працює помічником вихователя у Коломийському дошкільному навчальному закладі №9 «Веселка». Загальна сума доходу позивача за період з 01.02.2016 року по 01.08.2016 року становить 7\~996,19 грн. (а.с.8). Судом також встановлено, що згідно з даними довідки №24, виданої 03.11.2016 року, відповідач працює охоронцем в ТзОВ «Коломийська автобаза». Загальна сума доходу відповідача за період з січня по жовтень 2016 року становить 14\~656,51 грн. (а.с.33). Згідно із даними довідки № 959, виданої 20.10.2016 року виконкомом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району, до складу сім'ї відповідача входить дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 31). Відповідно до довідки №119, виданої 20.10.2016 року Національною академією внутрішніх справ ( м. Івано-Франківськ), дочка відповідача [PERSON] навчається на 2 курсі факультету №3 вказаного навчального закладу на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 32). Із наданої відповідачем виписки з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківській центральній міській клінічній лікарні з 17.09. по 25.09.2013 року з діагнозом: гострий висхідний варикотромбофлебіт басейну великої підшкірної вени правої нижньої кінцівки, ІХС. Кардіосклероз дифузний. Синусова тахікардія. СН І. ФК ІІ (а.с. 34). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України, за І півріччя 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-143цс13). Згідно із вказаною постановою право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до правил ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі наведеного, враховуючи визнання часткове відповідачем позовних вимог, підлітковий вік сина сторін та повязані з цим витрати на його харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, працевлаштованість відповідача на час розгляду даної справи, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення вказаних потреб. Тому цей розмір слід визначити у частці від доходу відповідача. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: approved