Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 18.09.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, задоволені в повному обсязі, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] .. 23.09.2019 позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому, посилаючись на ч.8 ст.141 ЦПК України, просила стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, про що надала акт від 18.09.2020 року, додаток №1 до договору, квитанції №24 від 02.04.2020 року, №30 від 13.05.2020 року, №33 від 27.05.2020 року, №57 від 16.09.2020 року. До закінчення судових дебатів у справі 18.09.2020 року представник позивача адвокат Харитонова Г.Л. заявила, відповідно до вимог абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України про те, що розрахунок витрат, які понесла позивачка на професійну правничу допомогу, та відповідні докази будуть ними подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі. Позивачка та представник позивачки - адвокат Харитонова Г.Л. до судового засідання не з`явились, надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] , представники третіх осіб Органу опіки та піклування Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради до судового засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює додаткове рішення у відсутності учасників справи. при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги про ухвалення додаткового рішення обґрунтовані та підлягають частково задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивачкою надано до суду договір про надання професійної правничої допомоги №б/н від 02.04.2020 року, ордер серія ДН №077847 (а.с. 132, 133), додаток №1 до договору № б/н від 02.04.2020 року про надання професійної правничої допомоги від б/д, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 24 від 02.04.2020 року про сплату за договором від 02.04.2020 року 1000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру №30 від 13.05.2020 про сплату за договором від 02.04.2020 року 1500,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру №33 від 27.05.2020 про сплату за договором від 02.04.2020 року 750,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру №57 від 16.09.2020 про сплату за договором від 02.04.2020 року 750 грн (а.с. 186-189). Також позивачка надала Акт від 18.09.2020 прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 02.04.2020 року в якому зазначено детальний опис наданих послуг, а саме: консультація (правова) з вивченням документів 30 хв. - 200 грн, пошук доказів (моніторинг судової практики, опитування свідків, тощо) 4 год. - 1000 грн, складання адвокатом позову 3 год. - 2000 грн, складання адвокатом заперечення на відзив на позовну заяву 1 год. - 700 грн, участь адвоката у судових засіданнях 18.06.2020 року, 18.08.2020 року - 2100 грн, всього на суму 6000,00 грн. Фактично суду надані докази про сплату позивачем послуг з правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial