Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Публічне акціонерне\~товариство комерційний\~банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла згідно заяви [PERSON] від 13.07.2011р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну карту «Універсальна». В подальшому відповідачу було переоформлено дану кредитну карту на престижну карту «Gold»» на яку отримав кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, грошові зобов'язання відповідно до умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконуються, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31.08.2014р. становить 29505,35 грн. та складається з наступного: 19469,46 грн. заборгованість за кредитом; 7563,79 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 590,89 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1381,21 грн. штрафу (процентної складової) та просить стягнути судові витрати у розмірі 295,05 грн. судового збору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. У своїй заяві відповідач зазначив, що згідно вироку Ковпаківського районного суду м. Суми визнано винними [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України, оскільки дані особи незаконно заволоділи коштами у сумі 20660 грн., що знаходились на банківському рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк». Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.07.2011 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Із заяви позичальника вбачається, що відповідач ознайомився та згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. При цьому в п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, які відкриті в валюті кредитного ліміту,\~в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З копії обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесененому до ЄРДР за №12014200000000025 від 06.02.2014р. відносно [PERSON] підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України; [PERSON], підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст. 190 КК України; [PERSON], підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України вбачається, що одним із потерпілих по даному кримінальному провадженні виступає [PERSON] З вироку Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/9048/14-к від 16.10.2018р., слідує, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визнано винуватими у предявленому обвинуваченні за ч.2 ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.1 ст.309 КК України. З мотивувальної\~частини вироку\~встановлено,\~що вищевказані\~особи,\~діючи у\~складі організованої\~групи,\~повторно заволоділи\~коштами [PERSON]\~у сумі\~20\~660\~грн.,що знаходились на банківському рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 614 ЦК України, \~особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Таким чином, доводи позивача про виникнення боргових зобовязань у відповідача не знайшли свого підтвердження. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] необхідно відмовити, оскільки кошти з належного [PERSON] банківського рахунку були зняті шляхом шахрайських дій осіб, вину яких було встановлено судом.

Outcome: dismissed