Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23.12.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем, [PERSON] перебуває в зареєстрованому в шлюбі з 09.01.2014 року, який на час подання позову не розірвано, проте, фактично з відповідачем деякий час проживають окремо. У шлюбі в них народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та фактично проживають з матір`ю (позивачкою), на повному її побутово-матеріальному утриманні, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо та не бере належної участі у матеріальному утриманні дітей та забезпеченні їх гармонійного розвитку. Позивач стверджує, що відповідач, [PERSON] , є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати. Він не має інших дітей та утриманців. Є фізичною особою-підприємцем, займається ремонтом та обслуговуванням технічного стану автомобілів. Має у користуванні два транспортні засоби: ГАЗ-24 «Волга», д. н. з. [NUMBER] та ВАЗ-2121, д. н. з. [NUMBER] . Має право користування пільгами для багатодітної сім`ї. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, а саме: 1600 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] , 1600 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON] , 1200 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON] , до досягнення ними повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги, та просить справу розглядати без її участі (а.с.35). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що визнає заявлений позивачем позов в повному обсязі. Просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.36). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Процесуальні дії у справі. 23.12.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 05.01.2021 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 02.02.2021 року. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.01.2014 року (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 14.07.2014 року, серія [NUMBER] від 20.10.2015 року, серія [NUMBER] від 14.08.2020 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя позивач [PERSON] проживає разом із трьома малолітніми дітьми в будинку батька, в [ADDRESS] (а.а.13). Згідно довідки №2862 від 14.12.2020 року малолітні діти сторін зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до характеристики №374 від 14.12.2020 року [PERSON] в даний час не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х річного віку (а.с.14). Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру на безкоштовний онлайн запит в Міністерство юстиції України [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.17). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей: - віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; - віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них народилося троє дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-12), які проживають разом з матір`ю (позивачем [PERSON] ). Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний їх утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, те що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність позасудового добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи, що відповідач працездатна особа, інших осіб не утриманні немає, в добровільному порядку ухиляється від утримання дітей, а позивач не має можливості в повній мірі забезпечити дітей усім необхідним, суд, максимально враховуючи інтереси неповнолітніх дітей,

Outcome: approved