Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Рішенням суду від 24 березня 2014 року [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів частково недійсним та не ухвалено рішення стосовно вимоги позивачки про визнання частково недійсним акта про реалізацію предмета іпотеки від 18 листопада 2011 року. Представник служби у справах дітей виконкому Смілянської міської ради, прокурор та представник КС «Добросвіт» в судове засідання не з'явилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Інші учасники судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, в якій вона просить визнати частково недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 49 Закону України «Про іпотеку», від 18 листопада 2011 року в частині передачі КС «Добросвіт» шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна 1/2 частину господарських будівель та надвірних споруд на пров. Сунківському, 22 в м. Сміла. Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства Юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року, згідно якого прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну. Цим же Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення цих торгів. Складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, п.п. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом з тим, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Що стосується дій державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, то вони мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Правила проведення прилюдних торгів не порушені, результати їх є дійсними, а тому дійсним є і акт про реалізацію предмета іпотеки, і видане на підставі нього свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Outcome: dismissed