Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь 13 384,59 грн заборгованості по сплаті аліментів та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що від спільного проживання у неї з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області наявне виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №443/960/18 від 20.11.2018, виданого Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 07.06.2018. Відповідач рішення суду не виконує, заборгованість по сплаті аліментів станом на травень 2019 року складає 12 355,40 грн. Загальний розмір інфляції становить 874,18 грн., загальна сума 3% річних становить 155,01 грн, загальна сума заборгованості від 01.07.2018 до 30.04.2019 становить 13 384,59 грн. Відповідач 25.09.2020 подав відзив на позов (а.с.26-28), в обґрунтування якого покликаючись на те, що він категорично не згідний з твердженням позивачки в частині заборгованості по сплаті аліментів, оскільки такі не відповідають дійсності. У розрахунок заборгованості позивачкою не внесена оплата аліментів за березень 2019 року, що підтверджується квитанцією від 01.03.2019, отже загальна сума коштів за оплату аліментів повинна становити 10 345,35 грн. Пеня у розмірі 1% суми несплати аліментів не повинна перевищувати 100% суми заборгованості за кожен період. Розрахунки розмірів інфляції, трьох процентів річних та пені в розмірі 1% не відповідають нормам Законів України та дійсним обставинам справи. Він старається сплачувати аліменти, однак заборгованість виникла у зв`язку із його матеріальним та фінансовим становищем, оскільки він не міг знайти постійної роботи, його мати є людиною літнього віку і потребує постійного догляду. Він не згідний з розміром судових витрат, оскільки позивачкою не надано жодного документального підтвердження у понесенні цих витрат. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги, зазначені у заяві про зменшення позовних вимог, підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що він погашає заборгованість максимально швидко. У нього немає постійної роботи і на утриманні є батьки похилого віку. Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що проведений позивачем розрахунок не відповідає дійсності та чинним нормам законодавства, зокрема частині 1 статті 196 СК України. Відповідач не працює з 2015 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Будь-яких інших доходів не має. Крім цього, у відповідача на утриманні перебувають батьки похилого віку, які є пенсіонерами. З урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача вважає, що наявні підстави для зменшення розміру неустойки. Також, повністю заперечує проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які понесла позивач, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачкою подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та заяву про зменшення позовних вимог у справі (а.с.34, 35). Відповідач подав заяву про зменшення розміру неустойки та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с.50, 65) Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.42) Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). Ухвалою судового засідання від 03.12.2020 відкладено розгляд справи (а.с.47). Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 12.10.2018 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 07.06.2018 (а.с.6-7). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах старшого державного виконавця від 10.05.2019, загальна сума заборгованості за період з червня 2018 року по квітень 2019 року включно становить 12 355,40 грн, з яких: за червень 2018 року - 1 488,00 грн, липень 2018 року - 1 944,00 грн, серпень 2018 року - 1 944,00 грн, вересень 2018 року - 1 944,00 грн, жовтень 2018 року - 1 944,00 грн, листопад 2018 року - 0,00 грн, грудень 2018 року - 77,00 грн, січень 2019 року - 27,00 грн, лютий 2019 року - 16,95 грн, березень 2019 року - 2 027,00 грн, квітень 2019 року - 1 027,00 грн (а.с.8). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків від 10.07.2019 та довідки про доходи від 05.07.2019 вбачається розмір доходу, який отримала [PERSON] за 2018 рік та за І і ІІ квартал 2019 року (а.с.9, 10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.07.2019 за [PERSON] не зареєстровано нерухомого майна (а.с. 13). Довідки КУ «Жидачівська центральна районна лікарня» встановлюють, що [PERSON] , 2006р.н., та [PERSON] , 2010р.н., мають проблеми зі здоров`ям та знаходяться під наглядом установи (а.с.11, 12). Наявні у матеріалах справи квитанцій підтверджують, що [PERSON] здійснював проплати по аліментах на користь [PERSON] у період з 14.09.2020 по 23.09.2020 (а.с.29-31). Згідно з довідками Управління соціального захисту населення від 07.12.2020 №1082, Жидачівського районного центру зайнятості від 04.01.2021 №7 та Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №13 (Сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області від 04.01.2021 №2/02.17.11, [PERSON] дійсно не рахується на обліку в управлінні і не одержує жодних видів допомоги станом на 07.12.2020 Він не зареєстрований у Жидачівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу станом на 04.01.2021. На обліку не перебуває, пенсій та надбавок не отримує (а.с. 51, 66, 67). [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, що підтверджується відповідними пенсійними посвідченнями (а.с.52). Як вбачається із записів у трудовій книжці серії [NUMBER] від 02.07.2003, [PERSON] з 20.08.2015 розпочато виплату допомоги по безробіттю, а 15.05.2016 скорочено виплату цієї допомоги (а.с.53-64). Відповідно до договору від 30.07.2018, адвокат Гаталяк Макар Ярославович зобов`язаний надати юридичні послуги [PERSON] , згідно представлених останнім замовлень, а [PERSON] здійснює оплату за надані послуги на розрахунковий рахунок адвоката Гаталяка М.Я. або готівкою у триденний строк із моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною даного договору (пункти 2.1. та 3.1. Договору) (а.с.37). Згідно з Додатком №1 до Договору ціна за надану юридичну послугу (правнича допомога у справі) становить 2 000,00 грн за годину (а.с.38). Відповідно до Акту приймання-передачі №2 від 01.12.2020 вартість наданих адвокатом Гаталяком М.Я. у справі №443/1106/19 послуг, а саме: усні консультації та складання позовної заяви становить 6 500,00 грн (а.с.39). Квитанція №8862-67Е3-В287-Р475 від 01.12.2020 свідчить про оплату [PERSON] адвокату Гаталяку М.Я. коштів у сумі 6 500,00 грн за договором від 30.07.2018 та Акту №2 від 01.12.2020 (а.с. 40). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виникненням заборгованості з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України та Сімейного кодексу України (далі - СК України). Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Приписами частини 2 статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області 12.10.2018 встановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 07.06.2018. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, однак [PERSON] належним чином не виконував це зобов`язання, у зв`язку з чим за період з червня 2018 року по квітень 2019 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 12 355,40 грн, з яких: за червень 2018 року - 1 488,00 грн, липень 2018 року - 1 944,00 грн, серпень 2018 року - 1 944,00 грн, вересень 2018 року - 1 944,00 грн, жовтень 2018 року - 1 944,00 грн, листопад 2018 року - 0,00 грн, грудень 2018 року - 77,00 грн, січень 2019 року - 27,00 грн, лютий 2019 року - 16,95 грн, березень 2019 року - 2 027,00 грн, квітень 2019 року - 1 027,00 грн. Надаючи оцінку аргументам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову суд зазначає, що обставина наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів у сумі 12 355,40 грн та період, за який вона утворилася, стороною відповідача не заперечувалися, відтак, в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, суд констатує, що ці обставини не підлягають доказуванню. З огляду на викладене та беручи до уваги те, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки пені, передбаченої статтею 196 СК України. Суд звертає увагу на те, що стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів є правом одержувача аліментів, яким позивачка скористалася у визначений законом спосіб. Аналізуючи наведений позивачкою у позовній заяві розрахунок неустойки (пені) суд враховує правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, у якому, зокрема, зазначено таке. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. З огляду на викладене суд вважає, що розрахунок неустойки (пені) позивачкою проведений правильно, з урахуванням наведеної вище позиції ВП ВС та з урахуванням приписів частини 1 статті 196 СК України, відтак нарахована сума пені 12 355,40 грн є належним чином обґрунтованою. Аргументи сторони відповідача щодо невідповідності проведених розрахунків вимогам чинного законодавства, зокрема частини 1 статті 196 СК України, суд вважає помилковими та такими, що спростовуються наведеним вище висновком Великої Палати Верховного Суду щодо способу обрахування неустойки (пені). Щодо аргументів сторони відповідача про наявність підстав для зменшення розміру неустойки суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд звертає увагу на те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а не його обов`язком, і таке право може бути застосоване судом лише за певних умов, а саме: з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Стороною відповідача в обґрунтування цього клопотання зазначено, що у відповідача незадовільний матеріальний стан, оскільки він з 2015 року не працює, інших доходів не має, про що надано відповідні докази. Крім цього, має на утриманні непрацездатних батьків. Проаналізувавши наведені стороною відповідача аргументи суд доходить переконання про відсутність обґрунтованих підстав для зменшення розміру неустойки (пені). Відповідачем не наведено обґрунтованих доводів, підтверджених доказами, що існують об`єктивні причини, які перешкоджають йому знайти роботу, отримувати сталий дохід та виконувати зобов`язання зі сплати аліментів за рішенням суду, чи доводів того, що за станом здоров`я він може виконувати лише певний вид роботи або взагалі не може працювати. Також, обставина наявності у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, не підтверджена жодними доказами. Суд зауважує, що сам по собі факт наявності у особи пенсійного віку не є доказом перебування цієї особи на утриманні у іншої особи, зокрема своєї дитини. Більше того, суд зауважує, що відповідачем не надано доказу його родинного зв`язку з [PERSON] та [PERSON] , а саме: того, що ці особи є його батьками. Щодо питання обґрунтованості інфляційних нарахувань та трьох процентів річних суд звертає увагу на те, що статтею 625 ЦК України передбачено право вимоги кредитора у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Грошове зобов`язання є цивільним правовідношенням, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей. З огляду на викладене суд доходить переконання, що вимоги частини 2 статті 625 ЦК України поширюються на вищезазначені спірні правовідносини, а відтак позивачка має законні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних. Проаналізувавши наведений позивачкою у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних суд доходить висновку, що такий розрахунок проведений вірно та сумнівів у своїй достовірності не викликає. Аргументи сторони відповідача про неправильність розрахунків є виключно словесними, без наведення обґрунтованих розрахунків, тому суд вважає, що нараховані позивачкою інфляційні втрати у сумі 874,18 грн та три проценти річних у сумі 155,01 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 12 355,40 грн, інфляційні втрати у сумі 874,18 грн та три проценти річних у сумі 155,01 грн, а всього заборгованість у сумі 13 384 грн 59 коп. Розподіл між сторонами судових витрат. Щодо аргументів сторони відповідача про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання позивачці правової допомоги суд вважає за необхідне зазначити таке. Приписами статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження отримання правничої допомоги надано договір від 30.07.2018, укладений з адвокатом Гаталяком М.Я. (а.с.37), замовлення №2 як Додаток №1 до договору від 30.07.2018, у якому сторони узгодили вартість послуг адвоката з розрахунку 2 000,00 грн за одну годину (а.с.38) та акт приймання-передачі №2 від 01.12.2020, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Також, матеріали справи містять квитанцію про оплату позивачкою наданих адвокатом послуг у сумі 6 500,00 (а.с.40). Частиною п`ятою статті 135 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, матеріали справи обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи не містять, відповідного клопотання стороною відповідача не подано, а тому суд вважає аргументи сторони відповідача в цій частині необґрунтованими та безпідставними, відтак понесені позивачкою витрати на правничу допомогу у сумі 6 500,00 грн підлягають стягнення з відповідача на її користь повністю. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (768,40 грн). На підставі статей 180, 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved