Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за договором кредиту від 14.09.2006 року в розмірі 21 111,87 доларів США, а також понесені судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №11040826000, відповідно до якого, він отримав споживчий кредит в сумі 30 000,00 дол. США. Строк дії договору встановлено до 14.09.2027 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 14.09.2006 року були укладені договори поруки № 42021 та № 42024 (відповідно). Після отримання кредиту [PERSON] , належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути заборгованість за кредитним договором, відсотки та штрафні санкції. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 157). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , про розгляд справи повідомлялись належним чином (а.с.177,178), причини неявки не повідомляли, будь яких заяв не надходило, відзив на позов не подавали. Відповідачка [PERSON] , та її представник в судове засідання не з`явилась, від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність (а.с.183), а також представник відповідачки надав до суду відзив на позов, та пояснив, що позов не визнає з наступних підстав. 14.09.2006р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11040826000. З метою забезпечення належного виконання договору про надання споживчого кредиту, 14.09.2006р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 42024, за умовами якого строк припинення поруки не встановлено, а строк припинення основного зобов`язання визначено моментом пред`явлення вимоги. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, датою, з якої [PERSON] , припинив сплачувати платежі по кредиту є 10.07.2017 року, останній платіж було здійснено 23.06.2017 року, а вимога про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту була направлена [PERSON]. 11.02.2018р., тобто Банком був порушений шестимісячний строк, передбачений законом, що є підставою для визнання даного договору поруки припиненим. Суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 14.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , було укладено кредитний договір №11040826000, відповідно до якого, [PERSON] , отримав споживчий кредит в сумі 30 000,00 дол. США. Строк дії договору встановлено до 14.09.2027 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним (а.с. 15). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 14.09.2006 року були укладені договори поруки № 42021 та № 42024 відповідно (а.с.29-32). Після отримання кредиту [PERSON] , останній платіж здійснив 23.06.2017р., в подальшому належним чином не виконував грошове зобов`язанн,я в наслідок чого з липня 2017р., виникла заборгованість. 11 лютого 2018р. відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , Банком були направлені вимоги від 02.02.2018р. № 23-1-02/109, № 23-1-02/110, № 23-1-02/111 (відповідно), про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11040826000 від 14.09.2006р. (а.с. 33-35), про що свідчать поштові повідомлення (а.с.36-38). Станом на 28.03.2018 року заборгованість за кредитним договором складає 21 111,87 дол. США, в тому числі: -заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена за строк з 14.08.2017р. по 28.03.2018р. - 19 562,10 дол. США; -проценти за користування кредитом - 1 549,77 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість 1 373,16 дол. США за строк з 14.07.2017р. по 13.03.2018р.; -пеня по кредиту за строк з 15.08.2017р. по 28.03.2018р. - 2 591,43 грн.; -пеня по процентам за строк з 15.08.2017р. по 28.03.2018р.- 3 509,00 грн., що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 39). В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно п.8.2 Розділу 8 кредитного договору, підписання даного договору свідчить про те, що всі умови даного договору, права та обов`язки позичальнику цілком зрозумілі і він погоджується з ними. В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов`язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Отже, позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за договором кредиту в розмірі 21 111,87 дол. США підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення боргу за договором кредиту в солідарному порядку з [PERSON] , та [PERSON] , слід відмовити з наступних підстав. Згідно п. 11.1 Договору про надання споживчого кредиту та п. 2.2. Договору поруки обов`язковою умовою дострокового повернення кредиту є надіслання вимоги боржнику та поручителю (відповідно). Тобто, відповідно до ст. 1052 ЦК України, сторони погодили умови дострокового повернення кредиту, зокрема, надіслання вимоги. Згідно п. 3.1. Договору поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за основним договором. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справі від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. На підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 14 вересня 2014 року по справі № 6-170цс13, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором. Згідно правової позиції, встановленої наведеною постановою, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Відповідно ч 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняється, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідно до пункту 11.1 Договору № 11085023000 від 27.11.2006 року встановлено, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Відповідно до розрахунку наданого Позивачем до суду, датою, з якої [PERSON] , припинив сплачувати платежі по кредиту є 10.07.2017 року, останній платіж було здійснено 23.06.2017 року (а.с.39). Вимога про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11040826000 від 14.09.2006р. від 02.02.2018р. № 23-1-02/111 була направлена [PERSON] (поручителю за Договором поруки № 42024 від 14.09.2006р.) 11 лютого 2018р. (а.с.35). Наведена позиція відображена також і у Постанові ВСУ від 14 вересня 2016 року у справі № 569/1648/14-ц, де зазначено: «виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).» Отже, суд приходить до висновку, що позивачем був порушений шестимісячний строк пред`явлення до поручителя вимоги про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором кредиту, передбачений законом. З тих самих підстав слід відмовити і в задоволенні позову в частині вимог, щодо стягнення боргу за договором кредиту в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] , на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. ст. 533, 559, 1049, 1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: partial