Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 06.04.2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 09.10.2019 року рішенням Коломийського міськрайонного суду. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаної дочки не надає, хоча як батько зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини сторони не досягли. Позивачу, доходи якої складаються із соціальної допомоги по догляду за дитиною, важко самостійно забезпечити дитині належний рівень життя та забезпечити її всім необхідним для розумового, духовного та соціального розвитку. Тому дитина потребує і з боку батька матеріального утримання. Відповідач працює сезонно, має нерегулярний, мінливий дохід, отже, стягнення аліментів буде доречним в твердій грошовій сумі. Тому позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаної дочки в розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, 06.10.2020 року вона подала до суду письмову заяву, якій просить стягувати з відповідача на утримання вказаної дитини аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно, а розгляд справи проводити в її відсутності (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явився, 25.09.2020 року надіслав до суду відзив на позов, відповідно до якого він не погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів в сумі 2 500 грн. щомісячно. Відповідач перебуває в Республіці Польща і через поширення захворювання Сovid-19 не може повернутися в Україну. На своє прожиття та своєї дочки він змушений заробляти, працюючи на роботах, які носять сезонний характер, виїжджати часу від часу за межі України. Позивач, зазначаючи такий розмір аліментів, намагається перекласти надання матеріальної допомоги на утримання дитини повністю на відповідача і не бере до уваги те, що відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, а також, що батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дитини. Посилаючись на норми ст. 182 СК України, відповідач зазначає, що матеріальне становище позивача, як одержувача аліментів у порівнянні з відповідачем є практично однаковим, що повинно враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Також слід враховувати вимоги ст. 180 СК України і виходити з принципу рівності прав і обов`язків батьків в частині матеріального забезпечення своїх дітей, адже позивач є особою працездатного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1 859 грн., а мінімальний розмір аліментів - 929,50 грн. Тому відповідач просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання вказаної дитини до досягнення нею повноліття, а розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 21-23). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 3). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09.10.2019 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано, вказану дочку залишено проживати з позивачем (а.с. 5-7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі наведеного, та враховуючи зменшення позивачем позовних вимог, вік дочки сторін та пов`язані з цим витрати на її утримання, харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, майновий стан платника аліментів, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі, з яким погодилися сторони. Отже, зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved