Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] 09.12.2020 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 03 вересня 2015 року виконавчим комітетом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №18. Вказує на те, що від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Фактично сімейні відносини між ними припиненні з грудня 2019 року, після чого спільного господарства не ведуть та між ними відсутній спір про поділ майна. Крім того вказує, що збереження шлюбу та примирення не є можливим, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.1-8). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29 грудня 2020 року (а.с.10). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 лютого 2021 року, яке відкладено на 22.02.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача (а.с.14). У судове засідання 22 лютого 2021 року учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 17.12.2020 року скерувала до суду заяву, у якій підтримала заявлені вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розглянути справу за їхньої відсутності. (а.с. 11). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення рекомендованих повідомлень. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між відповідачем - [PERSON] , [INFO] та позивачкою - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 03.09.2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2015 року (а.с. 6). Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2016 року та син - [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.01.2019 року. (а.с. 7, 8) На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивачка, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються зокрема із судового збору. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом задоволено в повному обсязі позов [PERSON] , а тому понесені нею судові витрати, у сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved