Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 08 лютого 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві просить змінити розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідача на утримання [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2011 року. Стягувати з позивача на користь відповідача на утримання [PERSON] , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину- [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2011 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття. З 30 травня 2014 року позивач перебуває у повторному шлюбі, який був зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції в Харківській області. Від повторного шлюбу позивач має малолітню дитину- [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача. Зміна сімейного стану позивача потягла зміну його матеріального становища, що є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення аліментів. Відповідач скористалась своїм правом на подання до суду відзиву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначаючи, що протягом десяти років позивач не сплачував аліменти на утримання спільного сина взагалі, а почав їх сплачувати лише в грудні 2020 року, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 29 березня 2021 року становить 97 332,00 гривні. Відповідач звертає увагу суду на те, що на цей час у неї змінився сімейний та матеріальний стан в бік погіршення, а відповідно і погіршилось матеріальне становище спільного сина позивача та відповідача, погіршився його стан здоров`я, що пов`язано із значними витратами на його лікування. Також відповідач зазначає, що окрім сина має на утриманні матір, яка є непрацездатною та хворіє на цукровий діабет, стенокардію, миготливу аритмію, дифузний кардіосклероз, атеросклероз кореня аорти, гіпертонічну хворобу, катаракту обох очей. За станом здоров`я матір потребує постійного нагляду та медичної допомоги, які відповідач змушена їй надавати. Через те, що відповідач багато часу приділяє нагляду за хворою матір`ю, вона не може працевлаштуватись, тому не має постійного доходу, змушена перебиватись випадковими заробітками, які є занадто малими. Стан здоров`я спільного сина позивача та відповідача теж є незадовільним. Протягом 12 років він перебуває на диспансерному обліку з приводу вегето-судинної дистонії, синдрому дефіциту уваги, гіперзбудження, кардіомії. Йому постійно необхідно оперативне втручання з приводу врісшого нігтя 1-го пальця на правій нозі, він страждає на хронічний гайморит, холецистопатію, дисметаболічну нефропатію,гіперпневматоз кишківника, себорею середньої тяжкості. Рух справи 08 лютого 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 02 квітня 2021 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшов відзив відповідача по справі, який було подано у встановлений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року п`ятнадцятиденний строк. Будь-яких інших заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від сторін не надходило. Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 180 Сімейного кодексу України(далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12 вищезгаданого закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2011 року(а.с.10) з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ј частині від заробітку(доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2010 року та до досягнення ним повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно пункту 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , відповідно до якого мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.5). Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. З пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні судом встановлено, що позивач офіційно працевлаштований, працює водієм, але який розмір заробітної плати отримує позивач на сьогоднішній день представник позивача повідомити суду не зміг, повідомив, що у листопаді 2020 році заробітна плата складала 5 000,00 грн. З трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю(а.с.8) вбачається, що 06 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, згідно якого [PERSON] був прийнятий на роботу водія. Відповідно до довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням(а.с.9), судом встановлено, що нарахування заробітної плати проводилося з липня 2015 року по листопад 2020 року, а розмір заробітної плати змінювався починаючи з 1 115,22 до 5 000,00 гривень на місяць. З пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні було встановлено, що на сьогоднішній день [PERSON] продовжує працювати за договором водієм, в добровільному порядку аліменти на утримання дитини не сплачує. Стягнення аліментів відбувається у примусовому порядку виконавчою службою. Також судом встановлено, що 30 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб(а.с.6). З свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Докази щодо того, з ким проживає дитина [PERSON] , де зареєстрована та на чиєму утриманні знаходиться донька позивача матеріали справи не містяться. При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. З пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні судом встановлено, що відповідач - мати дитини, на користь якої стягуються аліменти, офіційно не працює, але має підробіток. Середній дохід становить від 3 500,00 до 4 000,00 гривень на місяць. Також підтвердила, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Зазначила, що їх син потребує лікування, у зв`язку з чим необхідні значні кошти. Також повідомила суду, що на її утриманні знаходиться хвора непрацездатна мати, яка потребує догляду та лікування. В добровільному порядку аліменти на утримання їхнього сина позивач не сплачував протягом 10 років, заборгованість по сплаті аліментів становить 97 332,00 гривень. Також разом з відзивом на позовну заяву відповідач надала докази щодо підтвердження її матеріального становища та здоров`я дитини. З довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини в сел. Бабаї вбачається, що [PERSON] 28 лютого 2020 року було поставлено діагноз щодо необхідності оперативного втручання з приводу врісшого нігтя 1-го пальця на правій нозі (а.с. 39). З довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини в сел. Бабаї вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку лікарні з діагнозом: вегето-судинна дистонія, синдром дифіциту уваги, гіперзбудження, кардіомія протягом 12 років (а.с. 40). З висновку ультразвукової діагностики органів черевної порожнини, нирок та сечового міхура, наданого лікарем [PERSON] , вбачається, що [PERSON] хворіє на холецистопатію, дисметаболічну нефропатію, гіперпневматоз кишківника (а.с. 43). З медичних документів, виданих на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] є матір`ю відповідача, хворіє на цукровий діабет, стенокардію, миготливу аритмію, дифузний кардіосклероз, атеросклероз кореня аорти, гіпертонічну хворобу, катаракту обох очей (а.с. 47-53). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого держаним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Побієм Артемом Анатолійовичем стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні дитини- [PERSON] в розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2010 року та до досягнення ним повноліття вбачається, що станом на 29 березня 2021 року борг по аліментам складає 97 332,00 гривень (а.с. 58-59). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Суд враховує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів позивача [PERSON] за останні роки, які передували зверненню до суду з відповідною позовною заявою. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вищевказана позиція узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові ВС КЦС від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 де зазначене, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Отже суд звертає увагу, що розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення іншої дитини та суперечитиме її інтересам. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно статтей 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частині від заробітку(доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2010 року та до досягнення ним повноліття. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина, в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів лише у зв`язку з народженням другої дитини суд не вбачає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed