Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Старосамбірська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування 14.05.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.09.2010 року. 27.08.2014 року відповідачка [PERSON] зареєструвала новий шлюб з [PERSON] Мати дітей з її теперішнім чоловіком, а також разом з бабусею і дідусем, вищевказаних дітей, зловживали алкогольними напоями та вели аморальний спосіб життя. Відповідачка [PERSON] не займалася вихованням своїх дітей, часто залишала їх без нагляду. Тому рішенням виконавчого комітету Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 08.06.2016 року №13 малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] було відібрано від матері, [PERSON] , у зв`язку з існуванням факту загрози життю та здоров`ю дітей. Відповідач [PERSON] також ніколи не цікавився життям своїх дітей, не допомагав матеріально, не виявляв бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні. Діти жодного разу не бачили та не знають його. З урахуванням уточнення до позовної заяви просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться у Лаврівському дитячому будинку (а.с.55). Ухвалою судді від 05.06.2018 року провадження по даній справі відкрито та підготовче судове засідання призначено на 11 годину 00 хвилин 01 жовтня 2018 року. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] . уточнені позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у 2014 році зареєструвала новий шлюб. З листопада 2013 року діти перебувають на обліку як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Мати залишала дітей на кілька днів, сусіди рятували дітей. Рішенням суду від 12.09.2016 року у матері було відібрано дітей та влаштовано у Лаврівський дитячий будинок. Постійно зловживає алкогольними напоями. До дітей в дитячий будинок, інколи, навідується, проте питання про повернення їй дітей, не порушувала. Веде аморальний спосіб життя. Батько дітей [PERSON] дітьми не цікавиться, протягом усього часу перебуває за кордоном. Родичі батька з дітьми не спілкуються. Батько, взагалі, не бачив дітей. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином в тому числі через виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України(а.с.51, 62, 74, 99, 118), заперечень чи відзиву на позовну заяву не надали, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надіслали, повідомлень про причини неявки суду також не надали. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України: відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явивлися в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, свідків, оглянувши цивільну справу №2-454/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження (а.с.5-6) батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З листа Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.06.2016 року №1153/02.2-06-25 відомо, що в архіві відділу наявний актовий запис про: шлюб №1 від 28.07.2014 року складений виконавчим комітетом Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області на громадянина [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 15.06.2016 року №183/01-04 малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано в Лаврівський дитячий будинок відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації, як дітей, які потребують соціальної підтримки (а.с.8). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.09.2016 року у [PERSON] відібрано дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, визначено місцем їх проживання - Лаврівський дитячий будинок відділу освіти Старосамбірської райдержадміністрації, що знаходиться у селі Лаврів Старосамбірського району Львівської області. Вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.15-16). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.7) та довідки, виданої виконкомом Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.10), [PERSON] , 1975 року народження, проживає в с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, разом з батьками та братом. Житлово-побутові умови незадовільні. Діти зареєстровані у вказаному будинку, проте знаходяться на утриманні у Лаврівському дитячому будинку. Крім того, за час перебування малолітніх дітей на повному державному утриманні мати [PERSON] , провідуючи своїх дітей декілька разів перебувала у нетверезому стані, мала занедбаний вигляд. Діти соромилися своєї мами. Батько, [PERSON] , від моменту влаштування дітей у дитбудинок, жодного разу не цікавився життям та здоров`ям дівчаток (а.с.12). Згідно характеристики Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області [PERSON] проживає в с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, веде бродячий спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкоголем, одружена, з чоловіком разом не проживає (а.с.9, 76). З довідки виконкому Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 28.03.2017 року №410 відомо, що [PERSON] , [INFO] , дійсно, 16.02.2011 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вибув у Росію (а.с.11). Судом з`ясовано, що з метою встановлення місця знаходження [PERSON] , службою у справах дітей Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області було скеровано запит в Старосамбірське відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. В процесі розгляду звернення були опитані родичі даного громадянина, матір - [PERSON] та сестру [PERSON] , які повідомили, що постійне місце проживання [PERSON] є у Російській Федерації, де він має сім`ю, однак точна адреса місця його проживання їм невідома. Крім того, мати та сестра [PERSON] повідомили, що він не є біологічним батьком дітей [PERSON] , так як вони спільно не проживали та шлюбних відносин не підтримували задовго до розірвання шлюбу. Також Старосамбірським ВП надіслано запит в оперативно-розшуковий відділ Західного регіонального управління для підтвердження факту перетину Державного кордону України [PERSON] в період з 1997 року по даний час із наданням інформації про час та місце перетину. Проте у наданні інформації було відмовлено відповідно до ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» та ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рекомендовано звернутися до Адміністрації Держприкордонслужби. Крім того, орган опіки та піклування Старосамбірської РДА звертався в Генеральне консульство Російської Федерації в м. Львів для сприяння встановлення місця проживання батька, але було відмовлено в наданні такої інформації, оскільки дане питання не відноситься до компетенції консульства (а.с.17-20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] показали, що [PERSON] веде розгульний та аморальний спосіб життя, дітей не доглядає. [PERSON] була ініціатором відібрання у неї дітей та поміщення їх до Лаврівського дитячого будинку. Інколи бачить її на базарі, продає гриби. В сім`ї у них все було добре поки [PERSON] не поїхав у Сургут. Їхня перша дитина втопилася, через рік померла друга дитина- інвалід. У 2010 році у них згорів будинок. В будинку, де проживає, - повна антисанітарія, умов для проживання дітей немає. Свідок [PERSON] показала, що працює вчителем Лаврівської ЗСШ І ступеня. [PERSON] до школи не приходить, дівчатками не цікавиться, діти про маму і батька нічого не говорять, частіше розповідають про бабусю. Діти виховані, добре вчаться. Свідок [PERSON] , в.о. директора Лаврівського дитбудинку, показала, що була присутня, коли забирали дітей від матері. Діти були голодні, не помиті, запущені, не мали своїх речей. Мати, інколи, приїжджає в дитбудинок, але в нетверезому стані. Дівчатка на контакт з нею не йдуть, бо соромляться такої мами. Бачила [PERSON] в автобусі, коли вона їхала до дітей. Була неадекватна, нечиста, непомита. Впала посеред автобуса. Коли дитина була в лікарні, мати її не провідувала. Інколи дзвонить. Діти добре вчаться, розумні, проте трохи замкнуті. Батька не було жодного разу. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів. Старосамбірська районна державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є доцільним позбавити батьківських прав відносно двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей (а.с. 13-14). Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15) роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приділяють протягом тривалого часу уваги дітям: не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток дітей, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначене відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Суд також враховує той факт, що жодних доказів вчинення відповідачам [PERSON] та [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми іншими особами суду не надано, до державних органів, органів внутрішніх справ, судових органів відповідачі за захистом своїх прав як матері, чи батька не зверталися. Неявка відповідачів в судові засідання також свідчить про їх байдуже ставлення про позбавлення їх батьківських прав відносно їхніх дітей. В судовому засіданні також не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів не позбавляв їх можливості приймати участь у вихованні дітей, сприяти їхньому духовному та фізичному розвитку, цікавитись життям та здоров`ям дітей, приймати участь у їхньому становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Аналіз наведених обставин свідчить, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше шести місяців, без поважних причин, не дбають про стан здоров`я дітей, про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не готують їх до самостійного життя, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, тобто ухиляються від виконання батьківських обов`язків, що дає підстави позбавити їх батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться в Лаврівському дитячому будинку.

Outcome: approved