Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 5 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 2000 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно закону, починаючи з 08 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Суд першої інстанції виходив із того, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі,мають сина [PERSON],[INFO]. Дитина проживає разом із позивачкою. Відповідач визнав позов. В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду, стягнувши аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Посилався на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Його не було повідомлено про розгляд справи належним чином, копію позовної заяви не отримував. Вважає, що у суду не було підстав стягувати аліменти в твердій сумі, оскільки він має постійну роботу, отримує заробітну плату в сумі 1549 грн. щомісячно. Крім того, він щомісячно сплачує кошти в рахунок погашення кредиту. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду та вимог заявлених у суді першої інстанції. Стягуючи аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі,суд першої інстанції виходив із того, що відповідач визнав позов. Разом з тим,такий висновок суперечить вимогам матеріального та процесуального права. Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи чи інтереси інших осіб,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) батька, матері дитини. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний,мінливий дохід,частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин,що мають істотне значення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 19 серпня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину, [PERSON],[INFO]. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, мешкає окремо і добровільно допомогу на утримання дитини не надає. [PERSON] працює в якості бригадира машиністів екструдера в ТОВ «ДПА» та має постійний заробіток в розмірі 1549 грн., що підтверджується довідкою підприємства. Доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також ,що є інші обставини,які мають істотне значення не надано. За встановлених обставин,стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. суперечить положенням ст.183 СК України. Тобто законні підстави для визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. відсутні,оскільки зазначений розмір перевищує розмір щомісячної заробітної плати відповідача. Доказів того, що він має інші доходи суду не надано. Сторони підтвердили в апеляційній інстанції про відсутність ,крім заробітної плати, будь-яких інших доходів, які б давали можливість виплачувати аліменти в більшому розмірі. Прийняття визнання відповідачем позову в даному випадку суперечить закону. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку,але не менше,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved