Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Перший український міжнародний банк звернулося до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ „Перший український міжнародний банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 5888725 від 26 листопада 2007 року, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 38\~000 доларів США зі сплатою 11,9% річних, строком до 26.11.2027 для купівлі квартири за адресою: [ADDRESS]. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка була придбана за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 5888823 від 26.11.2007, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 26.11.2007 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1-1848. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 41 858,36 доларів США та 74 642,07 гривень. До цього часу рішення суду не виконане у повному обсязі. Згідно з постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 07.12.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу (Банку) на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження у звязку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громи України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону на примусове звернення стягнення на нерухоме майно (зокрема, квартиру), якщо воно є забезпеченням кредитів, виданих в іноземній валюті, та є єдиним житлом. У звязку з цим банком прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7.1. Договору іпотеки. 16.09.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано право власності на квартиру за адресою Запорізька область, [PERSON], вулиця Жаботинського Леоніда (Правди)[ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк». На дату звернення до суду з позовом Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» є власником квартири [ADDRESS]. У звязку з зазначеним позивач просить виселити з квартири № 20 у будинку № 6 по вулиці Леоніда Жаботинського у місті Запоріжжі [PERSON], [PERSON] без надання іншого житла та зняти з реєстраційного обліку, а також стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та день судового засідання сповіщався, причину неявки суду не повідомив, при цьому надав висновок про недоцільність виселення [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в звязку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5888725 від 26 листопада 2007 року, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 38\~000 доларів США зі сплатою 11,9% річних, строком до 26.11.2027 для купівлі квартири за адресою: [ADDRESS]. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка була придбана за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 5888823 від 26.11.2007, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 26.11.2007 року та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1-1848. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконує. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2013 року у справі №335/432/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 41 858,36 доларів США та 74 642,07 гривень. До цього часу рішення суду не виконане у повному обсязі. Згідно з постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 07.12.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу (банку) на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громи України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону на примусове звернення стягнення на нерухоме майно (зокрема, квартиру), якщо воно є забезпеченням кредитів, виданих в іноземній валюті, та є єдиним житлом. У звязку з цим банком прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7.1. Договору іпотеки. 16.09.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано право власності на квартиру за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Жаботинського Леоніда (Правди)[ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк». Відповідно до розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних\~\~справ в п. 43 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»\~\~суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно ч.3 ст.33 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а згідно ч.1 ст.36 вищевказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з п. 4.7.1. договору іпотеки від 26.11.2007 року у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у власність, про що письмово повідомити іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимог за основним зобовязанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором ,які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. 15.07.2016 року [PERSON] було направлено вимогу (попередження стосовно ухвалення рішення ПАТ „ ПУМБ про прийняття предмету іпотеки у свою власність) . Згідно листа Укрпошти поштове відправлення вручене адресату особисто 22.08.2016 року. В даному випадку цей договір згідно ст.36, 37 ЗУ «Про іпотеку» вважається договором\~\~про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки\~\~на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою\~\~для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору\~\~за своїми правовими наслідками\~\~та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 26.09.2016 року [PERSON] ПАТ „ПУМБ було направлено листа з вимогою про добровільне звільнення квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у м. Запоріжжя . Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України „Про іпотеку виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Вирішуючи питання про виселення відповідачів з підстав, передбачених ч.3 ст.109 ЖК УРСР та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» в звязку з набуттям позивачем права власності на квартиру відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, суд враховує, що позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України доведено належними доказами факт виконання банком вимог п.4.7.2 договору іпотеки щодо повідомлення іпотекодавця про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а також щодо дотримання вимог ч.3 ст.109 ЖК УРСР та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» в частині направлення банком письмової вимоги відповідача про звільнення квартири. За зазначених вище обставин, суд вбачає законні підстави для виселення [PERSON] , [PERSON] без надання їй іншого житлового приміщення з квартири [ADDRESS]. Щодо позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON], [PERSON] суд враховуючи положення ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, яка передбачає зняття з\~\~реєстрації\~\~місця проживання особи на підставі судового рішення про виселення вважає їх такими, що задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Outcome: partial