Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, вони не розуміли один одного та не могли дійти згоди з будь-яких сімейних питань. З жовтня 2018 року вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, примирення між ними неможливе. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просить суд його задовольнити. Відповідач позов визнав повністю. Заяви учасників справи. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її предстаквника (а.с.17). Представником позивача подано заяву про призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.18). Процесуальні дії у справі. 22.07.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.10). Ухвалою від 01.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.11-12). Ухвалою від 09.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.21). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 травня 2010 року у Дідушицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу дружині прізвище змінено на « [PERSON] ». Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 11.05.2010 серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтв про народження від 06.03.2013 (серії [NUMBER] ) та 20.11.2014 (серії [NUMBER] ) батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.7, 8). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини та наявності у сторін дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з позиції її представника, а відповідач визнав позов повністю, про що ствердив у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved