Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 26 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського суду Одеської області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд, шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №209 - розірвати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, збереження шлюбу суперечить кожному з подружжя, в зв`язку з чим вона і звернулася з вказаним позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 30 березня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи у відсутність, з позовними вимогами позивача згодний. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2003 року, у відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №209. /а.с. 3/ Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . /а.с. 7-8/ Оцінка аргументів сторін. Нормативне обґрунтування, висновки суду. Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, збереження шлюбу суперечить кожному з подружжя. Спору, що до майна між ними нема. Відповідач не заперечував проти вказаних стверджень позивача, про що зазначив в наданій суду заяві. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved