Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 17.02.2020 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б.н. від 13.02.2013 в розмірі 139191,77 грн. На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 13.02.2013 АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 1100 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка, підписавши 13.02.2013 заяву-анкету погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що додані до позову. Відповідачка умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 31.10.2019 становить 290 439,76 грн. Суму боргу складає: заборгованість за кредитом - 1150 грн, 274630,17 грн - відсотків, 7200,00 грн. - пені. З цієї заборгованості банк просить стягнути борг за тілом кредиту 1150 грн та 138041,77 грн відсотків за період з 13.02.2013 до 30.10.2018, а всього 139191, 77 грн. Відповідачка відповідно до поданої заяви позовні вимоги визнала частково, погоджується на сплату боргу за тілом кредиту у розмірі 1150 грн. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 04.03.2020 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі ( а.с. 44). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, до суду спрямувала заяву про часткове визнання позову. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 13.02.2013 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», на виконання умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9). Відповідачка після реєстрації шлюбу 24.12.2015 змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до розрахунку боргу, доданого позивачем до позовної заяви, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахував відповідачці борг за кредитним договором б.н. від 13.02.2013, станом на 31.10.2020 у розмірі 1150 грн - за тілом кредиту та за процентами за період з 13.02.2013 до 30.10.2018, - 138041, 77 грн (а.с. 7-8). Норми права, які застосував суд Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляє Банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, Банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 536 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частинами першою, другою статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. За змістом частини другої цієї статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Суд частково задовольняє позовні вимоги, стягуючи лише борг за тілом кредиту, з таких підстав. Враховуючи положення статей 77, 79-81 ЦПК України, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин, якими позивач обрятовує позовні вимоги, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Банк, пред`являючи вимоги до відповідачки про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 13.02.2013, Тарифів та Витягу з Умов та правил банківських послуг, які розміщені на банківському сайті та як невід`ємні частини цього договору. Проте з наданої банком заяви-анкети від 13.02.2013 вбачається, що процентна ставка у ній не зазначена. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», що позивач додав до позову розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, роздруковані із сайту позивача «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» належними доказами бути не можуть, оскільки ці доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. За таких обстави, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», що розміщені на банківському сайті, які не містять підпису відповідачки не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 13.02.2013 між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд вважає, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви від 13.02.2013, в якій не зазначено строку повернення кредиту (користування ним). Факт отримання відповідачкою грошових коштів за тілом кредиту доводиться розрахунком боргу та вказана обставина не спростовано відповідачкою. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти, в добровільному порядку позивачеві не повернуті в повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2019 року у справі № 591/1325/17 (провадження № 61-26267 св18). На підставі наведеного, суд стягує з відповідачки на користь позивача борг за тілом кредиту в розмірі 1150 грн, відмовляючи у стягненні відсотків у розмірі 138041, 77 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 18,17 грн (1150 * 2199,77: 139191,77).

Outcome: partial