Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство\~ «ОТП [PERSON]» звернувся до Полтавського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ML-D00/127/2007 від 10.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 48\~000, 00 швейцарських франків. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що маж відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 28.01.2016 року має заборгованість, яка складається з наступного: 45649,86 швейцарських франків - заборгованість по сплаті кредиту; 7446,31 швейцарських франків заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. 10 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору було укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та [PERSON]. 10 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору було укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007/1 між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та [PERSON]. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договорів поруки [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ([PERSON]М.) його зобов'язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. На підставі викладеного прохали стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 53096, 17 швейцарських франків , що за офіційним курсом НБУ станом на 28.01.2016 року складає 1299051, 05грн. Відповідачем [PERSON] до суду подано зустрічну позовну заяву, яку в подальшому уточнив, та аргументував її тим, що у 2007 році він виявив бажання поліпшити умови проживання своєї родини, а саме здійснити ремонт свого будинку , а також допомогти брату придбати квартиру в місті Полтаві, оскільки останній свого житла не мав. Оскільки своїх заощаджень не вистачало то я 29 листопада 2007 року звернувсь до ПАТ «ОТП [PERSON]» з приводу надання можливості отримати споживчий кредит для придбання квартири та косметичного ремонту. При цьому було звернуто увагу працівників ПАТ «ОТП [PERSON]» на те, що оскільки має потребу у досить великому кредиті, то обслуговування такого кредиту (сплата тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, інших платежів) повинне бути реальним для доходів його сім'ї. Працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» запропонували оформити та отримати кредит у швейцарських франках, оскільки за їх словами кредит саме у такій валюті (порівняно із гривнею та доларом США) є найдешевшим для обслуговування. Це вони пояснювали тим, що: *по - перше, швейцарський франк коштує недорого і зміна його вартості не є суттєвою (станом на 01.01.2006 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 3,831649 грн. за 1,00 СНР, станом на 01.01.2007 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,138932 грн. за 1,00 СНР, станом на 01.07.2007 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,107875 грн. за 1,00 СНР, станом на 10.07.2007 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,148236 грн. за 1,00 СНР, станом на 10.12.2007 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,4699 грн. за 1,00 СНР); *по друге, відсоткова ставка за кредитом у швейцарських франках набагато нижча, ніж відсоткова ставка за кредитом в інших валютах (наприклад, у гривнях, доларах США). Співробітники ПАТ «ОТП [PERSON]» повідомили про те, що останніми постійно здійснюється дослідження з питань зміни курсів іноземної валюти і згідно з такими дослідженнями ПАТ «ОТП [PERSON]» протягом всього строку, на який мені необхідно отримати кредитні кошти (30 років), встановлений [PERSON] Банком України офіційний курс гривні до швейцарського франку у жодному разі не буде становити більш ніж 5,00 гри. за 1,00 СНР. Повіривши вказаній вище інформації, відповідач [PERSON] погодився оформлювати та отримати у ПАТ «ОТП [PERSON]» кредит у швейцарських франках, а не в іншій валюті. 10 грудня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) було укладено Кредитний договір № ML-D00/127/2007. Предметом вищевказаного кредитного договору було зобов'язання Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» надати [PERSON] в кредит кошти в розмірі 48 000,00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків, а останній зобов'язався своєчасно виплачувати надані кредитні кошти в строк до 10 грудня 2037 року. Кредитні кошти як це передбачено пунктом 2 Кредитного договору № ML-D00/127/2007 надані на придбання нерухомості та оплату комісії Банку. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному Кредитному договору № ML-D00/127/2007від 10 грудня 2007 року було укладено Договори поруки, а саме: - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR - ML-D00/127/2007/1, яким забезпечено виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № ML-D00/127/2007 від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків; - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007, яким забезпечено виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № ML-D00/127/2007від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків; - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТІЇ [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір іпотеки № PML-D00/127/2007, яким забезпечено виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № ML-D00/127/2007 від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків шляхом передачі в іпотеку квартири [ADDRESS]; - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір іпотеки № PML- D0/127/2007/1, яким забезпечено виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № М ML-D00/127/2007 від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків шляхом передачі в іпотеку квартири [ADDRESS]. Для отримання кредиту 10 грудня 2007 року відповідач підписав та надав ПАТ «ОТП [PERSON]» кредитну заявку, згідно з якою просив останнього перерахувати на мій поточний рахунок № 26207001752004 кредит у розмірі 48 000,00 швейцарських франка. Кредитний договір також передбачав надання кредиту у розмірі 48 000,00 швейцарських франка, що є еквівалентом 214 555,20 гри. (станом на 10.12.2007 р. встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,4699 грн. за 1,00 СНР). У той же час уклавши Кредитний договір працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» повідомили про те, що такої великої суми у швейцарських франках у ПАТ «ОТП [PERSON]» немає, тому отримати грошові кошти [PERSON] зможе лише в іншій валюті, а саме у доларах СІНА. На зауваження щодо того, що Кредитний договір передбачає надання кредиту лише у швейцарських франках, працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» відповіли, що грошові кошти у розмірі 42 142,00 доларів США вже перераховані ПАТ «ОТП [PERSON]» на поточний рахунок відповідача, і якщо останній не захоче їх отримувати (знімати з поточного рахунку), то ПАТ «ОТП [PERSON]» все одно буде починаючи з 10 грудня 2007 року нараховувати відсотки за користування кредитом. Після чого відразу ж надали для підписання [PERSON] договір № МЬ - О00/127/2007/ СНР від 10 грудня 2007 року яким передбачалась видача кредитних коштів лише у валюті першої групи класифікатора - доларах США чи Євро. В зв'язку з такими діями працівників ПАТ «ОТП [PERSON]» [PERSON] був змушений підписати заяву про видачу готівки № 10 від 10 грудня 2007 р. та додатковий договір № МЬ - О00/127/2007/ СНР від 10 грудня 2007 року до Кредитного договору, и. 2 якого обмежував мене у праві реального отримання кредитних коштів саме у швейцарських франках і передбачає, що кредитні кошти у готівковій або безготівковій формі можуть бути надані лише у доларах США чи євро. Такі дії працівників ПАТ «ОТП [PERSON]» були спрямовані на те, щоб ПАТ «ОТП [PERSON]» додатково заробив досить велику суму грошових коштів на конвертації однієї валюти на іншу. Реальне отримання мною від ПАТ «ОТП [PERSON]» за Кредитним договором грошових коштів у розмірі 42 142,00 доларів США підтверджується заявою про видачу готівки № 10 від 10 грудня 2007 року. При цьому, ПАТ «ОТП [PERSON]» за Кредитним договором повинно було видати кредит у розмірі 48 000,00 швейцарських франка, що є еквівалентом 214 555,20 грн. (станом на 10 грудня 2007 року встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку становив 4,4699 СНР за 1,00 гри.), а реально видало кредит у розмірі 42 142 доларів США, що є еквівалентом 212 817,10 грн. (станом на 10 грудня 2007 року встановлений НБУ офіційний курс гривні до долару США становив 5,045 ІІ80 за 1,00 грн.). Отже, [PERSON] фактично отримав від ПАТ «ОТП [PERSON]» кредит у гривневому еквіваленті на 2000,00 грн. менше ніж та сума кредиту, яка була передбачена Кредитним договором. Після отримання кредиту вартість швейцарського франку постійно змінювалася в бік збільшення. Якщо порівняти встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку станом на 10 грудня 2007 року та станом на 2016 рік, то курс швейцарського франку збільшився більш ніж у 4 рази. Вважає, що працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» навмисно під час вирішення мною питання про те, чи отримувати у ПАТ «ОТП [PERSON]» кредит взагалі, і якщо отримувати, то в якій саме ватюті, ввели мене в оману щодо того, що обслуговування кредиту у швейцарських франках буде коштувати нібито небагато та що кошти будуть видані мені у швейцарських франках відразу ж після підписання договору, та відразу ж після підписання кредитного договору повідомили, що такої суми в банку не має і відповідно її необхідно конвертувати у долари США, більше того якщо уважно проаналізувати динаміку зміни курсу іноземних валют, то видно, що для мене як для позичальника набагато дешевше було все ж таки отримати кредит у національній валюті а не іноземній. Вирішуючи питання про те, чи отримувати у ПАТ «ОТП [PERSON]» кредит взагалі, і якщо отримувати, то в якій саме валюті, суттєвий (а скоріше за все саме вирішальний) вплив мали поради, рекомендації та твердження працівників ПАТ «ОТП [PERSON]». Якби працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» не стверджували, що кредит буде видано у валюті договору (Швейцарський франк) та що протягом всього строку, на який [PERSON] хотілось отримати кредитні кошти (30 років), встановлений НБУ офіційний курс гривні до швейцарського франку у жодному разі не буде становити більш ніж 5,00 грн. за 1,00 СНР, то я ніколи б не погодився на отримання кредиту у швейцарських франках. Більше того, жодного разу до укладення Кредитного договору працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» ні усно, ні письмово не ознайомлювали з тарифами ПАТ «ОТП [PERSON]», не повідомляли сукупну вартість кредиту більше того не було надано жодної інформації щодо умов кредитування. У той же час у Кредитному договорі та додаткових договорах до нього є положення про те, що нібито позичальник ознайомлений з тарифами банку. Насправді ж працівники ПАТ «ОТП [PERSON]» категорично відмовилися виключати з тексту договорів такі положення, мотивуючи це тим, що тексти договорів ПАТ «ОТП [PERSON]» є типовими, на інших умовах договори не укладаються. При цьому останніми так і не було надано мені для ознайомлення тарифи банку. Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, виходячи з умов вищевказаного Кредитного договору № МЬ - О00/127/2007 вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання нерухомості, а відповідно Кредитний договір є договором споживчого кредиту. Згідно ч. З ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зважаючи на те, що споживчий кредитний договір є договором приєднання, сторона, що розробляє умови правочину, при визначенні його умов повинна враховувати вимоги чинного законодавства, зокрема Закон України «Про захист прав споживачів», котрий, враховуючи суб'єктний склад учасників правочину в даному випадку, - є спеціальним законом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту в абсолютному та відносному значенні, вказати наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, зазначити переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Дана норма кореспондує із ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», що визначають аналогічний обов'язок кредитора. Ст. 19 цього Закону встановлює, що захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг. З метою виконання фінансовими установами вимог Закону України «Про захист прав споживачів» 10 травня 2007 року Постановою НБУ №168 було затверджено «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», котрими деталізовано вимоги Закону. Так, [PERSON] України своїми листами № 18-112/219-637 від 19 січня 2006 року, № 43-311/4217-7165 від 13 липня 2007 року, № 40-117/2093/-6134 від 16 червня 2007 року та Постановою № 98 від 28 березня 2007 року «Про схвалення методичних рекомендацій щодо вдосконалення корпоративного управління в банках України» неодноразово попереджав комерційні банки про вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та можливість виникнення комплаєнс - ризиків та непередбачених втрат від невиконання імперативної норми Закону. Також регулятор зазначив, що уразі декларування банком у договорі зі споживачем будь-якої послуги, споживач має право не тільки в деталях знати предмет задекларованої послуги, а також отримати зазначену послугу належної якості, відповідно до умов договору. ПАТ «ОТП [PERSON]» не надано, а ні до позовної заяви, а ні на вимогу суду доказів проведення зі мною переддоговірної роботи у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови НБУ № 168 від 10 травня 2007 року. Відповідно до 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, ціни або способу розрахунку ціни. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. У Директиві 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики зазначається, що фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи зобов'язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Директива розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди. Згідно п. 2 ст. 7 Директиви, комерційна діяльність вважається такою, що вводить в оману, якщо вона містить недостовірну інформацію або створює загальне враження, що вводить чи може ввести в оману, навіть, якщо інформація вірна у відношенні одного або декількох елементів такої інформації. Разом з тим, бездіяльністю, що вводить в оману вважається така комерційна діяльність, в котрій, виходячи з фактичної ситуації, приймаючи до уваги всі особливості, обставини та обмеження комунікативного середовища, продавець не надає суттєво необхідної середньо-статистичному споживачеві інформації для прийняття обдуманого рішення щодо угоди, що веде або може призвести до укладення середньостатистичним покупцем угоди, яка не була б укладена ним при інших обставинах. Також, вводячою в оману бездіяльністю визнається ненадання продавцем або несвоєчасне надання в двоякій, нечіткій, незрозумілій формі інформації, що вважається суттєвою. Зокрема, суттєвою є інформація про ціну угоди. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12 квітня 1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Відповідно до п. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203, ч, 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. В даному випадку заслуговує на увагу той факт, що відповідності до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел в діях однієї із сторін правочину. наявність умислу, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, що діяла під впливом обману. Разом з тим, згідно інформаційного листа ВСУ від 01 лютого 2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» (2009 - 2012 рр.) вбачається, що при вирішенні спорів про захист прав споживачів судам слід враховувати, що тягар доказування обставин, що звільняють від відповідальності за виконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду лежить на продавцеві товару чи послуги. Закон України «Про захист прав споживачів» містить спеціальні норми, що, превалюють над загальними. Виходячи із принципу рівності сторін та, враховуючи все вищезазначене вважаю, що в діях ПАТ «ОТП [PERSON]» наявний факту обману та недобросовісної підприємницької практики. Умисел в діях ПАТ «ОТП [PERSON]» має місце в замовчуванні та перекрученні реальної ціни пропонованої фінансової послуги, декларуванні в кредитному договорі заниженої ціни у вигляді значення абсолютного здорожчання кредиту, видача кредиту не в валюті договору а у доларах СІЛА шляхом підписання цього ж дня додаткового договору. Доказом приховування істотної інформації, що необхідна споживачу для здійснення ним свідомого вибору, є не-проведення ПАТ «ОТП [PERSON]» визначеної Законом України «Про захист прав споживачів» переддоговірної роботи, що мало безпосередній вплив на прийняття мною як споживачем рішення щодо кредитування на певних умовах та призвело до укладення споживачем кредитного договору за найбільш невигідною для нього, та водночас, за найбільш прибутковою для банку, ануїтетною схемою. Мотивом введення [PERSON] як споживача в оману є отримання максимально можливого прибутку, в тому числі й прихованого. В своєму зустрічному позові [PERSON] прохав Визнати недійсним з моменту вчинення Кредитний договір № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року укладений між [PERSON] (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» ([PERSON]). Визати недісним з моменту вчинення Договір поруки № SR - МL - D00/127/2007/1 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]». Визнати недійсним з моменту вчинення Договір поруки № SR - МL - D00/127/2007 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор). Визнати недійсним з моменту вчинення Договір іпотеки № PML- D/127/2007 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор). Визнати недійсним з моменту вчинення Договір іпотеки № РМL- D/127/2007/1 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор). Судові витрати по справі стягнути з ПАТ «ОТП [PERSON]». Відповідачем [PERSON] також був поданий зустрічний позов до суду про визнання договору поруки припиненим, в якому посилався на те, що 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) було укладено Кредитний договір № ML - D00/127/2007. Предметом вищевказаного кредитного договору було зобовязання Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» надати [PERSON] в кредит кошти в розмірі 48 000,00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків, а останній зобовязався своєчасно виплачувати надані кредитні кошти в строк до 10 грудня 2037 року. Кредитні кошти були надані на придбання нерухомості та оплату комісії Банку. Пунктом 3 Кредитного договору № ML - D00/127/2007 передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка включає в себе: фіксований відсоток та FIDR. Фіксований відсоток згідно з Кредитним договором № ML - D00/127/2007 було встановлено на рівні 4,49%. FIDR в силу п. 2 Кредитного договору № ML - D00/127/2007, це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком в порядку передбаченому Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку та в приміщенні Банку. З метою забезпечення виконання зобовязань по вище вказаному Кредитному договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року було укладено Договори поруки, а саме: - 10 грудня 2007 року між мною [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR ML-D00/127/2007/1, яким забезпечено виконання зобовязань [PERSON] по Кредитному договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків; - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007, яким забезпечено виконання зобовязань [PERSON] по Кредитному договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків. У квітні 2016 року мною отримано з Полтавського районного суду Полтавської області позовну заяву подану Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості згідно Кредитного договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року в розмірі 53 096, 17 Швейцарських франків. Позовна заява обгрунтована тим, що «Взятих на себе зобовязань Відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 28 січня 2016 року виникла заборгованість, яка складається: 45 649,86 швейцарських франків - заборгованість по сплаті кредиту; 7446,31 швейцарських франків - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом». Жодного іншого обґрунтування позовних вимог ПАТ «ОТП [PERSON]» так і не наведено в тому числі необгрунтовано. До позовної заяви ПАТ «ОТП [PERSON]» додано копії матеріалів - докази якими нібито обґрунтовуються заявлені позовні вимоги. Так, серед доданих до матеріалів позовної заяви документів маються: 1.Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року, укладений 12 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON]. Згідно з Розділом 2 [PERSON] Договору № 2 сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного Договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року наступного змісту: - на період з 12 жовтня 2009 року до 10 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі - 5,50 % річних; - на період з 10 березня 2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксований відсоток - 4,76 % річних +FIDR. 2.Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 року, укладений 31 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON]. Згідно з Розділом 2 [PERSON] Договору № 4 сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного Договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 року наступного змісту: - на період з 10 вересня 2010 року до 10 грудня 2010 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі - 5,50 % річних; - на період з 10 грудня 2010 року до 10 червня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 9,39 % річних; - на період з 10 червня 2011 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксований відсоток - 4,76 % річних +FIDR. Згідно доданого до договору розрахунку з 10 червня 2011 року плаваюча процентна ставка становитиме 9,39 % річних. 12 жовтня 2009 року між мною [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» укладено [PERSON] договір № 1 до Догвору поруки № SR- ML - D00/127/2007/- від 10 грудня 2007 року, яким внесено зміни до Договору поруки в частині зміни розміру боргового зобовязання, а саме боргові зобовязання забезпечені порукою на момент укладення вказаного договору становлять 48 000,00 (сорок вісім тисяч) Швейцарських франків. Жодним іншим чином питання щодо зміни розміру чи виду процентної ставки зі мною як з поручителем в наслідок чого зміниться обсяг забезпечених порукою зобовязань не узгоджувався. Так, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон повязує припинення поруки зі зміною зобовязання, забезпеченого порукою. Уклавши 12 жовтня 2009 року [PERSON] договір № 1 до Договору поруки № SR- ML - D00/127/2007/1 від 10 грудня 2007 року між нами як сторонами договірних зобовязань забезпечених порукою жодним чином не було обумовлено зміну розміру процентної ставки, яка буде діяти в майбутньому та яка погоджена між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] Фактично, уклавши 12 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON] [PERSON] договір № 2 до Кредитного договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 року сторони (ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON]М.) змінили основне зобовязання за Кредитним договором, а тому в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука як зобовязання припинилась, починаючи з 12 жовтня 2009 року, оскільки на момент підвищення процентної ставки не було моєї згоди як поручителя. Отже, з моменту підвищення процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя порука припинена, а подальші дії не мають правового значення і не відновлюють дію поруки. Вказана вище правова позиція викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 вересня 2012 справа № 6- 27022св12. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів окрім іншого віднесено припинення правовідношення. Зідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В своєму зустрічному позові [PERSON] прохав визнати припиненим з 12 жовтня 2009 року Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007/1 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор). Відповідачем [PERSON] також був поданий зустрічний позов до суду про визнання договору поруки припиненим, в якому посилалась на те, що 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) було укладено Кредитний договір № ML - D00/127/2007. Предметом вищевказаного кредитного договору було зобовязання Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» надати [PERSON] в кредит кошти в розмірі 48 000,00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків, а останній зобовязався своєчасно виплачувати надані кредитні кошти в строк до 10 грудня 2037 року. Кредитні кошти були надані на придбання нерухомості та оплату комісії Банку. Пунктом 3 Кредитного договору № ML - D00/127/2007 передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка включає в себе: фіксований відсоток та FIDR. Фіксований відсоток згідно з Кредитним договором № ML - D00/127/2007 було встановлено на рівні 4,49%. FIDR в силу п. 2 Кредитного договору № ML - D00/127/2007, це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком в порядку передбаченому Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку та в приміщенні Банку. З метою забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному Кредитному договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року було укладено Договори поруки, а саме: - 10 грудня 2007 року між мною [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR ML-D00/127/2007/1, яким забезпечено виконання зобовязань [PERSON] по Кредитному договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків; - 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор) укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007, яким забезпечено виконання зобовязань [PERSON] по Кредитному договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 в розмірі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч 00) Швейцарських франків. У квітні 2016 року мною отримано з Полтавського районного суду Полтавської області позовну заяву подану Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості згідно Кредитного договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року в розмірі 53 096, 17 Швейцарських франків. Позовна заява обгрунтована тим, що «Взятих на себе зобовязань Відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 28 січня 2016 року виникла заборгованість, яка складається: 45 649,86 швейцарських франків - заборгованість по сплаті кредиту; 7446,31 швейцарських франків - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом». Жодного іншого обґрунтування позовних вимог ПАТ «ОТП [PERSON]» так і не наведено в тому числі необгрунтовано. До позовної заяви ПАТ «ОТП [PERSON]» додано копії матеріалів - докази якими нібито обґрунтовуються заявлені позовні вимоги. Так, серед доданих до матеріалів позовної заяви документів маються: 1.Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року, укладений 12 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON]. Згідно з Розділом 2 [PERSON] Договору № 2 сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного Договору № ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року наступного змісту: - на період з 12 жовтня 2009 року до 10 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі - 5,50 % річних; - на період з 10 березня 2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксований відсоток - 4,76 % річних +FIDR. 2.Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 року, укладений 31 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON]. Згідно з Розділом 2 [PERSON] Договору № 4 сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного Договору № ML - D00/127/2007від 10 грудня 2007 року наступного змісту: - на період з 10 вересня 2010 року до 10 грудня 2010 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі - 5,50 % річних; - на період з 10 грудня 2010 року до 10 червня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 9,39 % річних; - на період з 10 червня 2011 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксований відсоток - 4,76 % річних +FIDR. Згідно доданого до договору розрахунку з 10 червня 2011 року плаваюча процентна ставка становитиме 9,39 % річних. 31 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладено [PERSON] договір № 1 до Договору поруки № SR-ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року яким внесено зміни до договору поруки в частині зміни розміру боргового зобовязання, а саме боргові зобовязання забезпечені порукою на момент укладення вказаного договору становлять 48 000,00 (сорок вісім тисяч) Швейцарських франків. Жодним іншим чином питання щодо зміни розміру чи виду процентної ставки зі мною як з поручителем в наслідок чого зміниться обсяг забезпечених порукою зобовязань не узгоджувався. Так, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон повязує припинення поруки зі зміною зобовязання, забезпеченого порукою. Уклавши 31 січня 2010 року [PERSON] договір № 1 до Договору поруки № SR-ML - D00/127/2007 від 10 грудня 2007 року між нами як сторонами договірних зобовязань забезпечених порукою жодним чином не було обумовлено зміну розміру процентної ставки, яка буде діяти в майбутньому та яка погоджена між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] Фактично, уклавши 12 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON] [PERSON] договір № 2 до Кредитного договору № ML-D00/00/127/2007 від 10 грудня 2007 року сторони змінили основне зобовязання за Кредитним договором, а тому в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука як зобовязання припинилась, починаючи з 12 жовтня 2009 року, оскільки на момент підвищення процентної ставки не було згоди поручителя. Отже, з моменту підвищення процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя порука припинена, а подальші дії не мають правового значення і не відновлюють дію поруки. Вказана вище аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 справа № 6-27022св12. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів окрім іншого віднесено припинення правовідношення. Зідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В своєму зустрічному позові [PERSON] прохала визнати припиненим з 12 жовтня 2009 року Договір поруки № БЯ - МЬ - 000/127/2007 укладений 10 грудня 2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (Кредитор). В судове засідання сторони не з»явилися надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги ПАТ «ОТП [PERSON]» такими , що не підлягають до задоволення. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими , що не підлягають до задоволення. Так судом встановлено, що № ML-D00/127/2007 від 10.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 48\~000, 00 швейцарських франків. 10 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору було укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та [PERSON]. 10 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору було укладено Договір поруки № SR-ML-D00/127/2007/1 між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та [PERSON]. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договорів поруки [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ([PERSON]М.) його зобов'язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором на думку ПАТ «ОТП [PERSON]» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] станом на 28.01.2016 року мають солідарну заборгованість, яка складається з наступного: 46649,86 швейцарських франків - заборгованість по сплаті кредиту; 7446,31 швейцарських франків заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Загалом на думку первісного позивача з відповідачів:[PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає до стягнення солідарно заборгованість в сумі 53096, 17 швейцарських франків , що за офіційним курсом НБУ станом на 28.01.2016 року складає 1299051, 05грн. Однак з такими твердженнями первісного позивача суд не погоджується. Так як встановлено судом [PERSON] періодично вносив кошти в погашення заборгованості за договором кредиту в підтвердження чого в матеріалах справи маються копії квитанцій. Однак про це ПАТ «ОТП [PERSON]» в позовній заяві не вказує , як і надав до суду детальну роздруківку про заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України\~ порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ухвалючи рішення суд приймає до уваги той факт, що звертаючись до суду первісний позивач ПАТ «ОТП [PERSON]» не надав жодного доказу на підтвердження свої вимог та спростування доводів позивачів за зустрічним позовом. Так банком не надано роздруківки заборгованості [PERSON] перед банком щодо того чи вносились кошти по кредиту [PERSON] і якщо так коли саме і в якій сумі . Також на ухвалу суду про витребування необхідних документів ПАТ «ОТП [PERSON]» надав до суду лише листа про розгляд справи у їх відсутність та те, що вони підтримують позовні вимоги , фактично проігноровано вимоги суду. З огляду на ненадання первісним позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог суд вважає їх такими що не підлягають до задоволення як безпідставні. Одночасно за відсутності витребуваних документів суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими , що не підтверджені належними та допустимими доказами а тому зустрічні позовні вимоги є такими , що не підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст..88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed