Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Новострілищанської селищної ради (відповідач), в якій просить: встановити факт її спільного проживання із батьком [PERSON] у с.Орішківці Жидачівського району Львівської області по день його смерті [INFO] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку розміром 1,4495 га, яка належала батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №026661, виданого йому на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №225. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Батько після смерті матері залишився проживати один, а коли він почав хворіти, то позивачка переїхала проживати до нього і з 1999 року проживала з ним без реєстрації. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4495 гектари в межах згідно з планом, розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району. Позивачка проживала з батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї. Позивачка звернулася в нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено в цьому у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви для прийняття спадщини, а також з підстави відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які належали померлому і є спадковим майном. Відповідач правом на подання позову не скористався. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.49). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.39). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.35-36). Ухвалами суду від 05.11.2020 та 15.01.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.40, 44). Ухвалою підготовчого засідання від 05.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.55-52). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.04.2012 (а.с.5). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661, виданого 19.03.2001, та витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, [PERSON] передано у приватну власність три земельні ділянки загальною площею 1,4495 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Кніселівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43 (а.с.10, 14-16). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.03.1983, актовий запис №6. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Шлюб розірвано 17.01.2003, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.04.2012 (а.с.9). Згідно з Свідоцтвом про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 17.01.2003. Прізвище після розірвання шлюбу дружини « [PERSON] » (а.с.11). [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 22.01.2009 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 27.06.2018 та серії [NUMBER] від 27.06.2018, [PERSON] померла [INFO] в с. Орішківці Жидачівського району Львівської області, а [PERSON] помер [INFO] у с.Кнісело Жидачівського району Львівської області (а.с.3,4). Витягом з погосподарської книги с. Орішківці від 20.07.2018 встановлено, що станом на 30.06.1990 житловий будинок [ADDRESS] відносився до категорії «колгоспний двір», головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . В даному господарстві з ним була зареєстрована і проживала дружина [PERSON] (а.с.12). Довідкою Новострілищанської селищної ради від 20.07.2018 підтверджено, що [PERSON] дійсно був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . Разом з ним за вказаною адресою проживала без реєстрації дочка [PERSON] , яка доглядала за батьком з 1999 року до дня його смерті та займалася його похороном. Від [PERSON] у виконкомі Кніселівської сільської ради заповіт не посвідчувався. Заборони та арешту на спадкове майно немає (а.с.13) Постановою від 21.08.2018 завідувач Жидачівської ДНК відмовив у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] через те, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які належали померлому і є спадковим майном (а.с.18). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після його смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами частин 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала без реєстрації із своїм батьком [PERSON] у с. Орішківці Жидачівського району Львівської області до дня його смерті, яка наступила [INFO] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, а у сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для\~позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право власності на три земельні ділянки загальною площею 1,4495 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Кніселівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що йому видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661 від 19.03.2001. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на зазначену земельну ділянку). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. З огляду на встановлений судом факт постійного проживання [PERSON] разом з померлим [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, а також на відсутність фактичних даних, які б свідчили про заявлення [PERSON] про відмову від цієї спадщини суд зазначає, що [PERSON] в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла зазначену спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено. Водночас, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки загальною площею 1,4495 га (відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661 від 19.03.2001) позбавляє позивачку можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved