Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON],Малого приватного підприємства «Таврія»про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір №Ф050540П від 02.11.2005 року, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі 15800,00 доларів США з порядком повернення у строк та на умовах, визначених договором. Крім того, 10.10.2007 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди здійснити зміну графіку погашення кредиту та зміну валюти кредитування з долару США на гривню, збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 13% на 15% річних та 20.10.2008 року - додаткову угоду №2, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 15% на 22% річних.Однак, у порушення умов договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.12.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 69738,48 грн. Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати пені та інших штрафних санкцій, 02.11.2005 року між позивачем та Малим приватним підприємством «Таврія» було укладено договір поруки №02-21-Ф050540П-1630. Оскільки, обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості, тому позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], Малого приватного підприємства «Таврія» на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати; розглянути справу без його участі. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив виключити зі складу співвідповідачів Мале приватне підприємство «Таврія», стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту №Ф050540П від 02.11.2005 року в розмірі 69896,17 грн та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] надав суду заперечення проти позову, згідно з яким, зважаючи, що додаткові угоди №1 та №2 ним особисто не підписані, за вказаним фактом у 2012 році Нововоронцовським РВ УМВС в Херсонській області було відкрито кримінальне провадження №1202230000000126 щодо вчинення незаконних дій посадовимиособами МПП «Таврія», які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами, виданими Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості кредиту за договором №Ф050540П від 02.11.2005 року, де відповідача визнано потерпілим. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що в розрахунку позивача містяться розбіжності щодо суми заборгованості за кредитом. Разом з тим, [PERSON] вказав, що з додатку до позовної заяви вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснений 11.03.2008 року, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 27.11.2017 року,тому, в запереченні та заяві, яку надав до суду, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. У судове засідання відповідач не з'явився, давав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив клопотання про застосування строку позовної давності до кредитних відносин задовольнити. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23.02.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], Малого приватного підприємства «Таврія» про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості з МПП «Таврія» залишено без розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, 02.11.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір №Ф050540П, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі 15800,00 доларів США з порядком повернення кредиту до 01.11.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, 10.10.2007 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди здійснити зміну графіку погашення кредиту та зміну валюти кредитування з долару США на гривню, збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 13% на 15% річних та 20.10.2008 року - додаткову угоду №2, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 15% на 22% річних. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.11.2017 року позивачем нараховано заборгованість за кредитним договором у сумі 69 896,17 грн., а саме: - 30 190,98 грн. - сума заборгованості за кредитом; - 20 221,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 8 107,96 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; - 4 507,20 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; - 4 407,89 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; - 2 460,89 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Згідно з копією статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Вказані обставини підтверджуються копіями наданих доказів, зокрема: -копією договору №Ф050540П, укладеного 02.11.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]; - копією додаткової угоди № 1 від 10.10.2007 року; - копією додаткової угоди №2 від 20.10.2008 року; - копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; -розрахунком заборгованості, доданного до уточненої позовної заяви; -копією статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» Норми права застосовані судом Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Норми договору, застосовані до спірних правовідносин Згідно з п.1.1.1 договору, додаткової угоди№1, порядок погашення суми заборгованості розрахований з жовтня 2007 року по листопад 2010 року, де щомісячно відповідач зобов'язувався погашати заборгованість розміром 1372,00 грн. В п.1.1.2 вказаної додаткової угоди зазначено, що погашення кредиту здійснюється до 10 (десятого числа) місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 01 листопада 2010 року, на умовах, визначених договором. Позиція суду щодо клопотання відповідача про необґрунтованість позовних вимог Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову, вказав, що додаткові угоди №1 та №2 ним особисто не підписувалися, за вказаним фактом у 2012 році Нововоронцовським РВ УМВС в Херсонській області було відкрито кримінальне провадження №1202230000000126 щодо вчинення незаконних дій посадовими особами МПП «Таврія», які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами, виданими АКБ «Укрсоцбанк» в якості кредиту за договором №Ф050540П від 02.11.2005 року, де відповідача визнано потерпілим, а також посилався на те, що в розрахунку позивача містяться розбіжності щодо суми заборгованості за кредитом. Однак, будь-яких доказів, підтверджуючих обставини викладені в запереченнях, відповідачем не надано. Зважаючи, що обов'язок доказування покладено на осіб, яким надано право захисту прав, свобод та інтересів сторін (ст.ст.27, 46 ЦПК України), вказане клопотання є необґрунтованим, оскільки не підтверджується будь-якими доказами. Крім того, такий висновок судом зроблено на підставі аналізу наявних у матеріалах справи доказів, а саме наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності, що є підтвердженням визнання відповідачем факту наявності кредитних відносин з відповідними умовами, вказаними у позовній заяві. Тому, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Позиція суду щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності Відповідач [PERSON], відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України, подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З графіку заборгованості, наданим позивачем, вбачається, що останній платіж, на погашення заборгованості за кредитом №Ф050540П від 02.11.2005 року, здійснений 11.03.2008 року. Крім того, кінцевим строком погашення заборгованості договором визначено 01.11.2010 року. Позовна заява подана до Нововоронцовського районного суду Херсонської області 27.11.2017 року. Таким чином, на момент подання позову сплили строки давності пред'явлення позовних вимог, оскільки позивач у встановленому законом порядку вимоги до відповідача у межах строку позовної давності фактично не пред'явив. При вирішення даного питання суд враховував, крім іншого, правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16, та керувався відповідною практикою Європейського суду з прав людини, рішеннями якого визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п.51; рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п.570). Висновок суду Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску такого строку і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. Щодо стягнення судових витрат, як однієї з вимог позивача Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Тому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору.

Outcome: dismissed