Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.04.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3474662 від 29 квітня 2004 року. На час покупки будинку квартирантів в ньому не було, відповідач зареєстрував своє місце проживання в її будинку 04 лютого 2005 року без її згоди з невідомих позивачу підстав. В даний час відповідач проживає в Київській області, точна адреса позивачу не відома. Зараз позивачка має намір продати належний їй будинок, але не може цього зробити, оскільки в ньому зареєстрований відповідач, який понад 10 років не проживає в даному будинку та не приймає участі у витратах на утримання будинку, фактично мешкає за іншою адресою. Позивач до суду надіслала заяву, в якій позов підтримала, просила суд позовну заяву задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач, отримавши копію позову та матеріали до нього, не представив суду своїх заперечень і будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі до суду та учасникам справи відзив не надіслали. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України… зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідач тривалий час (понад 10 років) проживає в іншому місці без реєстрації свого місця проживання, оскільки він не знявся з реєстрації виселяючись з належного позивачу будинку, чим обмежує її у вільному користуванні та розпорядженні своїм житловим приміщенням. Беззаперечно доведено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.04.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3474662 від 29 квітня 2004 року (а.с. 5, 6). Окрім неї, в зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який більше десяти років в вказаному будинку не живе, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно знятися з реєстрації відмовився, що не дає можливості позивачу належним чином розпорядитися своїм майном. Дані правовідносини регулюються: -ч. 1 ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; -ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; -ч. 1 ст. 71 ЖК України, згідно з якою при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; -ч. 1 ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач тривалий час відсутній за місцем реєстрації та фактично проживає в іншому місці, то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 317, 321 ЦК України,

Outcome: approved