Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 23.11.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати виконавчий напис №31797 від 15 вересня 2020 року, вчинений Приватнимнотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною простягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 21707,11 грн. таким, що не підлягає виконанню; Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1840 грн.80 коп., а саме судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., витратина професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що16.10.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської областіЧупис Тетяною Петрівною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження№63316234 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість в розмірі 21707,11 гривень, також винесенопостанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову простягнення з боржника основної винагороди в сумі 2170,71 грн.Постанова про відкриття виконавчого провадження №63316234 винесена на підставівиконавчого напису №31797 виданого 15.09.2020 року приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, однак вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною з грубимипорушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття третьою особою неправомірного виконавчого провадження щодо виконаннявищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підстави заяви відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Паріс».Вказаний виконавчий напис не підлягає до виконання так як, між позивачем [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» не існувало ніяких договірних відносин, повідомлень пронаявність заборгованості перед цією компанією не отримувала, про існування такоїфінансової компанії дізналася із постанови про відкриття виконавчого провадження.На даний час, на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаськоїобласті від 27.11.2015 року, згідно постанови державного виконавця Звенигородськогоміськрайонного відділу ДВС від 17.07.2019 року утримуються кошти із пенсії позивача накористь ПАТ «Дельта банк», з яким в [PERSON] існував кредитний договір та виниклазаборгованість. Перед іншими фінансовими компаніями та банками жодної заборгованості остання не має. Отже, у зв`язку із відсутністю договірних відносин між позивачем та ТОВ «Фінансовакомпанія «Паріс», та те, що позивач не укладала будь-яких нотаріально посвідчених кредитнихдоговорів із будь-якими фінансовими установами, приватний нотаріус мав би відмовити у вчиненні нотаріальної дії, яка полягає у видачівиконавчого напису.Відсутність доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, свідчитьщо такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» був належно повідомлений про розгляд справи що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що відповідач особисто отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи були належно повідомлені про розгляд справи що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що треті особи особисто отримали ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, однак, пояснень щодо позову не надали, про причини неподання суду пояснень до позову не повідомили. 25.01.2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та просила постановити рішення згідно чинного законодавства. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.11.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином завірену копію справи щодо вчинення виконавчого напису № 31797 від 15.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості в розмірі 21707,11 грн. 08.12.2020 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. надійщла належним чином завірена копію справи щодо вчинення виконавчого напису № 31797 від 15.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості в розмірі 21707,11 грн. та клопотання про розгляд справи без участі третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що 21.02.2008 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений договір № 002-23087-210208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії відповідачу надається кредит на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 2 000 грн. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.11.2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 18554 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 62 коп., яка складається з: тіло кредиту - 9356,06 грн.; прострочене тіло кредиту - 1635,88 грн.; заборгованість за відсотками - 7562,68 грн. Згідно договору про відступлення прав вимоги №2230/К від 23.04.2020 року вбачається, що ПАТ «ДельтаБанк» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» належні банку права вимоги до позичальників, зазначених у додатку 1 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №2230/К від 23.04.2020 року встановлено перелік Боржників право вимоги до яких відступається. Позивачка у вказаному додатку відсутня. 15.09.2020 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №31797, яким стягнула з позивача заборгованість у розмірі 21157,11грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської областіХара Н.С. від 16.10.2020 року відкрито виконавче провадження №63316234 з виконання виконавчого напису №31797, виданого 15.09.2020 року. Також, 16.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Хара Н.С. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак,згідно з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 23.01.2018 року в справі №310/9293/15, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Розрахунок боргу, здійснений стягувачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені та штрафів, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд зауважує, що з огляду на фактичні встановлені обставини справи при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було порушено як вимоги щодо його вчинення так і не перевірено безспірність вимог, які є неправомірними. Так судом встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем окрім власних правоустановчих документів було подано нотаріусу в якості підтвердження своїх вимог наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису від 03.09.2020, Договір №2230/К про відступлення прав вимоги від 23.04.2020 з Додатком №1 (перелік боржників за якими відступаються права вимоги), документ під назвою «виписка з рахунку [PERSON] », кредитний договір № 002-23087-210208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21.02.2008, тарифи на обслуговування платіжних карток, умови надання кредитної картки, вимога про усунення порушень адресована [PERSON] та копію реєстру згрупованих відправлень. Як встановлено судом прізвище позивачки в Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №2230/К від 23.04.2020 року відсутнє, отже право вимоги за її заборгованістю відповідачу не передавалось. Разом з цим нотаріус, незважаючи на відсутність будь яких правових підстав для прав вимоги стягувача вчинив виконавчий напис. Крім того, стягувачем до заяви про вчинення виконавчого напису в обгрунтування суми заборгованості було надано документ під назвою «виписка з рахунку [PERSON] », разом з тим жодного відношення до виписки з рахунку даний документ не має, оскільки в його змісті довільно описана сума боргу позивача з посиланням на норми права та за підписом відповідача, в той час як жодних рахунків позивачки у відповідача не малося.Первинного розрахунку заборгованості позивачки із зазначенням сум та дат погашення кредитного зобов`язання, а також залишку заборгованості приватному нотаріусу не було подано, посилання на останню дату погашення 27.03.2020 не підтверджене жодними доказами. Також жодного доказу отримання позивачкою вимоги про погашення боргу нотаріусу надано не було, оскільки реєстр згрупованих поштових відправлень свідчить лише про передачу поштової кореспонденції до поштового відділення, а не про отримання її адресатом.Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача.Відтак нотаріус не мав змоги упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх, оскільки докази отримання надані не були. Більш того, при дослідженні доказів наявності заборгованості судом було встановлено, що розмір заборгованості, вказаний стягувачем у заяві про вчинення виконавчого напису є більшим і по складовим не відповідає розміру боргу, який вже стягнений Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.11.2015 року з [PERSON] . Крім того, суд знаходить слушними доводи позивачки стосовно того, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частиніа саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, та між банком та стягувачем договір про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором, які надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, тому це є також окремою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відтак суд вважає, вимоги доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового збору у сумі 840.80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Outcome: approved