Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду від 29 листопада 2013 року задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. З [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнуто 5730 грн. 238 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 229 грн. 40 коп. судового збору. До суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн., оскільки він надавав суду докази понесення цих витрат, між тим суд не ухвалив рішення стосовно цих вимог. Викликані в судове засідання з приводу розгляду заяви особи, які брали участь в справі, не з'явилися з невідомих причин, що в силу ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для вирішення зазначеного питання у їх відсутність. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалення додаткового рішення, виходячи з таких міркувань. Згідно із ст. 220 ЦПК України суд може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року, яке набрало чинності, задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач, чий представник не був присутнім в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК в судовому засіданні, висував вимогу про стягнення витрат на правову допомогу та надавав докази витрат з отримання правової допомоги, така заява підлягає задоволенню. Разом з цим суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги в повному обсязі, виходячи з такого. Відповідно до ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки позивач не надав відомостей про тривалість надання правової допомоги в цій справі виконавцем за контрактом про надання правової допомоги; у судових засіданнях, як вже зазначено, представник участі не брав; з матеріалами справи не знайомився; очевидно, що робота виконавця звелася до складання позовної заяви. З огляду на зміст заяви, а також характер правовідносин сторін, на складання позову було витрачено не більше години, тому суд вважає за доцільне ухвалити про стягнення з відповідача на користь позивача суми, що дорівнює 40 відсоткам мінімальної законодавчо встановленої заробітної плати на день подання заяви, тобто на 2013 рік, яка становить 458 грн. 80 коп. Крім наведених міркувань, ухвалюючи про часткове задоволення вимог, суд виходить і з того, що всупереч вимог наведеної ст. 88 ЦПК України про компенсацію фактично понесених і документально підтверджених витрат, позивач надає квитанцію про сплату виконавцеві лише ? частини суми, про стягнення якої він просить.

Outcome: partial