Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2008р. АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договорів №318-22/341, відповідно до якого банком, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів надано позичальнику кредит в сумі 58140,00 доларів США. Як зазначає позивач, кредитним договором визначено графік погашення заборгованості за кредитом та кінцевий термін користування кредитом, однак в порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.01.2017р. має прострочену заборгованість в сумі 55843,18 доларів США - за кредитом та 57045,00 доларів США за відсотками. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, 05.02.2008р. позивач та фізична особа [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за виконання позичальником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Як вказує позивач, на виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про усунення порушення, однак на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, враховуючи зазначені обставини ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою, в якій просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 112888,18 доларів США, з яких 55843,18 доларів США заборгованість за кредитом та 57045,00 доларів США заборгованість за відсотками. Позивач повноважного представника в судове засідання 24 жовтня 2017 року не направив, однак заявою від 23.09.2017р. представник позивача [PERSON] просив розглянути справу без участі представника позивача. Цією ж заявою представник позивача зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а докази на яких ґрунтуються позовні вимоги містяться в матеріалах справи. При цьому, в судове засідання 28.09.2017р. повноважний представник позивача також не зявився, звернувшись до суду з заявою від 28.09.2017р., в якій просив розглянути справу без участі представника позивача. Цією ж заявою представник позивача зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позову в межах доказів які були долучені до матеріалів справи та заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в жодне з судових засідань (06.06.2017, 05.07.2017, 24.07.2017, 11.09.2017, 28.09.2017, 24.10.2017) не зявився. Конверти з повістками про виклик в судове засідання, які надсилалися за адресою відповідача зазначеною позивачем в позовній заяві (вул. П.Ангеліної, 17, м. Вінниця така ж адреса у кредитному договорі та копії паспорта відповідача (а.с. 12)), повернулися до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». Зясовуючи місце проживання відповідача [PERSON] судом 10 квітня 2017 року надіслано запит до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, у відповідь на який повідомлено про те, що інформація про фізичну особу, що зазначена у запиті, в реєстрі територіальної громади м. Вінниця відсутня (а.с. 58, 64) Аналогічного змісту запит судом було надіслано до Управління ДМС у Вінницькій області, яке 21.04.2017р. повідомило суд про відсутність відомостей про зареєстроване місце проживання [PERSON]. (а.с. 59, 69) Відповідно до частини девятої статті 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. В судове засідання 11.09.2017р. [PERSON] викликався через оголошення в пресі газета «Вінниччина» від 25.08.2017р. та газета «Урядовий курєр», випуск №155 (6024) від 19.08.2017р., однак відповідач в судове засідання не зявився. (а.с. 120-122) Повноважний представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, однак клопотанням від 26.09.2017р. просив проводити розгляд справи без його участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 139) Дослідивши матеріали цивільної справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.02.2008р. АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту №318-22/341, на виконання умов якого банком, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів надано відповідачу кредит в сумі 58140,00 доларів США з кінцевим терміном погашення 04.02.2027 року та з процентною ставкою 12,5 % річних. (а.с. 5, 6, 10) У пункті 1.1.1 вказаного договору сторони узгодили графік погашення кредиту. Відповідно до додаткової угоди №1 від 20.10.2008 року до договору №318-22/341 від 05.02.2008 року за взаємною згодою сторін було змінено процентну ставку за користування кредитом з 12,5% до 14 % річних (а.с. 8). Згідно з додатковою угодою №2 від 21.05.2009р. до договору кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року сторони домовилися внести зміни в п.1.1.1 в частині зміни графіку погашення заборгованості. (а.с. 9) З метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року, 05 лютого 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №99-341, відповідно до пункту 1.1 якого поручитель ([PERSON]П.) зобовязалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредиту, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року. (а.с. 13) Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 25.01.2017 року становила 112888,18 доларів США, з яких 55843,18 доларів США заборгованість за кредитом та 57045,00 доларів США заборгованість за відсотками. 22 лютого 2017 року позивачем на адресу позичальника та поручителя надіслано вимогу №78541 про усунення порушень, якою вимагалося у строк до 30 днів з дати відправлення вимоги, але не пізніше 3 днів з моменту отримання вимоги сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти, комісії за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. (а.с. 15-16) Однак, як зазначає позивач, ні у строк зазначений у вимозі, ні на час звернення до суду заборгованість не погашена. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини друга статті 554 ЦК України). В той же час, відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою та другою статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Разом з тим, згідно положень частини четвертої статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої та другої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень статей 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Частиною третьою статті 131 ЦПК України передбачено, що сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Однак, позивачем в позовній заяві зазначено про відсутність таких судових рішень, та в подальшому в судових засіданнях за участю представника відповідача [PERSON], останнім зазначено, що йому невідомо про наявність таких судових рішень, а в кредитній справі відсутні такі судові рішення. Проте, судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у справі №752/8749/13-ц, яке набуло законної сили 26 листопада 2013 року, позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, задоволено та визнано припиненим договір поруки №99-341 від 05.02.2008 року укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». (а.с. 124-127) При розгляді вказаної справи Голосіївським районним судом м. Києва встановлено, що «20.10.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 14% річних та додаткову угоду №2, якою внесено зміни до п. 1.1.1 договору кредиту та встановлено новий графік погашення заборгованості. При цьому, банк не повідомив поручителя про внесення змін до зазначеного вище кредитного договору, що є підставою для висновку про відсутність згоди позивача у справі на внесення змін до кредитного договору щодо збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами та внесення змін до графіку виконання зобовязань позичальником за кредитним договором». Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у справі №752/8749/13-ц, яке набуло законної сили 26 листопада 2013 року, визнано припиненим договір поруки №99-341 від 05.02.2008 року укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», в частині стягнення заборгованості з поручителя - [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Що стосуються позовних вимог про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] суд звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору №318-22/341 від 05.02.2008р. кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS]. Пунктом 1.3 кредитного договору №318-22/341 від 05.02.2008р. сторони передбачили, що в якості забезпечення позичальником виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 76,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS] вартістю 345420,00 грн. (а.с. 5 на звороті) В той же час судом встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа №0907/2-4101/2011 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками розгляду якої, заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2012 року позов задоволено та «звернуто стягнення заборгованості за договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], в сумі 58140 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 15.11.2010 року складає 608505 грн. 90 коп., а саме: поточна заборгованість за кредитом 52188 доларів США; заборгованість по відсоткам 1020,69 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 3655,181020,69 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками по кредиту 6900,89 доларів США, що підлягають оплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, з [PERSON], який проживає: [INFO], паспорт серії СЕ 257303, виданий Тисменицьким РВ УМВС України в Івано-Франківській області 31.12.2003 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300001, код ЄДРПОУ 00039019 на предмет іпотеки за Іпотечним договором посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру № 1, загальною площею 76,0 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Хіміків, буд. №15-Б, кВ., та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року по реєстру №132, право власності на яке зареєстроване 05.02.2008 року згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Івано-Франківським ОБТІ за номером 17619575, за реєстраційним номером 19899619, номер запису: 8472 в книзі: 233, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» всіх повноважень необхідні для здійснення продажу, в тому числі право підпису договорів купівлі-продажу предмету іпотеки в якості продавця; права на отримання дублікату правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на предмет іпотеки: дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року по реєстру № 132, право власності на яке зареєстроване 05.02.2008 року згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Івано-Франківським ОБТІ за номером 17619575, за реєстраційним номером 19899619, номер запису: 8472 в книзі: 233 та дублікату технічного паспорту; права на отримання в органах БТІ витягу з реєстру прав власності на предмет іпотеки (за договором іпотеки від 05.02.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] та який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року) та витягу про реєстрацію прав власності на предмет іпотеки, права подавати від імені іпотекодавця [PERSON] в БТІ документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, а також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які повязані з оформленням права власності на предмет іпотеки, права здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки, права на отримання довідки про склад сімї [PERSON] або зареєстрованих у його домоволодінні осіб, та надання права Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300001, код ЄДРПОУ 00039019 права на продаж з публічних торгів квартири та за рахунок одержаних від реалізації коштів задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на суму заборгованості за договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON], при цьому початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. (а.с. 131-135) Однак, незважаючи на встановлені судом обставини щодо наявності судового рішення, жодних доказів виконання вказаного судового рішення позивачем суду не надано, як і не повідомлялося суд про наявність такого судового рішення. В судовому засіданні 11.09.2017р. представнику позивача [PERSON] було запропоновано надати суду відомості та докази, щодо виконання вищевказаного рішенні суду, натомість представник позивача в судове засідання не зявився надавши заяву від 28.09.2017р., в якій просив розглянути справу без участі представника позивача в межах доказів які були долучені до матеріалів справи та заявлених вимог. (а.с. 141) Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив судам, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З метою встановлення обставин щодо виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, 02 жовтня 2017 року судом самостійно сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №99071461, з якої вбачається, що власником предмета іпотеки квартири [ADDRESS], на яку звернуто стягнення рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], являється [PERSON]. (а.с. 147-149) Зі вказаної інформаційної довідки також вбачається, що підставою виникнення права власності у [PERSON] на вищевказану квартиру є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Таким чином, судом встановлено, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки виконано та квартира реалізована на прилюдних торгах, а кошти від реалізації квартири повинні бути спрямовані на погашення заборгованості перед банком. Однак, позивачем не надано жодного доказу щодо ціни реалізації квартири, щодо зарахування коштів в рахунок зменшення розміру заборгованості, тоді як встановлення цих обставин прямо впливає на визначення розміру заборгованості за кредитним договором, якщо така наявна. Відповідно до частини другої статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Проте, наявність такого права не звільняє позивача від обовязку передбаченого частиною третьою статті 131 ЦПК України щодо повідомлення суду про всі відомі позивачу рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Крім того, як уже зазначалося, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ч. 2 ст. 11 ЦПК) Судом неодноразово визнавалася обовязковою явка в судове засідання представника позивача та в судових засіданнях пропонувалося представникам позивача надати суду докази на підтвердження позовних вимог, однак ігноруючи вимоги суду представники позивача [PERSON] та [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог з урахуванням наявних у справі доказів. 28 вересня 2017 року судом надіслано листа ПАТ «Укрсоцбанк», яким розяснювалися положення статей 10, 11, 27, 60 ЦПК України та пропонувалося повідомити суд про всі відомі позивачу рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору, а також надати суду докази на виконання таких рішень. (а.с. 146) Однак, зазначених вище доказів позивачем суду надано не було. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у [PERSON] заборгованості за договором кредиту №318-22/341 від 05.02.2008 року, її розміру, складових, динаміки виникнення та погашення, а тому, з підстав заявлених у позовній заяві, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed