Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 03.09.2019 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , що був зареєстрований 28.08.2004 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області та визначити з ним місце проживання їх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов пред`явлено з тих підстав, що сімейне життя з відповідачкою стало погіршуватися, вони мають різні погляди на шлюб, сім`ю. Вони пів року як вони проживають окремо та у відповідачки склалися стосунки з іншим чоловіком. Діти з 5 червня 2019 року проживають з ним та відповідачка взагалі не цікавиться їх життям. Він утримує дітей та забезпечує їх необхідним доглядом та піклуванням. Відзив на позовну заяву від відповідачки не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 24.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження. Ухвалою від 18.11.2019 судом проведено заміну органу опіки та піклування у справі на Семенівську сільську раду Бердичівського району. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачки, яка не повідомила про причини своєї неявки, судом за згодою позивача, відповідно до ст.. 280 ЦПК України, ухвалено рішення при заочному розгляді. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, наполягає на розлучені, пояснив, що відповідачка зловживає спиртними напоями та веде невпорядкований спосіб життя, дітьми не цікавиться взагалі. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні просить визначити його місце проживання з батьком. Фактичні обставини, встановлені судом Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Житомирській області 28 серпня 2004 року ( а.с. 10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14, 15). Відповідно до довідки Семенівської сільської ради від 30.07.2019 [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 16). [PERSON] працює у ПрАТ «Дніпровуд» з 12.07.2010 на посаді верстатника деревообробних верстатів, дохід з період з 0.01.2019 до 30.06.2019 склав 64143 грн ( а.с. 17). З акта обстеження умов проживання від 11.08.2019 вбачається, що у будинку [ADDRESS] , належному на праві власності матері позивача, дітям [PERSON] та [PERSON] виділено окрему кімнату, окремі спальні місця, письмовий стіл, шафа для одягу, ігри ( а.с. 18, 19). Відповідно до характеристики з Хажинської ЗОШ І-ІІІ ст.. [PERSON] приділяє належу увагу вихованню сина [PERSON] , підтримує зв`язок зі школою, класним керівником, систематично відвідує батьківські збори ( а.с. 55). Відповідно до характеристики Хажинського ДНЗ «Калинонька» [PERSON] відвідує ДНЗ з вересня 2019 року. За період відвідування ДНЗ лише батько цікавиться питаннями виховання доньки, відвідує батьківські збори та свята в садочку. Мати за період перебування дочки [PERSON] в ДНЗ жодного разу не з`являлася та не цікавилася вихованням дитини ( а.с. 56) Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської сільської ради дійшов висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з їх батьком (висновок від 17.12.2019, а.с. 53-54). У висновку, орган опіки та піклування, серед іншого зазначив, що діти сторін у спарві проживають з батьком, який про них піклується та діти віддають перевагу проживанню з батьком. За місцем проживання матері дітей: [PERSON] у [ADDRESS] не створено умов для проживання дітей та [PERSON] підтвердила, що з дітьми підтримує зв`язок лише за допомогою телефонних розмов. Сусіди [PERSON] пояснили, що остання веде невпорядкований спосіб життя ( а.с. 53 - 54). Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частин другої, восьмої, дев`ятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 19 Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Зважаючи, що шлюбних відносин сторони не підтримують, спільно не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідачка ніяких заперечень не висловила, суд доходить висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дітей, суд доходить висновку, що подальше проживання дітей з їх батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, з огляду на те, що діти сторін з червня 2019 року проживають з батьком, відвідують там навчальні заклади, позивач працевлаштований та забезпечив дітей належними умовами проживання та виховання. Діти прихильні до батька та бажають з ним проживати. Мати дітей в період з червня 2019 року не приділяє належної уваги вихованню дітей та веде невпорядкований спосіб життя. Таким чином, позові вимоги належить задовольнити повністю. Розподіл судових витрат Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved