Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Рішенням суду від 30.06.2021 у даній справі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію майнової шкоди, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 49 240,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн. Крім того, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника позивача зроблене ним у судовому засіданні, надано позивачу п`ять днів з дня ухвалення рішення для подання доказів щодо понесених витрат. У встановлений судом термін до суду надійшла заява позивача про відшкодування судових витрат на професійну допомогу , до якої додано докази, що підтверджують понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про зменшення позивачу витрат на професійну допомогу та просив відмовити у задоволенні заяви. Зазначив, що в позовній заяві розмір витрат позивача, пов'язаних з наданням правничої допомоги визначено в сумі 6880,00 грн. В заяві про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу від 06.07.2021 складають 7000 грн. Представник відповідача вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу не співмірна з предметом (складністю) та ціною позову та підлягає зменшенню, не доведена її оплата, що є підставою для відмови в стягненні. Представник відповідача зауважив, що п.2.2 договору про правову допомогу №22/04/2020 від 22.04.2020 передбачена сплата гонорару у сумі 8000 грн, який повинен бути сплачений у день підписання договору. П.7.2 договору передбачено припинення дії договору зокрема у випадку прострочення клієнта з оплати гонорару і відшкодування видатків більш як протягом 20 днів або відмови від такої сплати чи відшкодування (п.7.2.3.13 Договору). Тому вважав договір припиненим. Крім того, зазначив, що матеріали справи не містять жодного доказу, за яким саме договором було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 6880,00 грн, тому, на його думку, доказів сплати адвокатського гонорару за договором про правову допомогу №22/04/20 від 22.04.2020 матеріали справи не містять. Суд, вислухавши доводи представника позивача, представник відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Відповідно до договору про правову допомогу№22/04/20 від 22.04.2020, укладеному між [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] (Клієнт) та Адвокатським об'єднанням «SVYATETS &DVERNYTSYI» (Адвокатське об'єднання), об'єднання надає правову допомогу клієнту з питання представництва інтересів клієнта у справі про стягнення матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП, що мало місце 05.10.2019 (а.с.121). Договором передбачена сплата за надання правової допомоги гонорар у сумі 8000 грн в день підписання договору. У договорі прописано, що виконання доручення за ним здійснюється зокрема адвокатом Святець О.М. Суду надано звіт про надану правову допомогу, акт здачі-приймання наданих юридичних послуг №1 до Договору про правову допомогу №22/04/21 від 05.07.2021, згідно з яким вартість наданих за Договором послуг погоджена сторонами у сумі 7000 грн (а.с.123-124). З квитанції №0.0.1914397053.1 від 20.11.2020 вбачається, що [PERSON] сплатив АО «Святець і Дверницький» за договором правової допомоги 6880 грн (а.с.57,122). При цьому суд не враховує аргумент представника позивача про те, що незазначення в квитанції номеру договору свідчить про відсутність доказів сплати витрат на правничу допомогу саме за договором №22/04/21 від 05.07.2021. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому суд не вважає спроможним аргумент представника відповідача про те, що договір є припиненим, оскільки 20.11.2020 сплата вчинена клієнтом та прийнята Адвокатським об'єднанням, що свідчить про наявність договірних відносин між сторонами договору про правову допомогу та спростовує припинення договору. Заперечення відносин щодо виконання договору особою, що не є учасником договору, не впливає на чинність договору. На підставі наданих суду доказів суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у сумі 6880 грн, розмір яких є співмірним критеріям, передбаченим ч.4 ст.137 ЦПК України, та сплата яких підтверджена достатніми доказами. На підставі викладеного,

Outcome: partial