Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,\~ моральної шкоди. У своєму позову позивач [PERSON] просив суд: - скасувати наказ Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради від 14 вересня 2020 року № 91-з про припинення трудового договору з [PERSON] та його звільнення з посади начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату; - поновити його на посаді начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради; - стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2020 року по день винесення судом рішення; - стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн.; - стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у період часу з 13 грудня 2010 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем Комунальним підприємством «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради, а 14 вересня 2020 року звільнений у зв`язку зі скороченням штату. Зазначає, що за весь період роботи на підприємстві відповідача він займав посади: з 13 грудня 2010 року по 16 серпня 2011 року заступник головного інженера, з 17 серпня 2011 року по 15 січня 2012 рік головний інженер, з 16 січня 2012 року по 12 березня 2012 рік старший майстер комплексу з експлуатації очисних споруд каналізації правого берега, з 13 березня 2012 року по 31 липня 2017 рік інженер з промисловості служби збуту; з 01 серпня 2017 рік по 31 травня 2018 рік начальник інспекції з промислового водовідведення та реалізації води; з 01 червня 2018 рік по 30 вересня 2019 рік начальник інспекції з реалізації води; з 01 жовтня 2019 рік по 14 вересня 2020 рік начальник сектору паспортизації мереж водопроводу та каналізації. 10 червня 2020 року наказом по підприємству № 126-п «Про скорочення штату» та з метою реорганізації організаційної структури та оптимізації штатного розпису підприємства, скорочено сектор паспортизації мереж водопроводу та каналізації з 15 вересня 2020 року зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців з посадами: начальник сектору, кількість штатних одиниць 1; інженер з паспортизації мереж 2 категорії, кількість штатних одиниць -2; інженер 2 категорія, кількість штатних одиниць 1; інженер, кількість штатних одиниць -2, з наказом він ознайомлений. Наказом про підприємству від 12 червня 2020 року № 152-к «Про скорочення штату» прийнято рішення доручити начальнику відділу кадрів [PERSON] попередити про скорочення з 15 вересня 2020 року посади, яку він займає, не пізніше ніж в двомісячний термін. 30 червня 2020 року йому було вручено повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штатної посади начальника сектору паспортизації мереж водопроводу та каналізації на підставі наказів № 126-п від 10 червня 2020 року та № 152-к від 12 червня 2020 року «про скорочення штату» та було запропоновано посаду інженера-енергетика 2 категорії цеху з експлуатації та ремонту електрообладнання, яка не відповідає його професії та здобутій спеціальності. 10 серпня 2020 року вдруге було повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням шатуту на підставі наказів № 126-п від 10 червня 2020 року та № 152-к від 12 червня 2020 року «Про скорочення штату» та запропоновано наступні посади: черговий бюро перепусток; оператор диспетчерської служби аварійно - диспетчерського відділу ( за строковим договором на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною); комірник центрального матеріального складу. З вивільненням з зв`язку зі скороченням\~ штату та запропонованими йому посадами він не був згоден, про що письмово зазначив у повідомленнях про наступне вивільнення від 12 червня 2020 року № 70-к, від 10 серпня 2020 року № 97-к, від 10 серпня 2020 року № 98-к, від 10 серпня 2020 року № 100-к. 26 серпня 2020 року за результатами засідання профкому було надано згоду на його звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Наказом від 14 вересня 2020 року № 91-з його було звільнено з посади начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Вважає своє звільнення незаконним, тому як на час його звільнення 14 вересня 2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України\~ у зв`язку зі скороченням штату, фактичного його посада існувала. Також вважає, що приймаючи рішення про скорочення штату, з метою реорганізації організаційної структури та оптимізації штатного розпису підприємства, відповідач фактично не припинив виконання робіт з паспортизації мереж водопроводу та каналізації, а розподілив та поклав їх виконання на іншій структурні підрозділи, тому вважає, що відповідач діяв умисно, маючи на меті звільнити лише його. Окрім цього, вважає, що із вільних штатних одиниць відповідачем запропоновано лише чотири, що свідчить про те, що відповідач не виконав в повній мірі свій обов`язок щодо пропонування працівнику іншої роботи на тому самому підприємстві при вивільненні працівника за п.1 ст.40 КЗпП України. Також, вважає, що відповідач не врахував його переважне право в порівнянні з переведеними працівниками на залишення на роботі з підстав більш високої кваліфікації, тривалого безперервного стажу роботи на підприємстві, набутого досвіду та наявності групи інвалідності. Представник відповідача Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради надав суду відзив на позов, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що 10 червня 2020 року генеральний директор Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради видав наказ № 126-п «Про скорочення штату» з метою реорганізації організаційної структури та оптимізації штатного розпису підприємства, скоротити з 15 вересня 2020 року зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, а саме сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації з наступними посадами: начальник сектору, кількість штатних одиниць 1; інженер з паспортизації мереж 2 категорії, кількість штатних одиниць -2; інженер 2 категорія, кількість штатних одиниць 1; інженер, кількість штатних одиниць -2. Відповідно до наказу від 10 червня 2020 року № 126-п «Про скорочення штату» з 15 вересня 2020 року з штатного розпису Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради було скорочено 6 штатних одиниць та вказаним наказом зобов`язано відділ економіки та праці підприємства врахувати відповідні зміни у штатному розписі, відділу кадрів підприємства виконати відповідні дії згідно чинного законодавства. 11 червня 2020 року відповідач листом від 11 червня 2020 року № 69-к своєчасно повідомив первинну профспілкову організацію Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про скорочення штату, на підставі наказу від 10 червня 2020 року з 15 вересня 2020 року можливо буде скорочено посади підприємства, які зазначені в наказі, а також інформацію стосовно чи є [PERSON] членом первинної профспілкової організації, членом профкому та профактиву. 12 червня 2020 року первинна профспілкова організація Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради надала відповідь на лист від 11 червня 2020 року № 69-к стосовно позивача, що він є членом первинної профспілкової організації, але не є членом профкому та профактиву. 30 червня 2020 року відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, позивача було персонально попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату, ознайомлено з наказом від 12 червня 2020 року № 152-к та одночасно запропоновано іншу роботу на Комунальному підприємстві «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за посадою Інженер-енергетик 2 категорії цеху з експлуатації та ремонту електрообладнання з середньою заробітною платою 13 285,00 грн. Від запропонованої роботи позивач відмовився. 10 серпня 2020 році позивачу вдруге запропоновано роботу на Комунальному підприємстві «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за посадами які були вакантними на час попередження, а саме оператор диспетчерської служби аварійно-диспетчерського відділу, контролер центрального складу матеріального складу, черговий бюро перепусток.\~ Від запропонованої роботи позивач відмовився. 10 серпня 2020 року відповідач направив подання від 10 серпня 2020 року № 101-к до комітету первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про скорочення чисельності працівників Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на підставі наказу від 10 червня 2020 року № 126-п «Про скорочення штату» та наказу від 12 червня 2020 року № 152-к та відмовою від переведення на іншу роботу та надання згоди на розірвання трудового договору 14 вересня 2020 року з начальником сектору з паспортизації [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України. За результатами розгляду подання відповідача від 10 серпня 2020 року № 101-к «Про скорочення штату працівників» профспілкою надано згоду про звільнення позивача 14 вересня 2020 року за п.1 ст. 40 КЗпП України. 14 вересня 2020 року у зв`язку з відсутності роботи за відповідною кваліфікацією та відмовою відповідача від переведення на запропоновані посади на підприємстві, наказом від 12 червня 2020 року № 152-к позивача було звільнено за скороченням штату з п.1 ст. 40 КЗпП України та зроблено повний розрахунок та виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України, у тому числі компенсацію за невикористану щорічну відпустку. 15 вересня 2020 року на підставі наказу № 159-п «Про затвердження штатного розпису» було затверджено та введено в дію штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців та штатний розпис робітників. Вважає, що відповідач дотримав встановлений порядок звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України та процедура скорочення штату та звільнення позивача здійснена у суворій відповідальності до приписів трудового законодавства. Зазначає, що підприємство виконало приписи норми закону позивача попереджено особисто 30 червня 2020 року, а звільнено 14 вересня 2020 року, між особистим попередженням та датою звільнення витримано двомісячний термін. Робота за відповідною професією та спеціальністю у відповідача була відсутня, згоду на переведення на іншу роботу позивач не надав. Також позивач не мав переважного права на залишення на роботі згідно положень ст. 42 КЗпП України, отже відповідачем не було допущено порушень вимог ст. 49-2 КЗпП України. В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилались на обставини викладені в позові. Просили суд скасувати наказ Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради від 14 вересня 2020 року № 91-з про припинення трудового договору з [PERSON] та його звільнення з посади начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату; поновити його на посаді начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради; стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2020 року по день винесення судом рішення; стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн.; стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради - Носуля І.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову, надала суду відзив на позовні вимоги, де просить суд відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи 30 листопада 2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи . 08 грудня 2020 року представником відповідача наданий суду відзив на позову заяву. 21 грудня 2020 року представником позивача надана суду відповідь на відзив. 22 грудня 2020 року клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи. 11 січня 2021 року клопотання представника позивача про ознайомлення із матеріалами справи. 14 січня 2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. 15 січня 2021 року представником відповідача надані суду пояснення по справі. 09 лютого 2021 року, 01 березня 2021 року клопотання представника позивача про долучення до справи доказів. 01 березня 2021 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. 16 березня 2021 року заява представника позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Процесуальні дії суду 17 листопада 2020 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 09 лютого 2021 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що позивач\~ [PERSON] в період часу з 13 грудня 2010 року по 14 вересня 2020 рік знаходився у трудових відносинах з відповідачем Комунальним підприємством «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради, що вбачається з трудової книжки позивача, копію наказу № 91-з про припинення трудового договору від 14 вересня 2020 року та не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що весь період роботи на підприємстві відповідача [PERSON] \~ займав посади: з 13 грудня 2010 року по 16 серпня 2011 року заступник головного інженера, з 17 серпня 2011 року по 15 січня 2012 рік головний інженер, з 16 січня 2012 року по 12 березня 2012 рік старший майстер комплексу з експлуатації очисних споруд каналізації правого берега, з 13 березня 2012 року по 31 липня 2017 рік інженер з промисловості служби збуту; з 01 серпня 2017 рік по 31 травня 2018 рік начальник інспекції з промислового водовідведення та реалізації води; з 01 червня 2018 рік по 30 вересня 2019 рік начальник інспекції з реалізації води; з 01 жовтня 2019 рік по 14 вересня 2020 рік начальник сектору паспортизації мереж водопроводу та каналізації. Відповідно до наказу № 91-з про припинення трудового договору від 14 вересня 2020 року [PERSON] було звільнено 14 вересня 2020 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скорочення штату працівників, що не заперечується відповідачем. 10 червня 2020 року наказом по підприємству № 126-п «Про скорочення штату» та з метою реорганізації організаційної структури та оптимізації штатного розпису підприємства, скорочено сектор паспортизації мереж водопроводу та каналізації з 15 вересня 2020 року зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців з посадами: начальник сектору, кількість штатних одиниць 1; інженер з паспортизації мереж 2 категорії, кількість штатних одиниць -2; інженер 2 категорія, кількість штатних одиниць 1; інженер, кількість штатних одиниць -2. З наказом він ознайомлений. Наказом про підприємству від 12 червня 2020 року № 152-к «Про скорочення штату» прийнято рішення доручити начальнику відділу кадрів [PERSON] попередити про скорочення з 15 вересня 2020 року посади, яку позивач займав, не пізніше ніж в двомісячний термін. 30 червня 2020 року позивачу було вручено повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штатної посади начальника сектору паспортизації мереж водопроводу та каналізації на підставі наказів № 126-п від 10 червня 2020 року та № 152-к від 12 червня 2020 року «Про скорочення штату» та було запропоновано посаду інженера-енергетика 2 категорії цеху з експлуатації та ремонту електрообладнання. 10 серпня 2020 року повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату на підставі наказів № 126-п від 10 червня 2020 року та № 152-к від 12 червня 2020 року «Про скорочення штату» та запропоновано наступні посади: черговий бюро перепусток; оператор диспетчерської служби аварійно - диспетчерського відділу ( за строковим договором на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною); комірник центрального матеріального складу. З вивільненням з зв`язку зі скороченням\~ штату та запропонованими позивачу посадами останній не був згоден, про що письмово зазначив у повідомленнях про наступне вивільнення від 12 червня 2020 року № 70-к, від 10 серпня 2020 року № 97-к, від 10 серпня 2020 року № 98-к, від 10 серпня 2020 року № 100-к. 26 серпня 2020 року за результатами засідання профкому було надано згоду на звільнення позивача за ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Наказом від 14 вересня 2020 року № 91-з [PERSON] було звільнено з посади начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин, до яких застосовуються положення Кодексу законів про працю України. Оцінка суду Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~ Щодо вимог позивача про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду\~ в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. При цьому КЗпП України визначає можливість працівнику оскарження наказу про його звільнення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначав, що він працював у відповідача та станом на день звільнення обіймав посаду начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради. У зв`язку зі скороченням штату його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Як встановлено судом 10 червня 2020 року генеральним директором Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради з метою реорганізації організаційної структури та оптимізації штатного розпису підприємства виданий наказ № 126-п «Про скорочення штату», за яким вирішено скоротити з 15 вересня 2020 року зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, а саме сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації з наступними посадами: начальник сектору, кількість штатних одиниць 1; інженер з паспортизації мереж 2 категорії, кількість штатних одиниць -2; інженер 2 категорія, кількість штатних одиниць 1; інженер, кількість штатних одиниць -2, що вбачається з наданого наказу. Відповідно до наказу від 10 червня 2020 року № 126-п «Про скорочення штату» з 15 вересня 2020 року зі штатного розпису Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради було скорочено 6 штатних одиниць та вказаним наказом зобов`язано відділ економіки та праці підприємства врахувати відповідні зміни у штатному розписі, відділу кадрів підприємства виконати відповідні дії. 11 червня 2020 року відповідач листом від 11 червня 2020 року № 69-к повідомив первинну профспілкову організацію Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про скорочення штату, на підставі наказу від 10 червня 2020 року з 15 вересня 2020 року можливо буде скорочено посади підприємства, які зазначені в наказі. 12 червня 2020 року первинна профспілкова організація Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради надала відповідь на лист від 11 червня 2020 року № 69-к, за яким [PERSON] є членом первинної профспілкової організації. 30 червня 2020 року відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, позивача було попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату, ознайомлено з наказом від 12 червня 2020 року № 152-к та одночасно запропоновано іншу роботу на Комунальному підприємстві «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за посадою Інженер-енергетик 2 категорії цеху з експлуатації та ремонту електрообладнання з середньою заробітною платою 13 285,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні від запропонованої роботи позивач відмовився, що вбачається з його письмової відмови від запропонованої роботи. 10 серпня 2020 році позивачу вдруге запропоновано роботу на Комунальному підприємстві «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради за посадами які були вакантними на час попередження, а саме оператор диспетчерської служби аварійно-диспетчерського відділу, контролер центрального складу матеріального складу, черговий бюро перепусток, але від запропонованої роботи позивач відмовився, що вбачається з його письмової відмови від запропонованої роботи. 10 серпня 2020 року відповідачем направлено подання від 10 серпня 2020 року № 101-к до комітету первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про скорочення чисельності працівників Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на підставі наказу від 10 червня 2020 року № 126-п «Про скорочення штату» та наказу від 12 червня 2020 року № 152-к та відмовою від переведення на іншу роботу та надання згоди на розірвання трудового договору 14 вересня 2020 року з начальником сектору з паспортизації [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України. За результатами розгляду подання відповідача від 10 серпня 2020 року № 101-к «Про скорочення штату працівників» профспілкою надано згоду про звільнення позивача 14 вересня 2020 року за п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з витягу протоколу від 26 серпня 2020 року № 6. Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору\~ з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає\~ у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору\~ з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення\~ у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору. 14 вересня 2020 року у зв`язку з відсутності роботи за відповідною кваліфікацією та відмовою відповідача від переведення на запропоновані посади на підприємстві, наказом позивача було звільнено за скороченням штату з п.1 ст. 40 КЗпП України. 15 вересня 2020 року на підставі наказу № 159-п «Про затвердження штатного розпису» було затверджено та введено в дію штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців та штатний розпис робітників. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано вимоги статті 49-2 КЗпП України та запропоновано позивачеві вакантні посади на підприємстві, тому суд приходить до висновку\~ про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки при звільненні позивача не було встановленно порушень вимог трудового законодавства. Посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з наказом від 10 червня 2020 року № 126-п «Про скорочення штату» є безпідставним, оскільки законодавством не передбачено обов`язку ознайомлювати із вказаним документом підприємство. Як вбачається з матеріалів справи, підприємство відповідача виконало приписи норми КЗпП України та позивача попереджено особисто 30 червня 2020 року, а звільнено 14 вересня 2020 року, між особистим попередженням та датою звільнення витримано двомісячних термін, згоду на переведення на іншу роботу позивач не надав.\~ Як вбачається зі змісту штатного розкладу, який введено в дію з 15 вересня 2020 року сектор з паспортизації мереж водопроводу та каналізації відсутній в тому числі і штатна одиниця начальника сектору з паспортизації мереж водопроводу та каналізації відсутня, а позивач до посадової інструкції виконував тільки організаційно-розпорядчі функції. Крім того, твердження позивача про те, що відповідачем під час звільнення не врахована наявна у нього інвалідність, не звільняє відповідача від обов`язку пропонувати йому вакансії за професією суд відхиляє з огляду на те, що обов`язок повідомляти про наявність вакантних місць щодо переліку професій, виділених для працевлаштування інвалідів, у роботодавця виникає лише щодо осіб, які мають довідки про інвалідність та рекомендації медико-соціальної експертної комісії. Щодо посилань позивача на те, що скорочення штату на підприємстві відповідача не відбулося та не відбулася реорганізація підприємства є безпідставним з огляду на наступне. Згідно з частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до частини другої статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Таким чином, організація виробництва і праці є виключною компетенцією власника підприємства, установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. Близький за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17). Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі штатним розкладом станом на 01 січня 2020 року, який діяв до 01 липня 2020 року на час звільнення позивача, загальна штатна чисельність працівників склала 918 одиниць,\~ а згідно зі штатним розкладом, який введено в дію з 15 вересня 2020 року після звільнення позивача загальна штатна чисельність працівників з 15 вересня 2020 року скоротилась на 8 одиниць, що підтверджується факт скорочення чисельності працівників. Щодо права виплати стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2020 року по день винесення рішення не підлягають задоволенню оскільки порушення прав позивача при звільненні зі сторони відповідача судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року\~ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України\~ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не встановлено, що зі сторони відповідача позивачу спричинена моральна шкоду, а тому суд не знаходиться підстав для її стягнення. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня\~\~ 2006 року). Судові витрати. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed