Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 серпня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі Договір), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5) позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, станом на 31.10.2016 року має заборгованість за договором у розмірі 18573,45 грн., із яких: 2754,28 грн. заборгованість за кредитом; 11958,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 860,64 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача 18573,45 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1378 грн. 29 вересня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.97-98), згідно якої ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 09.12.2016 року відповідач [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спадкоємці прийняли спадщину, до складу якої входять і кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як останні не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 07.08.2014 року становить - 18859,48 грн., яка складається з наступного: 2774,28 грн. заборгованість за кредитом; 13485,20 грн. заборгованість за відсотками; 2600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Просить суд стягнути з правонаступників відповідача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вищевказаний розмір заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2017 року, за клопотанням представника позивача, відповідно до ст.37 ЦПК України, до участі у справі було залучено правонаступників відповідача [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обємі та розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що рухомого та нерухомого майна у її чоловіка [PERSON] на день смерті не було. Будинок №28 по вул.Пушкіна в смт.Іванівка Херсонської області, де проживає вона з дітьми та свекрухою, належить останній. Просила в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що після смерті свого сина [PERSON] ніяку спадщину не приймала, будь-якого цінного майна або грошових вкладів у її сина не було, вона є власницею будинку, де проживав її син з сім'єю. Просила в позові відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (а.с.144-146). Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO], був укладений кредитний договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України/. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2300 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5). Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифів банку (а.с.5). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.19). Пунктом 1.1.7.42 «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості (а.с.21 зворот). Умовами кредитного договору визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с.6). На виконання умов кредитного договору №б/н від 07.08.2014 року Банком було надано [PERSON] кредитну картку №4149625800282947 відкриту 07.08.2014 року, термін дії якої до квітня 2018 року (а.с.135). Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 2.1.1.2.11/, які є складовою кредитного договору, карта діє до останнього дня місяця указаного на лицевій стороні карти, включно (а.с.25). Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON], 07.08.2014 року кредитний ліміт останньому було встановлено в розмірі 2300 гривень (а.с.132). Можливість зміни кредитного ліміту банком передбачений умовами договору, а саме п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.24 зворот). Пунктом 2.1.1.2.4 встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.24 зворот). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.26 зворот). У порушення зазначених норм закону та умов Договору [PERSON] взяті на себе зобовязання за вказаним Договором щодо забезпеченості, строковості та платності отриманого кредиту належним чином не виконав, здійснив лише один платіж на суму 300 гривень 12.08.2014 року (а.с.4, 132), що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку Банку, станом на 09.12.2016 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору №б/н від 07.08.2014 року в розмірі 18859,48 грн, яка складається з наступного: тіло кредиту у сумі - 2774,28 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 13485,20 грн.; за пенею та комісією в сумі 2600,00 грн (а.с.99). Пунктом 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). У даному випадку кінцевий строк дії картки 30.04.2018 року. Із позовними вимогами до суду позивач звернувся 01.12.2016 року. Таким чином, оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 07.08.2014 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував, тому у позивача виникло право вимоги до останнього щодо стягнення кредитної заборгованості. 09.12.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00017458484, наданого Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області 20.12.2016 року (а.с.54-55). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, наданих завідувачем Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області (остання довідка надана станом на 18.10.2017 року /а.с.136/) вбачаться, що після смерті [PERSON] протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину/або про відмову від прийняття спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с.61,65,67,69,136). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З інформації отриманої судом від Іванівської селищної ради 07.08.2017 року (а.с.79) вбачається, що з [PERSON] до дня смерті по вул.Пушкіна,28 в смт.Іванівка, Херсонської області були зареєстровані члени сім'ї: мати- Мартинова Т.М., [INFO], дружина [PERSON], [INFO] та діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Таким чином, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємцями [PERSON] є : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як такі, що постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] вказані обставини не спростовано. Отже, відповідачі є такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] Відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. В пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно інформації наданої на запит суду з : Комунального підприємства « Генічеське бюро технічної інвентаризації» (а.с.80); Територіального сервісного центру №6543 МВС України (а.с.78); Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.82-83); Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (а.с.86); Управління економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області (а.с.85) вбачається, що на день смерті [PERSON] (09.12.2016 року) право власності на автомототранспортні засоби, інше рухоме та нерухоме майно за останнім не зареєстровано, земельні ділянки у користуванні або власності не обліковуються. З інформації наданої КП «Генічеське БТІ» ХОР від 25.10.2017 року (а.с.80,137) встановлено, що право власності на будинок №28 по вул.Пушкіна в смт.Іванівка, Іванівського району, Херсонської області, в якому був зареєстрований та проживав до дня смерті [PERSON], за останнім не зареєстровано, в архіві БТІ інвентарна справа на вказаний будинок відсутня, технічна документація не виготовлялась. Наведене свідчить, про відсутність у власності померлого [PERSON] будь-якого рухомого та нерухомого майна на день його смерті (момент відкриття спадщини), яке дозволяє задовольнити вимоги кредитора, у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.08.2014 року в розмірі 18859,48 грн. зі спадкоємців позичальника (відповідачів по справі), суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню на його користь не підлягають.

Outcome: dismissed