Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Публічне акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») через свого представника звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] (надалі Відповідач 1) та [PERSON] (надалі Відповідач 2) на його користь заборгованість в розмірі 92455,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2016р. складає 2391831,55грн. за кредитним договором № НАН2АU08950019 від 20.11.2006р. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № НАН2АU08950019. Згідно з Кредитним договором Банк надав Відповідачу 1 кредит в сумі 16522,00 доларів США на термін до 19.11.2013р. В забезпечення виконання зобов'язання за даним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки в зв'язку з чим станом на 03.02.2016р. виникла заборгованість в сумі 92455,80 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 11351,35 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 14407,66 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1157,10 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 65539,69 доларів США. Відповідачем по справі [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву в якій він просить визнати Договір поруки № НАН2АU08950019 від 20.11.2006р. укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] припиненим. В обґрунтуванні своїх вимог [PERSON] посилається на те, щозгідно графіку погашення заборгованості до кредитного договору № НАН2АU08950019 встановлено виконання договору шляхом сплати щомісячних платежів кожного календарного місяця. Згідно наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунків заборгованості, останній платіж був здійснений боржником [PERSON] 23.01.2008р. З даного періоду ні претензія щодо погашення заборгованості, ні позовна заява до суду з вимогою про повернення заборгованості до поручителя пред'явлені не були. Повідомлення про повернення заборгованості за № 30.1.0.0/2 -61120НАН2 було надіслано Відповідачам 16.01.2016р. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором подана до суду 15.02.2016р. Кінцевий строк дії договору та повернення коштів відповідно до кредитного договору 19.11.2013р.Враховуючи вищенаведене, у Позивача виникло право вимагати повернення кредиту з Відповідача 1 згідно умов договору до 18 листопада 2016 року, а строк пред'явлення вимоги до поручителя закінчився у липні 2008 року. В судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, але представник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що проти позову в частині стягнення солідарно з Відповідачів суми боргу заперечує, зустрічний позов підтримала в повному обсязі (а.с.104). Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутністю (а.с.2). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомив (а.с.86, 102). Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що первинний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічна позовна заява в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № НАН2АU08950019. Згідно з Кредитним договором Банк надав [PERSON] кредит в сумі 16522,00 доларів США. на термін до 19.11.2013р. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с.11-12). Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, [PERSON] отримав кредитні кошти на придбання автомобіля Chevrolet Aveo в сумі 11810,00 доларів США та у розмірі 4712,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбаченому п.п. 2.13., 2.2.7 договору. В забезпечення виконання зобов'язання за даним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір поруки. Згідно п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.13). [PERSON] порушив умови вищевказаного кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого, згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № НАН2АU08950019станом на 03.02.2016р. виникла заборгованість у розмірі 92455,80 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 11351,35 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 14407,66 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1157,10 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 65539,69 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунок (а.с.3-5). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж був здійснений боржником [PERSON] 23.01.2008р. З даного періоду до 16.01.2016р. ні претензія щодо погашення заборгованості, ні позовна заява до суду з вимогою про повернення заборгованості до поручителя пред'явлені не були. Згідно графіку погашення заборгованості встановлено виконання договору шляхом сплати щомісячних платежів кожного календарного місяця. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно Правової позиції Верховного суду України (у справі № 6-53цс 14) регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Отже вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Позовна заява про стягнення з [PERSON] та [PERSON]солідарно заборгованості за кредитним договором № НАН2АU08950019 від 20.11.2006р.на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла до суду 09 лютого 2016 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання вимоги поручителем за даним кредитним договором до 16.01.2016р. Отже, враховуючи характер спірних правовідносин та правову позицію Верховного суду України, відповідно до ч. 4 статті 559 ЦК України, зобов'язання [PERSON] за договором поруки № НАН2АU08950019 від 20.11.2006р.припилися. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеним, що заборгованість [PERSON] станом на 03.02.2016р. перед позивачем становить 92455,80 доларів США, з яких: заборгованості за кредитом в сумі 11351,35 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14407,66 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1157,10 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 65539,69 доларів США. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе зобов'язань належним чином не виконує, що дає право Позивачу вимагати повернення грошових коштів за кредитним договором, відсотків та стягнення штрафних санкцій, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial