Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за нею право на земельну ділянку розміром 1,37 га вартістю 14 436,09 грн у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , а [INFO] померла мати чоловіка [PERSON] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS]. Вона поживала у будинку батьків чоловіка з 1962 року, де була прописана [INFO] , та проживає по даний час. Інших дітей у [PERSON] , крім чоловіка позивачки, не було. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, розміром1,37 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території Чертізької сільської ради народних депутатів, яка на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю Серія ЛВ №066491/7084 передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Заповіту [PERSON] не залишила, отже спадкування відбулося за законом. Вона займалася похоронами матері чоловіка, продовжувала проживати у її будинку, вела господарство, обробляла город, таким чином вступила в управління спадковим майном. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю та просить суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згідний. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка подала заяву про розгляд підготовчого засідання за її відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.48). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.57). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.43-44). Ухвалою підготовчого від 28.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50-51). Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.06.1951 (а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 10.02.1962, [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 10.02.1962. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] в м. Дрогобич Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 06.06.1983 (а.с.4). Відповідно до Сертифікату про право приватної власності на землю Серії ЛВ №066491/7084 від 03.06.1997, [PERSON] на підставі розпорядження голови РДА від 28.05.97 №324 передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства земельна ділянка розміром 1,37 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території Чертізької сільської ради народних депутатів (а.с.11). Витягом із книги реєстрації сертифікатів на право земельної частки (паю) відділу Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області встановлено, що [PERSON] належить земельна частка площею 1,37 в умовних кадастрових гектарах у колективному с/г п-ві, кооперативі, товаристві ССП ім. Франка на підставі розпорядження голови ЖРДА від 28.05.1997 №324 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.04.2001 [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з довідками виконкому Чертізької сільської ради від 13.03.2017, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . [PERSON] постійно доглядала свекруху [PERSON] , поховала її та вступила в управління спадковим майном, фактично прийняла спадщину. Заборони та арешту на майно немає. У Чертізькій сільській раді від [PERSON] заповіт не посвідчувався (а.с.7, 8). Постановою нотаріуса Жидачівської ДНК від 02.03.2017 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном (а.с.6). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадколємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Приписами статті 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивачка є невісткою [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] на день смерті належало право на земельну ділянку площею 1,37 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Чертізької сільської ради народних депутатів, про що їй видано Сертифікат про право приватної власності на землю Серія ЛВ №066491/7084 від 03.06.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті, зокрема на право на вищевказану земельну ділянку. Оскільки спадкоємців після смерті [PERSON] , передбачених ЦК Української РСР, не було, тому спадщину, на той час, ніхто не прийняв. Однак, в силу приписів пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, та норми статі 1264 ЦК України, [PERSON] має право на спадкування як спадкоємиця четвертої черги після смерті [PERSON] , оскільки проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Суд зазначає, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини, доглядала та поховала її, не заявляла про відмову від спадщини. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 527, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статей 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1264, 1268, пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved