Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: - припинити стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , що здійснюється на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц; - виконавчий лист, виданий стягувачу, [PERSON] , на підставі судового рішення від 14 квітня 2015 року в цивільній справі № 616/200/15-ц, визнати таким, що не підлягає виконанню; - стягнути із відповідача на його користь суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] із 28.02.2003 по 20.02.2015 перебував у шлюбі, від якого мають четверо спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 20.02.2015 у справі №616/12/15-ц шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з відповідачем [PERSON] продовжили проживати разом в належному позивачу будинку за адресою: [ADDRESS] , хоча вони і проживали за однією адресою, проте мали окремий бюджет, в лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання їхніх спільних дітей. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області 14.04.2015 у справі №616/200/15-ц позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.03.2015 і до досягнення дітьми повноліття. Аліменти позивач сплачував відповідно до судового рішення і на час подання даного позову заборгованості зі сплати аліментів не має. В 2018 році позивач придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в який переїхав проживати окремо від відповідача. З початку літа 2020 року, за власним бажанням, до нього переїхали проживати усі четверо дітей, в результаті цього виникла ситуація, за якої усі діти, на утримання яких за рішенням суду позивач сплачує аліменти, проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні, але при цьому позивач продовжує сплачувати аліменти на їх утримання на користь колишньої дружини, яка їх витрачає не на утримання дітей, а на власне проживання. Таким чином, на даний час змінилися обставини, які є підставою для стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідача, а згідно частини 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що діти реалізували своє законне право змінити своє місце проживання із матір`ю на проживання з позивачем, то відповідач (стягувач аліментів) втратила право на стягнення із нього аліментів, і подальше їх стягнення шкодить інтересам самих дітей, на утримання яких позивач має витрачати ці кошти. Зміна місця проживання дітей є обставиною, що впливає на припинення періодичних платежів (аліментів на утримання дітей). Вказане стало підставою для звернення з даним позовом. Від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона вказала, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Вважає, що батько залякав дітей і це вплинуло на їх рішення змінити місце проживання. [PERSON] має жорстокий характер, під час спільного проживання з його боку були прояви насильства в сім`ї. Відповідач вказала, що [PERSON] у позові надав неправдиву інформацію щодо відсутності боргу по аліментам. 30.10.2020 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено що їх з відповідачем спільні діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, а відповідач лише викладає власну інтерпретацію причин, що це зумовили. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16.09.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 07.10.2020 о 13:00 год. 07.10.2020 ухвалою задоволено заяву відповідача [PERSON] , відкладено судовий розгляд справи на 10:00 годину 04.11.2020. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що за рішенням суду на користь відповідача на утримання їхніх спільних дітей з нього стягнуто аліменти. Однак, з початку літа 2020 року діти проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, [PERSON] аліменти використовує не за призначенням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги позивача, посилалася на обставини викладені у запереченні на позовну заяву, однак, не заперечувала проти того, що діти з 04.08.2020 проживають разом з батьком. Щодо припинення стягування аліментів, зазначила, що таким чином позивач намагається уникнути обов`язку зі сплати боргу по аліментам. [PERSON] вказала на те, що батько дітей створив такі умови, за яких діти пішли жити до нього. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] вона не ставила, але бажає, щоб діти проживали разом з нею. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 20.02.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 12). Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14.04.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.03.2015 і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 26-27). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Великобурлуцької селищної ради 08.11.2005 [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Із розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №616/200/15-ц від 14.04.2015 виданого Великобурлуцьким районним судом Харківської області про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 19.10.2020 складає 90 293 грн 18 коп. (а. с. 76). В 2015 році [PERSON] звернулася з заявою до Великобурлуцького ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області, за якою 01.01.2015 року було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню №12015220250000001 за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України. Зазначене кримінальне провадження за заявою [PERSON] закрито 23.03.2015 року у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення (а. с. 75) Відповідач [PERSON] працює медичною сестрою в КНП «Великобурлуцька ЦРЛ», за місцем роботи характеризується позитивно, має постійний дохід (а. с. 62-63, 66). Довідкою, виданою Виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області 22.09.2020 підтверджується, що [PERSON] зареєстрована проживаючою за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею зареєстровані проживаючими: донька [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а. с. 64). В довідці, виданій Чугуївським міськрайонним відділом ДВС Головного управління юстиції у Харківській області від 31.03.2017 № 14.15-36/4017/4-17 зазначено, що [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] у період з 01.10.2016 по 14.04.2015 (а. с. 77). Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 Сімейного кодексу України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За змістом статті 181 Сімейного кодексу України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з частиною 2 статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від зобов`язання утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до статті 273 Сімейного кодексу України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 160 Сімейного кодексу України, яка визначає право батьків на визначення місця проживання дитини: - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; - місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; - якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналіз зазначених норм свідчить, що однією з обставин, яка підлягає доказуванню у даній справі, є саме те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. У відповідності до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено та стверджено сторонами, що їх четверо спільних дітей, які проживали разом з матір`ю (відповідачем по справі) та перебували на її утриманні, на даний час проживають разом з батьком, а тому відсутні підстави для продовження стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Тому, стягнення аліментів з [PERSON] повинні бути припинені. Визначаючи дату, з якої припиняється стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивачем не доведено, що діти почали проживати з ним саме з початку літа 2020 року. Як вказала відповідач, діти переїхали проживати до батька саме 04.08.2020, коли вона захворіла на вірусне захворювання і лікар порекомендував їй ізолюватися від дітей. Даний факт в подальшому підтвердив і позивач. Таким чином, стягнення аліментів слід припинити саме з 04.08.2020. Відповідно до частини 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Оскільки суд дійшов висновку про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, є підстави для визнання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц, таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (а. с. 1), які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved