Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Дергачівська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації з 01.11.2016 року перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO], як така, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов'язків. До служби у справах дітей райдержадміністрації 01.11.2016 року надійшло повідомлення від [PERSON], яка мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про те, що на її утриманні та вихованні тривалий час знаходиться її онук [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] покинули свого молодшого сина [PERSON], [INFO], в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1». На підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20 липня 2016 року № 354 «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу на повне державне утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], терміном на 6 місяців» з КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» був переведений до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 1», на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців, де батьки його не відвідували. Після чого взагалі від нього відмовилась та в подальшому були позбавлені батьківських прав у відношенні дитини. Їх старший син малолітня дитина [PERSON], [INFO], також потребує додаткового лікування та постійного нагляду, за станом здоров'я, дитина навіть не може відвідувати навчальний заклад. [PERSON] та [PERSON] звернулися до служби у справах дітей райдержадміністрації з заявами, в яких зазначили не мають наміру виховувати та утримувати дитину та те, що не заперечують проти позбавлення останніх батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 25 листопада 2016 року було розглянуто клопотання служби у справах дітей райдержадміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадян [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З документів, які розглядалися на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вбачається, що громадяни [PERSON] та [PERSON], само ухилилися від виконання батьківських обов'язків у відношенні до свого сина, особисто відмовляються його виховувати та піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до - постійного життя. Батьки не займаються лікуванням дитини, що може негативно впливати на її фізичний розвиток, не спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Батьки не утримують сина та не надають жодної допомоги дитині в закладі, чим порушують права малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважаємо за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачів батьківських прав. Представник позивача служби у справах дітей Дергачівської райдержадміністрації Харківської області у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду заяві не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про поважні причини неявки суду не повідомила. Судова повістка направлена рекомендованим листом з повідомленням, повернулась на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутністю в заочному судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував про позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, просив справу розглядати за його відсутністю, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності відповідача. Представник третьої особи - Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в судовому засіданні позов підтримав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи 11 лютого 2009 року відповідач [PERSON] народила сина [PERSON]. Мати дитини відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Батько дитини відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] До служби у справах дітей райдержадміністрації 01.11.2016 року надійшло повідомлення від громадянки [PERSON], яка мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про те, що на її утриманні та вихованні тривалий час знаходиться її онук [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] покинули свого молодшого сина [PERSON], [INFO], в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1». На підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20 липня 2016 року № 354 «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу на повне державне утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], терміном на 6 місяців» з КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» був переведений до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 1», на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців, де батьки його не відвідували. Після чого взагалі від нього відмовилась та в подальшому були позбавлені батьківських прав у відношенні дитини. Їх старший син малолітня дитина [PERSON], [INFO], також потребує додаткового лікування та постійного нагляду, за станом здоров'я, дитина навіть не може відвідувати навчальний заклад. [PERSON] та [PERSON] звернулися до служби у справах дітей райдержадміністрації з заявами, в яких зазначили не мають наміру виховувати та утримувати дитину та те, що не заперечують проти позбавлення останніх батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 25 листопада 2016 року було розглянуто клопотання служби у справах дітей райдержадміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадян [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З документів, які розглядалися на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вбачається, що громадяни [PERSON] та [PERSON], само ухилилися від виконання батьківських обов'язків у відношенні до свого сина, особисто відмовляються його виховувати та піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до - постійного життя. Батьки не займаються лікуванням дитини, що може негативно впливати на її фізичний розвиток, не спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Батьки не утримують сина та не надають жодної допомоги дитині в закладі, чим порушують права малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Відсутність батьківської турботи по відношенню до своїх дітей суперечить нормам статей 150,155 Сімейного кодексу України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», де чітко визначено, що батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх духовний та моральний розвиток, навчання. Створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, готувати їх до самостійного життя. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської райдержадміністрації та винесено висновок від 13.12.2016 року про доцільність позбавлення їх батьківських прав у відношенні їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно п.2 ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Пленум Верховного Суду України в п.16 своєї постанови №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз'яснив судам, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки відповідачі добровільно не надають матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України в п.17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини та платників аліментів, доводів сторін, суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до їх повноліття, починаючи з дня подачі позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору та у позовній заяві об'єднав вимоги майнового та немайнового характеру. Згідно п.п.1.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Згідно п.п.1.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою: 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року №928-VIII, мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року встановлена в розмірі 1378 гривень. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.12 своєї постанови №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив судам, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону №3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. Таким чином, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір за двома позовними вимогами немайнового та майнового характеру. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Оскільки відповідачі по справі повністю ухиляються від виховання та забезпечення своєї неповнолітньої дитини, то суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти у розмірі ? частини з кожного з усіх видів їх заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст.150, 155, 164, 165, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved