Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом, який був уточнений, до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.05.2006 року між Акціонерним Банком «ТАС-Бізнесбанк» правонаступником якого відповідно до власного статуту є Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № КФ (06) 33-06, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 23\~000 доларів США із терміном погашення не пізніше 05.05.2021 року, а Позичальник зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що є невідємною частиною договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки № П (06) 33-06 від 06.05.2006 року з [PERSON] У відповідності до п. 1 [PERSON] зобовязався відповідати перед Позивачем за виконання всіх боргових зобовязань [PERSON] за кредитним договором. Оскільки відповідач виконувала свої зобовязання неналежним чином, виникла заборгованість по в сумі 13\~261,15 доларів США. У звязку з порушенням позичальником прийнятих на себе зобовязань просить солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] зазначену суму заборгованості, а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень не надала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що позов задоволенню не підлягає. В обґрунтуванні заперечень пояснив, що у позивача немає правових підстав для звернення до суду з вимогами до відповідачів до закінчення строку дії договорів. З кінця 2008 року по листопад 2012 рік у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту. 28.11.2012 року за даним кредитним договором Банк списав безнадійну заборгованість та зафіксував залишок суми боргу по тілу кредиту в розмірі 17000 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту до 05.05.2021 року. Згідно пропозиції банку, для відновлення платоспроможності за даним кредитним договором були списані відсотки та штрафні санкції. При цьому строки та графік погашення кредиту новими умовами банку не встановлювались. Відповідно розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, нарахування по даному кредитному договору з 29.01.2013 року припиняються, дати та суми обовязкового платежу за графіком не застосовуються, а також відсутня прострочка по сплаті за кредитом. Таким чином, посилання відповідача на прострочення сплати чергових платежів за графіком не відповідають дійсності. Також представник відповідача [PERSON] пояснила, що направлені відповідачам вимоги не містять в собі вимог про дострокове повернення споживчого кредиту, сума боргу, вказана у вимозі, суттєво відрізняється від заявлених позовних вимог. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення та отримання відповідачами вимоги про дострокове повернення кредиту, отже відсутні і підстави для задоволення позову. Ще однією з підстав для відмови в позові, представник відповідача вважає те, що позивачем не надано жодних доказів того, що ПАТ «ТАС-Бізнесбанк» якимось чином передав своє право вимоги за кредитними договорами, укладеними з [PERSON] Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ст. ст. 10, 11 ЦПК України тягар доведення перед судом обґрунтованості як вимог, так і заперечень закон покладає на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, а суд вирішує цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно виконувати процесуальні обовязки. Судом встановлено, що 06.05.2006 року між Акціонерним Банком «ТАС-Бізнесбанк» правонаступником якого відповідно до власного статуту є Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № КФ (06) 33-06, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 23\~000 доларів США із терміном погашення не пізніше 05.05.2021 року, а Позичальник зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що є невідємною частиною договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки № П (06) 33-06 від 06.05.2006 року з [PERSON]. У відповідності до п. 1 [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем за виконання всіх боргових зобовязань [PERSON] за кредитним договором. Оскільки відповідач не виконувала свої зобовязання належним чином, виникла заборгованість по кредиту в сумі 13\~261,15 доларів США. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Суду були надані письмові докази, зокрема: кредитний договір, договори поруки, графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості, та інші документи які, вказують на характер правовідносин сторін та підтверджують відсутність порушення відповідачами взятих на себе зобозвязань. Обставини, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях, повністю найшли своє підтвердження під час розгляду справи. Доказів в обґрунтування того, яким чином нарахована заборгованість, та які саме формули покладені в основу розрахунку представник позивача суду не надав. Таким чином, суд не може погодитися з правомірністю позовних вимог, виходячи з того, що механізм утворення заборгованості не наведений. Вирішуючи вимоги позову, суд виходить з того, що позивач не довів ґрунтовність своїх вимог всупереч обовязку надати суду належні та допустимі докази про розмір заборгованості, розмір її складових. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. За змістом ст. ст. 516, 517 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, а боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Як випливає із ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Аналогічні положення містяться в ст. 1082 ЦК України, відповідно до якої боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Позивачем не надано копію такого договору, яка обов'язково повинна бути у позивача, який придбавав право вимоги до [PERSON], та не доведено між ким, коли саме та на яких умовах укладався такий договір з ПАТ «ТАСКОМБАНК». Відсутність доказів дотримання порядку повідомлення боржників про заміну кредитора у зобовязанні, передбаченого частиною другою ст. 516 ЦК України, як і доказів того, що вимоги за кредитним договором № КФ (06) 33-06 від 06.05.2006 року були фактично передані позивачеві, про що свідчить відсутність надання суду оригіналу акту приймання передачі, з підписанням якого стаття 4 договору повязує факт передачі кредитного портфелю, на думку суду, свідчить про недоведеність позовних вимог. У звязку з викладеним, виходячи з принципів диспозитивності і змагальності цивільного судочинства, суд вважає, що представник позивача не довів належним чином правомірність вимог про стягнення належних за договором коштів в сумі, що утворює ціну позову. Також позивачем не доведено отримання права вимоги за кредитним договором, укладеним між АБ «Тас-Бізнесбанк» та [PERSON], у зв'язку з чим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed