Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2017 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 14600,00 грн. та 551,20 грн. судового збору. 05.12.2017 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2018 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17.05.2018 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2018 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що представник позивача [PERSON] у 2008 році здобув кваліфікацію юриста, тобто є фахівцем в галузі права та має право на надання правової допомоги. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2018 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2018 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2018 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, суд першої інстанції не дослідив належні в матеріалах справи докази, не врахував вимоги закону, які були чинні на момент звернення представника позивача до суду і на момент винесення оскаржуваної ухвали, а тому прийшов до передчасного висновку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач, окрім іншого, просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 14025,00 грн. Під час ухвалення рішення у справі питання про розподіл цих витрат вирішено не було. Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України 2004 року (чинного на час ухвалення рішення суду) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 2 частини третьої зазначеної статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. За змістом частин першої, другої статті 84 ЦПК України 2004 року витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною першою статті 88 ЦПК України 2004 року передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При стягненні витрат на правову допомогу слід ураховувати, що особа, яка надає таку допомогу, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК 2004 року). Розмір витрат на правову допомогу визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК 2004 року. Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. Правова допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №1/16 від 06.06.2016, укладеного з ТОВ «Юридична компанія «Еффектім» в особі директора [PERSON] та додаткової угоди № 1 до нього від 28.07.2016. [PERSON] закінчив у 2008 році Харківський національний університет внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста, що підтверджується відповідним диплом. Згідно з актом приймання-здачі робіт (послуг) від 28.09.2016 ТОВ «Юридична компанія «Еффектім» витрачено 25 год. 30 хв. роботи з надання правової допомоги, загальна вартість яких складає 14025,00 грн., а саме: 3 год. 30 хв. на аналіз матеріалів справи та первинну консультацію з приводу ДТП, вартість яких 1925,00 грн.; 8 год. на складання та подання позовної заяви, вартість яких 4400,00 грн.; 8 год. на консультування з приводу забезпечення позову та консультації витрат на правову допомогу, вартість яких 4400,00 грн.; та 6 год. на участь у судових засіданнях, отримання рішення суду та виконавчого документу, вартість яких 3300,00 грн. Позивач сплатив на користь ТОВ «Юридична компанія «Еффектім» 14025,00 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується квитанцією від 13.10.2016. Визначаючи розмір компенсації зазначених витрат, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, перед зверненням до суду [PERSON] було надано первинну консультацію позивачу, представник позивача здійснював збирання доказів по справі, їх аналіз, також ним було складено та подано позовну заяву до суду. Вартість цих робіт визначена сторонами договору про надання правової допомоги у сумі 6325,00 грн. (1925,00 грн.+4400,00 грн.). Суд вважає, що такі витрати відповідають складності, обсягу та характеру виконаних робіт, їх виконання підтверджено належними дому, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд вважає за необхідне компенсувати позивачу витрати його представника за участь у судових засіданнях, загальна тривалість яких згідно журналів судового засідання від 23.06.2017 та від 04.12.2017 становила 1 год. 27 хв., у сумі 753,50 грн. Розмір витрат визначений, виходячи з зазначеної в акті їх вартості - 550,00 грн./1 год. Разом з тим, суд не вбачає підстав для компенсації позивачу витрат за консультування з приводу забезпечення позову та компенсації витрат за правову допомогу, оскільки такі не можна вважати неминучими. До того ж з заявами про забезпечення позову у даній справі ані позивач, ані його представник до суду не зверталися. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для компенсації позивачу витрат на правову допомогу у загальному розмірі 7078,50 грн.

Outcome: approved