Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за №2288, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла по кредитному договору №137/П/41/207-840 від 19 вересня 2007 року, Договору про відступлення прав вимоги №GL2N79736ПВ, укладеного 05 березня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за яким є [PERSON] . Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом - 451 31447 грн; сума заборгованості за відсотками - 719 492,23 грн; суми заборгованості за штрафними санкціями - 0,00 грн; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 1 171 106,70 грн. 22 липня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гаврищук Н.Є. направила до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник просить суд: стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи поданої представником позивача заяви та матеріали справи, приходить до наступного. За правилом п1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У заяві про зміну підстав позову представником позивача на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України зроблено відповідну заяву (а.с.87-89). Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з додатками на її обґрунтування направлена до суду 22 липня 2021 року (а.с. 211). Рішення суду в справі 755/15205/20 постановлено 19 липня 2021 (а.с.183-191). Тому суд приходить до висновку, що стороною позивача виконано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання доказів у визначені законом строки за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Як визначено в ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. 01 березня 2016 року між [PERSON] (довіритель) та адвокатським об`єднанням «Тібурон» (представник) укладено договір про надання правової допомоги №01/03, згідно умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, довіритель доручає представнику, а представник відповідно до чинного законодавства приймає на себе обов`язки здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси довірителя, надавати іншу юридичну допомогу в обсязі і на умовах, встановлених цим договором (а.с. 196-201). Згідно п.4.1. вказаного договору, за виконання договору довіритель сплачує представнику гонорар фіксованою сумою на розрахунковий рахунок представника у гривнях на підставі виставлених рахунків. Відповідно до статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. 25 січня 2021 року між адвокатом Гаврищук Н.Є. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого за цим договором адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу з питань, що ставляться клієнтом, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього договору (а.с. 205-206). Правова допомога, що надаватиметься клієнту за цим договором полягає у: наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань тощо; складанні заяв, запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництві і захисті інтересів клієнта у всіх державних та недержавних установах, в тому числі у судах, а також перед фізичними та юридичними особами, з питань, що пов`язані із стягненням заборгованості клієнта за договором №137/П/2007-840 від 19 вересня 2007 року (п.1.2 договору про надання правової допомоги від 25 січня 2021 року) Згідно п. 3.1, 3.2 договору про надання правової допомоги від 25 січня 2021 року за надання послуг, передбачених в п.п.1.1 цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що визначатиметься в актах прийому-передачі послуг, виходячи з кількості годин, витрачених адвокатом на надання послуг клієнту. Ставка гонорару адвоката за годину роботи складає 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до акту №05-05 прийому -передачі послуг від 31 травня 2021 року, підписаного [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Тібурон», виконавець в жовтні - грудні 2020 року виконав наступні види робіт: проаналізовано виконавчий напис №2288 від 04 липні 2020 року, кредитний договір №137/П/41/2007-840 від 19 грудня 2007 року між ПАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] та додатки до нього, проаналізовано судову практику; підготовлено позовну заяву, подано позовну заяву до Дніпровського районного суду м.Києва, підготовлено заяву про забезпечення позову у справі №755/15205/20, підготовлено заяву про витребування доказів у справі №755/15205/20, підготовлено заяву про усунення недоліків у справі №755/15205/20. Замовник не має претензій стосовно якості виконаних послуг та будь-яких інших питань з приводу виконання договору про надання юридичних послуг №01/03 від 01 березня 2016 року. Вартість послуг складає 6000,00 грн. (а.с. 202) Відповідно до копії квитанції №ПН1685439 від 15 жовтня 2020 року, [PERSON] сплатила на користь АО «Тібурон» 6 000,00 грн згідно договору про надання правових послуг №01/03 від 01 березня 2016 року (а.с. 203) на підставі рахунку №03/10 від 13 жовтня 2020 року (а.с.204). Як убачається з акту №1 приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 25 січня 2021 року, підписаного [PERSON] та адвокатом Гаврищук Н.Є., вартість послуги за підготовку заяви про зміну підстав позову у справі №755/15205/20 становить 3 000,00 грн; за підготовку адвокатського запису до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» щодо надання документів, що підтверджують суму заборгованості клієнта за договором №137/П/2007-840 від 19 вересня 2007 року - 500,00 грн; за підготовку листі АТ «БК «Приватбанк» та приватному виконавцеві Фесик М.О. щодо знаття арешту з рахунку клієнта - 1000,00 грн. Зазначена в цьому акті сума вартості послуг була сплачена клієнтом адвокатові в повному обсязі в готівковій формі 04 лютого 2021 року (а.с. 207). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18. Представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу направлено на адресу відповідача 22 липня 2021 року (а.с.208), та отримано останнім 30 липня 2021 року (а.с.216), проте відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень щодо даної заяви. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позов задоволено, беручи до уваги обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивача, суд вважає, що на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved