Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,46 умовних кадастрових га в землях запасу на території [PERSON] сільської ради Крижопільського району. Вказала, що у 1975-2000 р.р. вона працювала у колгоспі ім. Калініна, с. Шарапанівка, Крижопільського району Вінницької області та була членом даного колгоспу, що підтверджується архівною довідкою Крижопільського районного трудового архіву від 14.11.2016 року № 463/01-14 про нарахування їй заробітної плати. 04.09.1994 року КСП «Нива» с. Шарапанівка, Крижопільського району Вінницької області був виданий державний акт на право колективної власності на землю, затверджений 3 сесією 22 скликання [PERSON] сільської ради. Позивачка була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акта, і рахується у даному списку під № 375, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області. На даний час розмір земельної частки (паю) складає 3,46 умовних кадастрових га. З невідомих причин сертифікат про право на земельну частку (пай) їй видано не було. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Крижопільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій позов визнав, просив позов задовольнити. Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не зявився, до суду надіслав заперечення, в якому просив справу розглянути в його відсутність, позов не визнав та заперечував проти даного позову з таких підстав: Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статтею 261 цього ж Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, позивач [PERSON] з 1994 року могла і повинна була довідатись про можливе порушення свого права на земельну частку (пай), однак лише в 2016 році позивачем подано позов про визнання права на земельну частку (пай). Тому вважає, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК. Судом встановлено, що у 1975-2000 р.р. [PERSON] працювала у колгоспі ім. Калініна, с. Шарапанівка, Крижопільського району Вінницької області та була членом даного колгоспу, що підтверджується архівною довідкою Крижопільського районного трудового архіву від 14.11.2016 року № 463/01-14 про нарахування їй заробітної плати (а.с. 7). 04.09.1994 року КСП «Нива» с. Шарапанівка, Крижопільського району Вінницької області був виданий державний акт на право колективної власності на землю, затверджений 3 сесією 22 скликання [PERSON] сільської ради. Позивачка була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акта, і рахується у даному списку під № 375, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області (а.с. 6). На даний час розмір земельної частки (паю) складає 3,46 умовних кадастрових га. Відповідно до ст.ст. 5, 7, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» позивач як член КСП «Нива» с. Шарапанівка, Крижопільського району Вінницької області являється співвласником земельної ділянки, яка в 1994 році була передана у колективну власність всіх членів КСП. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п. 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання\~\~відповідно до п. 7\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року\~№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, будучи включеним до списків членів КСП «Нива», [PERSON] стала співвласником у праві колективної власності на землю як член КСП. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858св14) та від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки позивач була включеною до списку членів КСП «Нива» с. Шарапанівка, доданого до державного акта на право колективної власності на землю від 04.09.1994 р., то вона набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта. В даний час позивач не може реалізувати своє право на земельну частку (пай), зокрема, шляхом відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку, і тому її право на земельну частку (пай) є порушеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved