Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.06.2006 року [PERSON] 28.06.2006 року отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відмотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Просить задовольнити заявлений позов. Відповідач заперечила проти задоволення заявленого позову. Мотиви відмови виклала в запереченні, яке приєднане до матеріалів справи. Згідно поданого заперечення убачається, що договір від 28.06.2006 року № б/н не укладала. Про існування договору дізналась вперше 31.07.2008 року. У ПАТ «Приватбанк» нею була відкрита зарплатна карточка. Одночасно з відкриттям зарплатної карточки працівники банку видали кредитну карточку [NUMBER] як обов»язкова умова для оформлення зарплатної карточки. 16.10.2006 року з метою накопичення коштів вирішила укласти з позивачем договір про депозитний вклад «Скарбничка» SAMD № 1000000009499273. При укладенні договору «Скарбничка» працівник банку невідомо з яких причин вказав у договорі «Скарбничка» замість номеру зарплатної карточки номер кредитної картки [NUMBER]. Коли підписувала договір, метою було накопичування коштів з зарплатної карточки. 08.02.2008 року розірвала договір про депозитний вклад «Скарбничка». Працівники банку видали повністю накопичену суму з депозиту з процентами. Попереджень від працівників банку про те, що існує якась заборгованість перед банком не повідомляли. За весь термін дії договору про депозитний вклад відповідач не отримувала від банку жодного попередження та жодної виписки по рахунках клієнта. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Строк дії картки закінчився 30 вересня 2009 року. З часу здійснення останнього платежу від позивача ніяких письмових повідомлень про наявність заборгованості не надходило та позивачем не надано суду доказів, що відповідач будь-яким чином повідомлялась протягом трьох останніх років про наявність заборгованості за кредитним договором. Просить застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 6-7) за договором б/н від 28.06.2006 року станом на 31.12.2013 року становить: заборгованість за кредитом 5970,4 грн., заборгованість за процентами в т.ч. несплачені проценти на прострочену заборгованість 19044 грн. 25 коп., заборгованість по судовим штрафам 1750 грн. 73 коп., що загалом становить 26765 гривень. [PERSON] звернулась з заявою про застосування строків позовної давності відповідно до ЦК України. Судом встановлено, що заборгованість була нарахована за період з 28.06.2006 року по 31.12.2013 року, загальний строк становить за 7 років і 6 місяців. До суду позивач звернувся 28 січня 2014 року. Термін дії оформленої картки, на якій виникла заборгованість, становить до 09/09, що і зазначено в заяві (а.с. 8). Судом встановлено, що позивач до відповідача не заявляв будь-яких претензій по сплаті заборгованості після спливу терміну дії картки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухваленням ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору (ч. 3 ст. 208 ЦПК України), така правова позиція була висловлена у Постанові ВСУ від 21 листопада 2012 року у справі 6-101цс12. Загальний строк позовної давності становить три роки у відповідності до ст. 257 ЦК України. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячного платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, така правова позиція була висловлена у Постанові ВСУ від 19 березня 2014 року у справі 6-14 цс14. З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що строк позовної давності сплив, відтак, у задоволенні заявленого позову слід відмовити у зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed