Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. З посиланням на норми ст.180, 181 СК України, позивач просить стягувати з відповідача в її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Заперечення відповідача. Відповідач стверджує, що спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Просив врахувати ту обставину, що він не працює, його заробітки носять тимчасовий характер. Вказав, що винаймає житло на підставі договору оренди та на його утриманні перебуває хвора мама, яка потребує постійного лікування, що підтверджено медичною довідкою. Мотивувальна частина рішення. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] року народження та [PERSON] , [INFO] року народження , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3-4). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивач не довела можливість відповідача сплачувати аліменти в сумі по 7000 гривень на кожну дитину щомісячно, а отже не виконала вимоги ст.12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідач є собою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, оскільки не довів протилежне, а тому цілком може та зобов'язаний надавати своїм дітям матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в сумі по 7000 гривень на кожну дитину щомісячно, посилалася на те, що відповідач має значні доходи від здійснення діяльності, пов'язаної з перевезенням транспортних засобів та комплектуючих деталей через митний кордон України і наступною їх реалізацією та території України, а отже спроможний сплачувати вказану суму. Як доказ цих доходів позивач надала ксерокопію паспорта відповідача з відмітками про перетин кордону. Однак, перетин кордону, сам по собі, не доводить факту здійснення відповідачем діяльності, яка приносить значні доходи. Такий перетин може бути зумовлений не зароблянням грошей, а іншою метою, до того ж, цей перетин не дає уявлення про рівень доходу, навіть якщо такий дохід є. Висновок, що рівень доходу є значним на основі лише частоти перетину кордону, буде припущенням. Рух коштів на карткових рахунках рівень доходів відповідача також не доводить, оскільки невідомі джерела походження цих коштів. Невідомо, чи належать ці кошти відповідачу, чи є вони позиченими тощо. Відповідач надав докази того, що, як мінімум, частина коштів, які рухалися по картках, є кредитними. Щодо автомобілів, які зареєстровані на відповідача, то останній ствердив, що ці автомобілі є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу. Позивач це твердження не спростувала. Щодо квартири, то відповідач ствердив і довів це свідоцтвом про право власності на житло від 12.10.2006 року та будинковою книгою, що у праві власності на квартиру йому належить лише частка розміром ј і він у цій квартирі не проживає, оскільки там проживають інші співвласники, змушений укласти договір оренди. Відповідач позов визнав частково та не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Суд, визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватися з батька, враховує також можливість надання утримання і з боку матері, необхідність забезпечення справедливого балансу між інтересами дитини та можливістю батьків сплачувати аліменти. Суд враховує, що відповідно до договору оренди квартири від 25.02.2014 року, відповідач винаймає житло та сплачує орендну плату за квартиру в сумі 1200 гривень щомісячно. Крім цього, суд враховує, що мати відповідача [PERSON] знаходиться на обліку у Волинському обласному онкологічному диспансері з січня 2019 року з важким діагнозом. Є загальновідомою обставиною і не потребує доведення те, що лікування захворювання, визначеного у діагнозі, облаштування життя хворого, вимагає від відповідача значних витрат, до яких він зобов'язаний також законом. Відповідач не працює, що доведено трудовою книжкою. З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018 року.

Outcome: partial