Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.08.2014 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на подальше спільне життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрата почуття любові і поваги один до одного. Спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо протягом тривалого часу, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 18.11.2019 року вона подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності (а. с.30). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 25.10.2019 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає з підстав, зазначених у позовній заяві, та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 18). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 08.08.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 349 (а.с.5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 6) Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved