overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.07.2010 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. З березня 2018 року вони разом не проживають та не підтримують будь-яких відносин. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, сина після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 30.07.2019 року подав суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 30.07.2019 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 16.07.2010 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін, суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.08.2017 року він перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей у шлюбі сторони не мають, однак, відповідач відмовляється від реєстрації розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Причинами для розірвання шлюбу вважає те, що він з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. У зв`язку з непорозуміннями сторони припинили спільне проживання, 1,5 року проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 31.01.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності (а. с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу сторони одружилися 16.08.2017 року. Шлюб зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1593 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини у 2018 році, не вживають заходів для примирення. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін у зв`язку із укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.02.2018 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач працювати відмовляється, хоча позивач знайшла йому роботу. Користуючись довірою, за кредитні кошти позивача він придбав в кредит мобільний телефон, який в подальшому продав, а гроші не повернув, через що позивач змушена погашати заборгованість по кредиту. Позивач втратила почуття любові та поваги, захищеності і спокою, кожного дня перебуває в передчутті нових тривожних подій, що негативно впливає на її здоров`я та психологічний стан. З 15.09.2018 року сторони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, примирення між ними неможливе, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, 06.11.2019 року подала письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а. с. 14). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про його час та місце повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності (а. с.13 ). Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 17.02.2018 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 69 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. Прізвища сторін у зв`язку із укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.05.1986 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, неповнолітніх дітей у них немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на подальше спільне життя та обов`язки. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, внаслідок чого часто виникають протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. На даний час вони не проживають разом як подружжя та не підтримують будь-яких відносин, спільного господарства не ведуть. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. 24.12.2019 року, позивач подав суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності (а.с. 10). Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, 10.01.2020 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 11). Згідно з ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 17.05.1986 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.08.1989 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у вересні 2018 року відповідач повідомив, що не бажає підтримувати шлюбні відносини та проживати з позивачем однією сім`єю. З того часу сторони проживають окремо. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, примирення між ними неможливе, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, 22.01.2020 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності (а. с. 45). Відповідач в судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлений належним чином, 22.01.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності (а. с. 46). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони одружилися 17.08.1989 року. Шлюб зареєстровано відділом ЗАГС Коломийського міськвиконкому, актовий запис № 445 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у вересні 2018 року, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.08.2019 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, неповнолітніх дітей у них немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на подальше спільне життя та обов`язки. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, внаслідок чого часто виникають протиріччя, що робить неможливим подальше спільне проживання. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася. 13.10.2020 року позивач подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, 21.09.2020 року подав заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечив (а.с.20). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 17.08.2019 року. Шлюб зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1822 (а.с. 8). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та не вживають заходів для примирення. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвищ сторони внаслідок укладення шлюбу не змінювали. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.11.2012 року він перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу немає.Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сім`ю, вони втратили почуття поваги одне до одного. Сторони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак, виявилося, що подальше проживання сім`єю є неможливим. Між ними продовжують виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Як подружжя вони спільно не проживають, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 28.09.2021 року він до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 28.09.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 18). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 17.11.2012 року. Шлюб зареєстровано П`ядицькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 (а. с. 4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін у зв`язку із укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.02.2014 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого дітей немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що після одруженням виявилося, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя, в зв»язку з чим створити повноцінної сім»ї їм не вдалося. Відповідач матеріально сім»ю не забезпечував, зловживав спиртними напоями і в стані алкогольного сп»яніння влаштовував сварки та скандали, під час яких обзивав позивача нецензурною лайкою, та неодноразово наносив їй побої. Останні шість місяців сторони проживають окремо, чоловік проживає в Одеській області, і будь - яких стосунків вони не підтримують. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 21.03.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 23.03.2017 року на адресу суду надійшло електронне повідомлення від відповідача, в якому він зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 18.02.2014 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №39 (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини і вже більше шести місяців проживають окремо, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не визначає прізвище позивача, яким вона повинна іменуватися після розірвання шлюбу, оскільки позивач в своїй заяві не вказала про вибір прізвища. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved