Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2007 року між [PERSON] (позичальник) та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту №260і/2007 з цільовим призначенням згідно п.1.2 Договору кредиту. Згідно договору кредиту банк надав, а позичальник отримав грошові кошти у сумі 18050 доларів США. Відповідач згідно умов кредитного договору, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повертати Позивачу вказані кредитні кошти у строки. Зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в ст.1, п.1.1 кредитного договору та додатковій угоді з підпунктами), а також сплачувати відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах Кредитного договору. 11 червня 2007 року між [PERSON] та Банком укладено договір поруки №П260і/2007, згідно з яким зобов'язався перед Кредитором боржника у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадах, передбачених Договором кредиту. Відповідачі умови договору не виконували, внаслідок чого за період з 16 липня 2013 року по 02 лютого 2016 року утворилася заборгованість, яка станом на 02 лютого 2016 року становить 9558,73 доларів США, що за курсом на дату розрахунку 1 долар США = 25,4483 грн. становить всього 243 253,42 гривні, а саме: -сума заборгованості за кредитом складає 6012 доларів США, що еквівалентно 152995,17 грн.; -сума заборгованості за відсотками 3546,73 доларів США, що складає 90258,25 грн. З урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно борг за договором кредиту в загальному розмірі 9558,73 доларів США, що за курсом на дату розрахунку 1 долар США = 25,4483 грн., становить всього 243253,42 гривні, а також стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 7905 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Дегтярьов Є.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Також відповідач надала письмові заперечення, які мотивує тим, що спір між нею та банком вже було розглянуто Краматорським міським судом Донецької області. 08.10.2013 року судом було винесено заочне рішення, яким стягнуто з неї та відповідача [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитним договором. Звертає також увагу суду на те, що фактично розрахунку заборгованості за кредитним договором банк не надав. Також банк всупереч закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» неправомірно нарахував пеню. Крім того річний строк давності, який встановлений для стягнення пені сплинув. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що спір між банком та відповідачами вже було вирішено Краматорським міським судом рішенням від 08.10.2013 року. Крім того, відповідно до п.3.3.8 договору кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання. Відповідно до п.4.5 договору кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.3.3.8 протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти та штрафні санкції. Позичальник [PERSON] 24.04.2014 року здійснила останній платіж за кредитом, а тому з 26.05.2014 року припинила сплачувати чергові платежі та порушила графік їх погашення, передбачений договором кредиту. Тому, вважає, що строк користування кредитом сплив через 60 днів з 23.05.2014 року, тобто 23.07.2014 року. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В договорі поруки №П260і/2007 від 11.06.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Тому у зв'язку зі зміною банком строку виконання основного зобов'язання шестимісячний строк, установлений частиною 4 ст.559 ЦК України закінчився 23.01.2015 року. А ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Краматорського міського суду з цим позовом до поручителя лише 02.02.2016 року, тобто, поза межами цього шестимісячного строку. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 11 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №260і/2007 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 18 050 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків річних за користування кредитом на придбання нерухомого майна (а.с.6-14). Договором встановлений порядок погашення суми основної заборгованості щомісячно до 15 числа відповідного місяця рівними частками (п.1.1 кредитного договору). Кінцевий термін погашення кредиту - до 10 червня 2016 року (п.1.1.2 кредитного договору). Відповідно до п.3.3.8 кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього Договору. Відповідно до п.4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.8. 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити процента за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року, Банком було укладено Договір поруки № П260і/2007 від 11.06.2007 року з [PERSON] (далі - Договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №260і/20078 від 11.06.2007 року (а.с.20-24). Відповідно до п.2.1.1 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання є повернення кредиту в сумі 18 050 доларів США з графіком погашення до 15 числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення до 10 червня 2016 року. Банк зобов'язання за кредитним договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти у сумі 18050 доларів США на придбання квартири, що підтверджується заявою на отримання споживчого кредиту та випискою по банківському рахунку (а.с.27-28). Відповідач [PERSON] не виконувала зобов'язань за кредитним договором та допустила виникнення заборгованості, внаслідок чого банк у 2013 році звернувся до суду. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.10.2013 року у цивільній справі №234/10485/13-ц з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за договором кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року у сумі 20300,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 162265,73 грн. (94-95) Як вбачається з рішення суду, була стягнута заборгованість станом на 16.07.2013 року, яка складалась з наступного: -13 113,45 доларів США або 104815,81 грн. - основний борг за кредитом; -5 575,05 доларів США або 44561,38 грн - відсотки за користування кредитом; -934,24 доларів США або 7467,34 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -678,24 доларів США або 5421,20 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Як вбачається з наданих сторонами доказів, банк не звертався до органів виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду (а.с.133). Натомість, 31.10.2013 року між банком та відповідачами були укладені додаткові угоди до кредитного договору та договору поруки, які змінили умови кредитування та визначили новий графік погашення заборгованості та кінцевий термін погашення зобов'язань за кредитним договором. Так, 31 жовтня 2013 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року (а.с.15-19), яким встановлено, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом та процентами, що нараховані станом на 31.01.2013 року у сумі 12383,45 доларів США здійснюється відповідно до графіку, що викладений у додатку 1 до цього договору про внесення змін (п.2.1 договору). Також зазначеним договором встановлено, що відповідно до графіку, що викладений у додатку 1 до цього договору, погашення повної суми кредиту у розмірі 12 383,45 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 30 жовтня 2015 року (п.2.4 ). Сплата відстрочених до сплати процентів за користування кредитом, що нараховані станом на 31 жовтня 2013 року в загальній сумі 1847,81 доларів США здійснюється позичальником рівними частинами не пізніше 15 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за відстроченими до сплати процентами в повній сумі відповідно до графіку, що викладений у Додатку 1 до цього договору про внесення змін (п.2.5.1). Сплата залишкової частини відстрочених до сплати процентів за користування кредитом, що нараховані станом на 31 жовтня 2013 року в загальній сумі 4311,57 доларів США здійснюється позичальником 30 жовтня 2015 року в день повернення заборгованості з відстроченими до сплати процентами в повній сумі відповідно до графіку, що викладений у додатку 1 до цього договору про внесення змін (п.2.5.2). Сплата строкових (поточних процентів за користування кредитом, що нараховуються з 31 жовтня 2013 року, здійснюються в загальному порядку, передбаченому договором кредиту (п.5.2.3). Також 31 жовтня 2013 року було між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поруки №П2601/2007 від 11.06.2007 року, якою були внесені зміни до підпунктів 2.1.1., 2.1.2 пункту 2.1 статті 2 договору поруки та викладено їх у новій редакції. Відповідно до п.2.1.1 додаткової угоди змістом договору поруки є повернення кредиту в сумі та в строки, визначені договором кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року та додатковими угодами до нього з кінцевим терміном погашення по кредиту до 30.10.2015 року, а також достроково у випадках, передбачених договором кредиту №260і/2007 від 11.06.2007 року. (а.с. 25-26). На адресу відповідачів банком направлялася вимога від 26.10.2015 року №19.1-10/1651 про погашення заборгованості, яка була повернута поштовим відділенням у зв'язку зі закінченням терміну зберігання (а.с.36-37). Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, за період з 16 липня 2013 року по 02 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором складає 9558,73 доларів США (без врахування пені) або 243 253,42 грн., а саме: -заборгованість за кредитом 6012,00 доларів США або 152995,17 грн. -заборгованість за відсотками 3546,73 доларів США або 90258,25 грн. У судовому засіданні представник позивача не заперечував, що основна заборгованість за кредитом у сумі 6012 доларів США була стягнута рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.10.2013 року. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню відсотки, які були нараховані банком за фактичне користування кредитними коштами, тобто станом на 02.02.2016 року, що відповідно до розрахунку складає 3546,73 доларів США або 90258,25 грн. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо розрахунку заборгованості, наданого банком. У частині 2 ст. 59 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позовних вимог просив суд призначити судово-економічну експертизу. Клопотання відповідача було задоволено та 15.05.2017р. по справі була призначена судово-економічна експертиза у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз (а.с.172). 16.08.2017 року у зв'язку з несплатою вартості експертизи та ненаданням витребуваних матеріалів, експертом було повідомлено суд про неможливість надання висновку, а матеріали справи повернуті. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень щодо розрахунку заборгованості, наданого банком. Щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], як поручителя за кредитним договором, суд зазначає наступне. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251, 252 ЦК України). Як вбачається зі ст.ст.1, 2 Договору поруки від 11.06.2010 року №П260і/2007 зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 31.10.2013 року, поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту № 260і/2007 від 11.06.2007 року. Строк внесення останнього платежу за кредитним договором визначений 15.10. Пунктом 6.2. Договору поруки зазначено, що він набирає чинності з дати його укладання. При цьому строк закінчення його дії не зазначено. Строк, передбачений нормою ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку пред'явлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яку суд застосовує за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою ч.4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. Оскільки з Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, у цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Строк поруки не вважається строком захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). З умов Кредитного договору і Графіку погашення основної заборгованості, передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (п. 1.1, п.2.4., пп. 2.4.1. Кредитного договору). З урахуванням змін до кредитного договору, кінцевий термін погашення кредиту встановлений до 30.10.2015 року. Відповідно до п.3.3.8 Кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього договору. Відповідно до п.4.5 Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.8 кредитного договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). За Договором поруки відповідальність поручителя установлена у такому ж розмірі, у такий строк і в такому порядку, як у Кредитному договорі. Як вбачається з копії квитанцій, наданих відповідачем, останній платіж за кредитним договором було здійснено 23.04.2014 року (а.с.168). Тобто, виходячи з умов кредитного договору, строк виконання зобов'язань сплив через 60 днів, тобто 23.07.2014 року. Таким чином, банк не пред'явив вимогу до поручителя [PERSON] про виконання ним зобов'язання за Договором поруки в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, що передбачено Кредитним договором та Договором поруки. Оскільки з даним позовом до суду банк звернувся лише 12 квітня 2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку, тому суд приходить до висновку про припинення поруки. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість договором кредиту №260і/20078 від 11.06.2007 року у сумі 3546,73 доларів США (проценти за користування кредитом), що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року складає 90 258,258 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позову, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1353,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial