Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третьої особи [PERSON] про зняття арешту, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №29089443 від 07.11.2011 року і ВП №36142346 віл 25.01.2013 року в частині накладання арешту на автомобіль Skoda Fabia Sport 1.4 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], який є заставним майном за кредитним договором №11298136000 від 13.02.2008 року та належить на праві власності [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, по суті позову заперечень не надали, просили слухати справу за відсутності їхнього представника. Третя особа в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 13.02.2008 року між АТ УкрСИббанк та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № №11298136000. Згідно умов вказаного договору, банк надав позичальнику [PERSON] Кредит в сумі 94060 грн. на придбання автомобіля Skoda Fabia Sport 1.4 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], при цьому відповідно до умов кредитного договору (п. 2.1) у забезпечення виконання зобов'язань банк прийняв в заставу вищевказаний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] На теперішній час позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість ним не погашена. Позивач продовжує нараховувати проценти за користування кредитними коштами та пеню за несвоєчасну сплату процентів та основного боргу. У зв'язку з чим банк може задовольнити зобов'язання позичальника по залишку боргу, скориставшись своїм правом реалізації заставленого майна. 12.03.2015 року [PERSON] надав банку заяву щодо сприяння реалізації заставленого майна. Проте, позивачем було отримано інформацію про те, що автомобіль Skoda Fabia Sport 1.4 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], знаходиться в арешті та оголошена заборона на його відчуження за постановами державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ВП №29089443 від 07.11.2011 року і ВП №36142346 віл 25.01.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , в рамках відкритих виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа Банк боргу на загальну суму 16279,71 грн. Таким чином, зазначений арешт не дає змоги позивачу здійснити продаж предмету застави. Так, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобовязань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статті 16 вказаного Закону, право застави виникає з моменту укладання договору застави. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує прав і обовязків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувала і боржника виникають права і обовязки, встановлені законом та /або договором. Згідно зі статтею 14 вище вказаного Закону пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Право застави у ПАТ УкрСИббанк виникло 13.02.2008 року, постанови про накладення арешту даного автомобіля була винесена пізніше ніж було укладено договір застави. Отже, заставодержатель ПАТ УкрСиббанк має першочергове право отримання задоволення своїх вимог саме по кредитному договору №11298136000 від 13.02.2008 року за рахунок реалізації заставленого майна, а арешт заставленого майна перешкоджає банку реалізувати свої права. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що право ПАТ «УкрСиббанк» як заставодержателя заставленого автомобіля виникло 13.02.2008 року, тобто ще до накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем, суд вважає, що саме ПАТ «УкрСиббанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved