Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

ССК «Ярославна» звернувся з позовом про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, який обґрунтовував тим, що всупереч положенням статей 8, 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» відповідач [PERSON] у своєму депутатському запиті до Голови Путивльської районної державної адміністрації та комісії із земельних питань цієї адміністрації, який розглядався на 5 сесії Путивльської районної ради, поширив про нього, позивача, негативну інформацію, виклавши неправдиві відомості про те що, ССК «Ярославна» незаконно захопив та обробляє землі державної власності на території Волокитинської сільської ради Путивльського району, тобто вчинив протизаконні дії. Оскільки вказана інформація є неправдивою, такою, що наносить шкоду його діловій репутації, просив суд визнати цю інформацію недостовірною та такою, що порочить і принижує ділову репутацію ССК «Ярославна», а також зобовязати Путивльську районну раду спростувати цю інформацію шляхом розміщення на офіційному веб-сайті www.putivlrada.gov.ua cпростування наступного змісту : на 5 сесії Путивльської районної ради, що відбулася 02.03.2016, депутатом [PERSON] було поширено недостовірну інформацію у вигляді листа за № 2 під назвою : «Депутатський запит про необхідність вирішення питання з незаконного захоплення та обробітку земель державної власності на території Волокитинської с/р Путивльського району субєктом господарювання ССК «Ярославна» та ВІОЛА «Бізнес». Рішенням Путивльського районного суду Сумської області викладену в листі інформацію визнано недостовірною та такою, що не відповідає дійсним фактам, а також порочить і принижує ділову репутацію Сільськогосподарськогоспоживчого кооперативу «Ярославна», яке розміщувати протягом одного місяця. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали. Посилались на те, що відповідач як депутат Путивльської районної ради під час зустрічей зі своїми виборцями отримав інформацію про незаконне використання землі на території Волокитинської сільської ради. Тому здійснюючи свою депутатську діяльність, на підставі до ст. 40 Конституції України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», направив депутатський запит до Путивльської РДА з метою перевірки цих фактів, а наміру опорочити чи принизити ділову репутацію позивача не мав. Тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Путивльської районної ради, позов не визнала та пояснила, що на своєму пленарному засіданні рада розглянула депутатський запит [PERSON] та прийняла рішення підтримати його. Це рішення було оприлюднено на офіційному сайті ради, а сам депутатський запит [PERSON] не розміщувався. Посилалася і на те, що цей депутат звернувся з депутатським запитом, в якому виклав свої оціночні судження, які не підлягають спростуванню. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків та дослідивши документи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), що розяснено в абз. 5 п. 15 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є депутатом Путивльської районної ради Сумської області, якого обрано по Волокитинському багатомандатному округу № 16 (а.с. 40, 91-105). 02.03.2016 [PERSON] звернувся до Голови Путивльської районної державної адміністрації Сумської області та комісії із земельних питань цієї адміністрації з депутатським запитом, який мав назву : «Про необхідність вирішення питання з незаконного захоплення та обробітку земель державної власності на території Волокитинської сільської ради Путивльського району субєктом господарювання ССК «Ярославна» …(а.с. 6). У запиті зазначив про те, що земельні ділянки з кадастровими №№ 5923881900:02:000:0010, 5923881900:02:000:0009, 5923881900:02:000:0011 і 5923881900:02:000:0006, загальною площею 52,15 га, знаходяться в незаконному обробітку позивача. За своїм характером та змістом таке не може розцінюватися як висловлювання оціночних суджень, а є викладенням фактів, істинність яких може бути перевірена. Така інформація вочевидь є негативною та в силу ч. 3 ст. 277 ЦК України недостовірною, позаяк відповідачами не доведена, а позивач надав доказів того, що дані факти не відповідають дійсності та спростовується документально (а.с. 75-80, 88-90), а саме : копією договору оренди землі від 18.06.2008, предметом якого є землі державної власності загальною площею 202,4424 га; копіями протоколу засідання постійної комісії з розгляду входження на територію району інвестиційних компаній на конкурентних засадах від 17.03.2016 та листа-відповіді Путивльської районної державної адміністрації від 01.04.2016 № 01-03/875 з доданими схематичним і кадастровим планами земельних ділянок, де зазначено про те, що земельна ділянка з кадастровим №№ 5923881900:02:000:0010, 5923881900:02:000:0009 обробляється позивачем згідно договору оренди землі від 18.06.2008, земельна ділянка з кадастровим № 5923881900:02:000:0011 відноситься до земель запасу Волокитинської сільської ради і на цей час не обробляється у звязку із залісненням, а цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим № 5923881900:02:000:0006 є виробництво та розподілення електроенергії. В той же час, в абз. 1, 2 п. 15, п. 16 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти : опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей), про те, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. З огляду на ці роз'яснення слід наголосити, що в силу ч. 2 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами. Для здійснення своїх депутатських повноважень ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради наділений правом : 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку. Депутатський запит - це підтримана радою вимога депутата місцевої ради до посадових осіб ради і її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, які розташовані або зареєстровані на відповідній території, а депутата міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації, його заступників, керівників відділів і управлінь з питань, які віднесені до відання ради (ч.1 ст. 21 цього Закону). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатський запит може бути внесений депутатом місцевої ради або групою депутатів попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради. Депутатський запит обговорюється у разі необхідності на пленарному засіданні місцевої ради. Рада може зобов'язати відповідний орган подати у встановлений нею строк звіт про виконання рішення по запиту депутата місцевої ради. Орган або посадова особа, до яких звернуто депутатський запит, зобов'язані у встановлений радою строк дати офіційну письмову відповідь на нього відповідній раді і депутату місцевої ради. Якщо запит з об'єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений радою строк, то орган або посадова особа зобов'язані письмово повідомити раді та депутатові місцевої ради, який вніс запит, і запропонувати інший строк, який не повинен перевищувати один місяць з дня одержання запиту. Відповідь на запит у разі необхідності розглядається на пленарному засіданні ради. Депутат місцевої ради має право дати оцінку відповіді на свій депутатський запит. За результатами відповіді на депутатський запит може бути проведено обговорення, якщо на цьому наполягає не менше 1/4 присутніх на засіданні депутатів місцевої ради. Посадових осіб, до яких звернуто запит, своєчасно інформують про дату та час обговорення відповіді на запит радою. Вони або уповноважені ними особи мають право бути присутні на цьому засіданні ради. За результатами розгляду відповіді на депутатський запит рада приймає відповідне рішення. Таким чином, депутатський запит є результатом особистого волевиявлення депутата та однією з форм його депутатської діяльності, реалізацією ним повноважень наданих Законом України «Про статус депутатів місцевих рад». У своєму депутатському запиті відповідач [PERSON] просив провести перевірку законності користування та обробітку вказаних у запиті земель, встановити наявність дозвільних документів у позивача та витребувати з сільської ради інформацію про статус земельних ділянок. Як вбачається з рішення Путивльської районної ради від 02.03.2016, заслухавши депутатський запит [PERSON] щодо проведення перевірки законності користування та обробітку земельних ділянок на території Волокитинської сільської ради сільськогосподарськими підприємствами, зокрема ССК «Ярославна», районна рада вирішила підтримати цей депутатський запит для розгляду порушеного у ньому питання та наданні відповіді про проведену роботу (а.с. 66). Свідок [PERSON] повідомив, що депутатський запит [PERSON] до Путивльської РДА заслухувався на сесії. Останній був підтриманий всіма депутатами, які вважали, що наведена у ньому інформація підлягає перевірці. Свідок [PERSON] підтвердила, що Путивльською РДА в межах наданих повноважень перевірено відомості, викладені у депутатському запиті [PERSON], якому направлена детальна відповідь про відсутність порушень з боку ССК «Ярославна». Матеріали перевірки були предметом розгляду постійної комісії з розгляду входження на територію району інвестиційних компаній на конкурентних засадах. Зважаючи на це є підстави вважати, що звертаючись з депутатським запитом до районної державної адміністрації відповідач [PERSON] бажав перевірити інформацію, що становила громадський інтерес, а не поширити її серед невизначеного кола осіб, як це стверджує позивач. Щодо повноважень місцевих державних адміністрацій, то вони, зокрема, визначені Законом України «Про місцеві державні адміністрації», згідно якого : - місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (ст. 1 Закону); до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля (п.п. 1, 7 ст. 13 Закону); місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів (п.1 ст.16 Закону); для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право : проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами, керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування по напрямах, визначених статтею 16 цього Закону (п. 1 ст. 28 Закону). Отже, районна державна адміністрація є органом виконавчої влади, який в тому числі уповноважений на здійснення контролю за законністю використання земель. Підсумовуючи викладене вище та даючи оцінку наданим доказам, суд вважає, що хоча в депутатському запиті відповідача [PERSON] була викладена негативна інформація, яка при перевірці не знайшла свого підтвердження, але в контексті наведених правових норм та Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003 це не може вважатися поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію позивача, оскільки в даному випадку мала місце реалізація депутатом наданого йому Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» права на депутатський запит, а не поширення ним недостовірної інформації щодо позивача, і не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженим на це законом органом, що було викликано наміром виконати свій громадський обов'язок як депутата Путивльської районної ради. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що всі складові юридичного правопорушення відсутні, а тому не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо захисту ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Виходячи з наведеного, ураховуючи абз. 2 п. 4, абз. 1, 2, 5 п. 15, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1,

Outcome: dismissed