Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1\~700,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилися сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. З серпня 2021 відповідач перестав добровільно надавати матеріальну допомогу на утриманні дітей. Вона офіційно працевлаштована, однак на даний час перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною, тому їй самій важко утримувати дітей, а матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дітей, аліменти на утримання інших осіб він не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи інших осіб в нього на утриманні немає. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачкою подано (клопотання) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову, незаперечення проти заочного розгляду справи (а.с.24), клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи (а.с.26). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.19-20). Ухвалою судового засідання від 06.12.2021 відкладено розгляд справи (а.с.36). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1536/21 відповідача [PERSON] (а.с.37). Ухвалою від 23.12.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.39). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвами про народження від 12.06.2013, 17.11.2017 батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є сторони по справі (а.с.9, 10, 11). Відповідно до рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-8). Згідно з свідоцтвом про зміну імені від 15.07.2021, [PERSON] змінила своє ім`я на [PERSON] (а.с.6). Довідками Ходорівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 29.07.2021 №10/18 та про склад сім`ї №275 від 22.09.2021 встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] входять [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5, 12). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Відповідач як батько дитини належним чином не виконує обов`язок щодо їх утримання. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Зважаючи на те, що сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є їх батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку аргументам позивачки, суд зазначає, що визначений нею розмір аліментів (у твердій грошовій сумі по 1\~700,00 грн на кожну дитину), який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти на дітей, на переконання суду, є належним чином обґрунтований, враховує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б вказували на незадовільне матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі. Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (908,00 грн). На підставі статей 150, 180-182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved