Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 41000 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач [PERSON] у 2014 році позичила у нього кошти в сумі 41000 грн. для власних потреб. Договір позики підтверджується розпискою від 27.02.2014 року, написаною власноручно та підписаною позичальником [PERSON], в якій вона вказала, що дійсно позичила у [PERSON] гроші в сумі 41000 грн. і зобовязується повернути в строк до 27.02.2015 року. Вказана розписка є договором укладеним у простій письмовій формі. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про повернення коштів, але вона уникає його. До теперішнього часу відповідач борг не повернула, чим взяті на себе зобов'язання не виконала. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач суду пояснила, що гроші вона не позичала, розписка написана нею, написала її, тому що вона винна його дружині за товар. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики від 27 лютого 2014 року відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] 41000 грн. і зобов'язувалася повернути борг до 27 лютого 2015 року, що підтверджується розпискою відповідача від 27.02.2014 року (а.с. 5). Однак, на даний час відповідач борг за укладеним між ними договором позики від 27.02.2014 року не повернула. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Між сторонами були обумовлені всі потрібні для даної угоди умови договору, які позивач виконав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст..16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved