Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Рішенням суду від 16.09.2019 року у справі за позовом [PERSON] до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дію, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано незаконною відмову Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на недоотриману пенсію, скасовано Постанову Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №2466/02-31 від 23.11.2018 року, зобов`язано Третю Запорізьку державну нотаріальну контору видати Рижковій Ларисі Василівні свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) на недоотриману пенсію; стягнуто з Третьої Запорізької державної нотаріальної контори на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень. 17.09.2019 року від представника позивача адвоката Комісарової Н.В. через канцелярію суду надішла письмова заява про долучення до матеріалів справи копії акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.03.2019 року та копії квитанції про їх оплату позивачем. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За викладених обставин, враховуючи, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правову допомогу, суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення у справі, та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням раніше поданих сторонами письмових заяв про розгляд справи у їх відсутність, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Участь адвоката Комісарової Н.В., яка представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правничої допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги серія ЗП № 002510, договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.03.2019 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 595 від 26.01.2007 року. В обґрунтування вимог позову про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу представником позивача надано копії акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.03.2019 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1709/2012 від 17.09.2019 року на суму 1800 гривень. Зі змісту акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 26.03.2019 року вбачається, що адвокат Комісарова Н.В. надала позивачу послуги з правової (професійної правничої) допомоги, до яких включено: зустріч адвоката з клієнтом, консультація, узгодження правової позиції, підготовка адвокатом позовної заяви та її подання до суду вартістю 800 гривень та участь адвоката у судовому засіданні в суді 11.07.2019 року вартістю 1000 гривень. Поряд з цим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представником позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, підстав, визначених ст. 82 ЦПК України, для звільнення позивача від обов`язку доказування судом не встановлено. На переконання суду позивачем та його представником не надано достатніх доказів на підтвердження виконаних адвокатом послуг з надання правничої допомоги, а лише надані документи на підтвердження їх вартості, у зв`язку з чим, суд не має можливості встановити скільки часу витрачено на надання правової допомоги адвокатом, з метою встановлення співмірності розміру витрат на правову допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed