Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3600 грн авансу, 2830,40 грн витрачених на придбання матеріалів для проведення ремонту будинку, а також 243,60 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Справа розглядалася неодноразово. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року змінено в частині розміру стягнутих витрат на проведення ремонтних робіт. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.162). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2016 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] відмовлено (а.с.182). Постановою Верховного Суду України від 07.09.2016 частково задоволено заяву [PERSON] Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2016, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року та рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на проведення ремонтних робіт скасовано. Справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.209). Ухвалою Верховного Суду України від 30.11.2016 виправлено описку у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 (а.с.227). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 січня 2017 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2830 грн 40 коп. витрачених на матеріали для проведення ремонту будинку скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 12711 грн як відшкодування вартості проведених витрат на поліпшення 1/2 частини житлового будинку, що розташований по провулку Північному, 22 в м. Прилуки Чернігівської області відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги в сумі 121,8 грн. 20 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до Апеляційного суду Чернігівської області із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій вказала на необхідність вирішення питання про стягнення з [PERSON] судових витрат, понесених заявником при зверненні до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ та до Верховного Суду України. Вислухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Положеннями ст.220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення вправі за заявою особи, яка бере участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо в судовому рішенні не було вирішено питання про судові витрати. Згідно з розясненнями, викладеними у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. Як вказувалося вище, після ухвалення рішення Апеляційним судом Чернігівської області від 10 грудня 2015 року, справа за ініціативою [PERSON] переглядалася двічі, а саме 18.01.2016 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та 07.09.2016 Верховним Судом України. Дані про суму сплаченого судового збору при подачі касаційної скарги в матеріалах справи відсутні. При подачі заяви до Верховного Суду України [PERSON] сплатила 633,36 грн (а.с.197-а та 170). Така сума судового збору була визначена ухвалою судді ВСУ від 22.02.2016 (а.с.197). При ухвалені рішення Апеляційним судом Чернігівської області від 04 січня 2017 року питання розподілу судових витрат було вирішено частково, а саме: були стягнуті судові витрати на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги [PERSON] в сумі 121 грн 80 коп.. З огляду на те, що питання про компенсацію судових витрат понесених в судах вищестоящих інстанцій не розглядалося, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення щодо витрат по сплаті судового збору при зверненні [PERSON] до ВСУ . Стягненню з позивача на користь відповідача підлягає сума в розмірі 633,36 грн, що підтверджена оригіналами платіжних документів на а.с.170 та 197-а. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про судові витрати понесені [PERSON] при подачі касаційної скарги від 28.12.2015 (а.с.191) в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial