Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерціний банк Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21920,10 долари США, що еквівалентно за курсом НБУ - 558628 гривень 56 копійок, вказавши, що 22 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22/05/2006/840/К-165, у відповідності до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах поверненості, строковості та платності грошові кошти в сумі 32392 долара США, зі сплатою 10% на рік за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 21 вересня 2024 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період на залишок заборгованості. В якості забезпечення виконання зобовязань по договору 22.05.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки. У відповідності до п.п. 1.1-1.4 договорів поруки поручителі поручаються перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають із кредитного договору. Відповідачі умови договору не виконують та станом на 19.04.2016 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» по кредитному договору становить 10942,51 долари США заборгованість по тілу кредиту, 1585,90 долар США заборгованість по нарахованих відсотках та 691,74 долари США плата за управління кредитом; 221716 гривень 17 копійок пеня за прострочення сплати кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову, не заперечує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 22 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22/05/2006/840/К-165, у відповідності до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах поверненості, строковості та платності грошові кошти в сумі 32392 долара США, зі сплатою 10% на рік за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 21 вересня 2024 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період на залишок заборгованості. В якості забезпечення виконання зобовязань по договору 22.05.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки. У відповідності до п.п. 1.1-1.4 договорів поруки поручителі поручаються перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають із кредитного договору. Відповідачі умови договору не виконують та станом на 19.04.2016 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» по кредитному договору становить 10942,51 долари США заборгованість по тілу кредиту, 1585,90 долар США заборгованість по нарахованих відсотках та 691,74 долари США плата за управління кредитом; 221716 гривень 17 копійок пеня за прострочення сплати кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-35 цс/15 статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Якщо ж зобовязання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. У такому випадку кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 10942,51 долари США заборгованість по тілу кредиту, 1585,90 долар США заборгованість по нарахованих відсотках та 691,74 долари США плата за управління кредитом; 22000 гривень пені за прострочення сплати кредиту. При цьому суд враховує, що відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з проведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved