Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 23.07.2019 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що після народження дитини стосунки між ними значно погіршилися, зникло взаєморозуміння і повага, виникали часті побутові конфлікти. Відповідач залишив новонароджену дитину та дружину після складних пологів та переїхав проживати за іншою адресою Сторони з лютого 2020 року припинили спільне проживання, не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, а також залишити проживати з нею вказану малолітню дитину. Позивач в судове засідання не з`явилася, 27.04.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, 27.04.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 22). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 23.07.2019 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 256 (а. с. 5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін у зв`язку із укладенням шлюбу не змінювались. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved