Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У листопаді 2019 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у зв`язку із особливими обставинами, що склалися на роботі (відкриття кримінального провадження № 761/20655/16к, обшуку у будинку по [ADDRESS] ), для збереження майна, що було місцем проживання для позивача, його дружини та двох малолітніх дочок, 22 липня 2016 року позивачем укладено Договір дарування вказаного житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В. Відповідно до умов вказаного Договору, позивач подарував своїй дружині [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Після укладення вказаного договору відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, відповідач почала приводити чоловіків, із якими залишалася на ніч, поводила себе непристойно та провокувала бійку. Дочекавшись три роки від дати дарування будинку, дружина зовсім вигнала позивача із будинку, будинок зачинила та поставила під цілодобову охорону, чим позбавила позивача доступу до будинку та його речей. Відповідач, зловживаючи довірою позивача, скориставшись ситуацією, що склалася у [PERSON] на службі, вмовила останнього подарувати будинок ніби то із метою збереження майна для сім`ї. Після укладення договору відповідач шляхом обману заволоділа будинком та вигнала позивача. Позивач вважає, що договір дарування від 22 липня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В., підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений під впливом тяжкої обставини, а саме, відкриття відносно позивача кримінального провадження і відповідного службового розслідування. Також, договір був укладений вкрай на невигідних умовах для позивача. З вищевикладених підстав позивач просить визнати недійсним Договір дарування будинку [ADDRESS] , який укладений 22 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Майстренко В.В., зареєстрований у реєстрі № 1122, як такий, що вчинений під впливом тяжкої обставини та вкрай невигідних умовах. Також, позивач просить зобов`язати [PERSON] повернути в натурі вищевказаний будинок. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньовою Т.В. від 02 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження будинку [ADDRESS] (а.с. 24-25). Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 31). Ухвалою суду від 17 червня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено в судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 77). Розпорядженням керівника апарату Броварського міськрайонного суду Київської області № 1377 від 10.12.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл вищевказаної цивільної справи, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2020 року справу передано на розгляд судді Петришин Н.М. (а.с. 101). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 09 грудня 2020 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 102). Ухвалою суду від 01 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Супрун Г.Б. щодо витребування доказів від Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області (а.с. 111). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Супрун Г.Б. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином, відзив не подала. Причини неявки до суду не відомі. Третя особа - приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Майстренко В.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. Установлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Богданівської сільської ради 28.09.2009 року, право власності зареєстровано Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації». 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 13). У межах відкритого кримінального провадження № 22015000000000250 від 21.08.2015 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року надано дозвіл старшому слідчому в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітану юстиції Семишкур С.В. та іншим членам слідчої групи за дорученням на проведення обшуку в будинку за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності зареєстрований за [PERSON] , та перебуває у фактичному володінні [PERSON] . Обшук вказаного приватного володіння особи провести з метою виявлення та вилучення документів щодо фінансово-господарської діяльності та розрахункових операцій суб`єктів господарювання - юридичних осіб з ознаками фіктивності: ТОВ «Малорита» (ЄДРПОУ 40005706), ТОВ «Вадар Груп» (ЄДРПОУ 39733586), ТОВ «Хендерс Торг» (ЄДРПОУ 39706919), ТОВ «РОНОТ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 39667758), ТОВ «РОВЕР КОМ» (ЄДРПОУ 40005711), ТОВ «Голд АБС» (ЄДРПОУ 39485246), ТОВ «Карун Груп» (ЄДРПОУ 39489240), ТОВ «Латіно» (ЄДРПОУ 39691824), ТОВ «Коралія» (код ЄДРПОУ 39681355), ТОВ «Андро ЛТД» (ЄДРПОУ 39452514), ТОВ «ВАЛIО ГРУП» (ЄДРПОУ 39200771), ТОВ «НОРСВУД» (ЄДРПОУ 39283423), ТОВ «АВОПУС» (ЄДРПОУ 39352989), ТОВ «ТРАСТ-КОНСАЛТ ЛТД» (ЄДРПОУ 39343329), ТОВ «СТРОЙIНВЕСТКОМПАНI» (ЄДРПОУ 39951373), ТОВ «Агротранспортна Компанія Опт-Ком» (ЄДРПОУ 39747960), ТОВ «Аргел Тал» (ЄДРПОУ 39472881) та інших, їх статутних та реєстраційних документів, печаток, особистих записів, записних книжок, матеріальних носії інформації, ключів до системи «клієнт-банк», пластикових банківських карток, комп`ютерної техніки (жорстких дисків, ноутбуків, планшетів, флеш-накопичувачів та іншого), які містять в тому числі й вільні зразки голосу [PERSON] , засобів зв`язку, мобільних телефонів, сім-карт, а також грошей, одержаних в наслідок вчинення кримінального правопорушення (а.с. 14). 22 липня 2016 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області посвідчено Договір дарування, та зареєстровано у реєстрі за № 122 (а.с. 7). Відповідно до умов вказаного Договору дарування [PERSON] подарував своїй дружині [PERSON] житловий будинок з прибудинковим гаражем [ADDRESS] . Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2016 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого задоволено та зобов`язано слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України повернути [PERSON] тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти, планшет, комп`ютери, мобільні телефони. У вказаній ухвалі зазначено, що на підставі ухвал слідчих судді Шевченківського районного суду м. Києва проведені обшуки за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] (зареєстроване місце проживання позивача). З висновку Ст. ДОП Броварського ВП від 25 листопада 2019 року вбачається, що 13.11.2019 року [PERSON] звертався до Броварського ВП ГУНП в Київській області у зв`язку з тим, що дружина [PERSON] вигнала його з будинку [ADDRESS] , будинок зачинила та поставила його під цілодобову охорону, не дає доступу ні до будинку, ні до особистих речей. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як визначено статтею 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. За змістом ст. 233 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» тяжкою обставиною слід вважати особистий стан фізичної особи, членів її сім`ї чи родичів як крайня необхідність, тяжка хвороба, смерть годувальника, загроза втрати житла тощо, який примусив укласти правочин на вкрай невигідних для неї умовах, або обставину, для усунення чи зменшення розміру якої необхідно укласти правочин на вкрай невигідних умовах. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до узагальнень Верховного суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 року, правочини, які вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах мають дефекти волі і здійснюються за таких обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Цей правочин може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був його ініціатором. При розгляді зазначеної категорії справ потрібно враховувати такі фактори, як майновий і психічний стан осіб та їх близьких напередодні й на момент вчинення правочину; співмірність наданих послуг із вартістю переданого за правочином майна; наявність іншого житла або іншого місця помешкання в разі відчуження житла, а також враховувати їх вплив на формування волевиявлення сторін. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто в таких випадках немає обману або помилки. При цьому невигідною умовою може бути низька плата за реалізацію коштовного майна, а тяжкою обставиною купівля ліків, виплата боргів, витрати на лікування (як самої особи, котра вчиняє правочин, так і її близьких). Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Статтею 233 ЦК України не передбачено обмежень чи заборон її застосування до окремих правовідносин чи договору дарування зокрема. Ураховуючи викладене, договір дарування може бути визнано недійсним на підставі статті 233 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-2цс14. Позивач як на підставу позову посилається на те, що правочин був вчинений під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних для нього умовах. Так, судом встановлено, що в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР № 22015000000000250 від 21.08.2015р. ГСУ СБ України, у будинку та квартирі позивача проводились обшуки, та вилучено документи та майно, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.06.2016, копією ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду 25.07.2016. З пояснень позивача вбачається, що дану обставини він сприймав як тяжку, оскільки, внаслідок кримінального переслідування, накладання арешту на майно, як наслідок могло означати його конфіскацію, тобто загрозу взагалі втрати в подальшому житло. Як зазначає позивач, доведення своєї непричетності до правопорушення зайняло б багато часу, можливо декілька років (його причетність в подальшому не підтвердилась), у позивача на утриманні є неповнолітні діти, яких необхідно забезпечити житлом. Втім, на момент укладання правочину ці обставини існували, і позивач їх розцінював як тяжкі, на той час для нього це могло означати конфіскацію майна та його втрату. Якби не ці обставини, позивач не подарував би відповідачу будинок, таких намірів він не мав. Даний будинок позивач отримав після укладання шлюбного договору у 2007 році при розірванні шлюбу із [PERSON] , тільки виключно тяжкі обставини ( кримінальне переслідування та реальна можливість позбавлення майна ) стали причиною укладення договору дарування. Цей будинок належав йому на праві особистої приватної власності, в якому він проживав до реєстрації шлюбу з відповідачкою та продовжував проживати після вчинення правочину, до липня 2019 року, доки [PERSON] не вигнала позивача з будинку. Відповідачка по справі достеменно знала про існуючі обставини, оскільки все відбувалось за її присутності, вона усвідомлювала, що її чоловік перебуває під впливом тяжкої обставини і вчиняє правочин вимушено і добровільно. Суд звертає увагу на те, що при розгляді даної справи, відповідачем не надано жодних доказів та обґрунтувань на спростування вищевказаних обставин. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним оспорювання договору дарування на підставі частини першої статті 233 ЦК України. Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання повернути позивачу спірний будинок, задоволенню не підлягає оскільки, з урахування змісту позовних вимог та предмету спору, є неналежним способом захисту порушеного права. У даному випадку належним способом захисту є визнання недійсним договору дарування, що є підставою для скасування реєстрації в реєстрі прав власності на нерухоме майно за відповідачем. Щодо строків позовної давності. У судові засідання відповідач не з`явилась, проте направила до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що позов пред`явлений у строк понад три роки з моменту укладення оспорюваного правочину. Згідно статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем стало відомо про порушення його права з липня 2019 року, коли відповідачка вигнала його з будинку, між сторонами почали виникати сварки, зокрема факт звернення позивача до правоохоронних органів щодо перешкод у користуванні будинком підтверджується Висновком т.в.о. начальника Броварського ВП ГУНП в Київській області від 25.11.2019. Будь-яких доказів, які б спростували дані обставини справи, відповідачкою суду не надано. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що строк позовної давності на пред`явлення даного позову до суду позивачем не пропущений. На підставі викладеного та

Outcome: partial