Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 28 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на ј частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, просила позовні вимоги позивача задовольнити. В обґрунтування позовних вимог пояснила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: ј частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Заповіту померла не залишила. Позивач та відповідачі по справі є спадкоємцями після смерті [PERSON] , які від прийняття спадщини відмовилися на користь позивача. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які були втрачені за невизначеними обставинами та позивачу запропоновано звернутися до суду за визнанням її права. Про втрату свідоцтва про право власності на житло було зроблено повідомлення в газету «Краєвид». В адміністративному порядку вирішити дане питання неможливо. Позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на вищезазначену: ј частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання відповідачі не з`явилися, надали до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечують. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 16 листопада 2020 року після усунення недоліків позивачем, по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 30 листопада 2020 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням представника позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечують. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] місце реєстрації п.Шевченкове райвідділ ЗАГС Харківської області від 11 вересня 1990 року) вбачається, що [INFO] в с.м.т.Шевченкове Харківської області народилася [PERSON] , матір`ю позивача вказана відповідно - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть (переклад з івриту (видане сім`ї [ADDRESS] від 13 квітня 2016 року) мати позивача - [PERSON] , померла [INFO] , в м.Хайфа, Ізраіль. З копії свідоцтва про право власності на житло № 16 видане Шевченківським фондом комунального майна та державного житла від 14 січня 1994 року на підставі розпорядження №16, довідки-характеристики №92 від 24 червня 2020 року, довідки №97 наданих комунальним підприємством «Шевченківське бюро технічної інвентаризації » вбачається, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована в рівних долях за - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки №752 виданої виконавчим комітетом Шевченківської селищної ради Харківської області від 08 травня 2020 року, в даній квартирі за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була зареєстрована гр.-ка [PERSON] , [INFO] . З довідки Канавінського району м.Ніжній Новгород РФ від 25 грудня 2019 року вбачається , що на час відкриття спадщини [PERSON] проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. Свідоцтво про право власності на житло № 16 , на вищезазначену квартиру, після смерті [PERSON] , виявлено не було, про що було надано повідомлення в газету «Краєвид» за №№ 99-100 (2131 - 2132) від 18 грудня 2020 року. Відповідно до наданої відповіді №242/02-17 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 13 травня 2020 року вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. З довідки №1/02-14 приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 04 січня 2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заповітів не залишено, спадкові справи не заводилися. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. За правилами ст.70 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкові відносини регулюються правом держави, в якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Як зазначалось вище та підтверджено належними та допустимими доказами [PERSON] на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців не подавала. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за нею права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved