Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

СГ ТзОВ «Перлівці» звернулось з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] сільради Галицького р-ну Івано-Франківської обл., ОКП «Івано-Франківське бюро технічної інвентаризації», третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора у Галицькому р-ні Івано-Франківської обл., в обґрунтування якого, покликається, що ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської обл. від 25 липня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчинененні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито. [PERSON] обвинувачувався в умисному, в інтересах третіх осіб використанні ним, як Перлівським сільським головою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам юридичної особи СГ ТзОВ «Перлівці» та у службовому підробленні та видачі завідомо неправдивих документів. [PERSON] як Перлівський сільський голова підробив завідомо фіктивне рішення виконавчого комітету Перлівської сільради від 12 липня 2011 року про оформлення на [PERSON] права власності на домоволодіння в с. Перлівці, по вул. Шевченка, 14-А, яке фактично перебуває на балансі СГ ТОВ «Перлівці». Будинок по вул. Шевченка, 14-А, у с. Перлівці, Галицького району, Івано-Франківської обл. відповідно до книги «Основні засоби» перебуває на балансі СГ ТзОВ «Перлівці». Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільради від 12 липня 2011 року ухвалено оформити право власності [PERSON] на домоволодіння в с. Перлівці, по вул. Шевченка, 14-А, доручено Івано-Франківському ОБТІ виготовити свідоцтво про право власності. На підставі згаданого рішення здійснено інвентаризацію житлового будинку, та господарських споруд та проведено державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Позивач зазначає про протиправний характер прийнятого рішення виконавчого комітету [PERSON] сільради від 12 липня 2011 року про оформлення на [PERSON] права власності на домоволодіння та про наявність правових підстав для визнання недійсним, скасування свідоцтва про право власності на будинок та державної реєстрації права власності на будинок. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Фрранківської області за заявою представника позивача залучено до участі у справі третьою особою на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора у Галицькому районі Івано-Франківської області. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлася,причини неявки суду не повідомляла хоча про день,час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник [PERSON] сільради [PERSON] позов заперечив. Зазначив, що рішення виконавчого комітету [PERSON] сільради від 12 липня 2011 року сільрадою скасоване. Оскаржуване свідоцтво про право власності на будинок ним, як головою сільради не підписано та не скріплено печаткою, а тому є недійсним. За позовними вимогами про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] сільрада є неналежним відповідачем. Представник Обласного комунального підприємства «Івано-Фрранківське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особа на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний реєстратор у Галицькому районі Івано-Франківської області зазначив що до 2013 року реєстрацію здійснювало ОБТІ. Щодо проведення реєстрації або припинення такої необхідне рішення суду. Щодо вирішення даного спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та інших учасників справи, їх представників, дослідивши здобуті докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Івано-Франківської області від 12 липня 2011 року ухвалено оформити право власності за [PERSON] на домоволодіння в с. Перлівці, по вул. Шевченка, 14-А, доручено Івано-Франківському ОБТІ виготовити свідоцтво про право власності (а.с. 9). На підставі згаданого рішення 28 вересня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво по право власності на будинок за адресою: вул. Шевченка, 14-А, у с. Перлівці, Галицького району, Івано-Франківської обл., яке не підписано сільським головою [PERSON] та не скріплено печаткою (а.с. 10). 28 вересня 2011 року за [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою: вул. Шевченка, 14-А, у с. Перлівці, Галицького району, Івано-Франківської обл., що стверджується копією витягу з Державного реєстру (а.с. 11). Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської обл. від 25 липня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито. [PERSON] обвинувачувався в умисному в інтересах третіх осіб використанні ним, як Перлівським сільським головою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам юридичної особи СГ ТзОВ «Перлівці» та у службовому підробленні, видачі завідомо неправдивих документів. Ухвалою встановлено, що [PERSON], як Перлівський сільський голова підробив завідомо фіктивне рішення виконавчого комітету Перлівської сільради від 12 липня 2011 року про оформлення на [PERSON] права власності на домоволодіння в с. Перлівці, по вул. Шевченка, 14-А, яке фактично перебуває на балансі СГ ТОВ «Перлівці». Будинок по вул. Шевченка, 14-А, у с. Перлівці, Галицького району, Івано-Франківської обл. відповідно до книги «Основні засоби» перебуває на балансі СГ ТзОВ «Перлівці» (а.с. 6-8). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. ЦК передбачено засади захисту права власності. Зокрема, згідно зі статті 387 ЦК власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтями 387, 388 ЦК, які дають право витребувати майно в набувача. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Відповідно до статті 16 ЦК, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Пунктами 19, 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав судам надано розяснення, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. У даній справі, позивач, як особа, що вважає себе власником майна звернулась до суду з позовом про захист свого права власності до володільця спірного майна, при тому що майно вибуло з її власності за відсутності її волі. Зокрема, позивачем предявлено позов про визнання недійсними правочинів (правовстановлюючих документів), учасником яких дана особа не була. Тобто позивач вибрав невірний спосіб захисту порушеного права, відтак в позові слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed