Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив зобов'язати відповідача [PERSON] припинити та не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 1,4488 га, що розташована на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області всупереч договору оренди земельної ділянки № Р000000447 від 21.12.2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 27.02.2012 р. за № 052198444001657. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 21.12.2010 року між [PERSON], яка як власник земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ВН № 108229, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією 10.12.2004 року, та приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,4488 га, яка знаходиться на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 27.02.2012 р. за № 052198444001657, тобто строк дії цього договору закінчується 27.02.2022 року. Дана земельна ділянка 28.02.2012 року була передана в оренду ПрАТ «ПК «Поділля» безпосередньо її власником [PERSON], про що свідчить підписаний сторонами двосторонній акт приймання-передачі об'єкта оренди. На підставі ст. 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми. Так сторонами на виконання вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» при укладанні договору оренди земельної ділянки від 21.12.2010 року, були дотриманні всі істотні умови договору оренди землі та зареєстровано його у встановленому законом порядку. Згідно ст. 35 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Проте, зазначений договір оренди земельної ділянки є дійсним та у встановленому договором та Законом порядку розірваний, припинений або визнаний недійсним не був. Не зважаючи на зазначене у 2015 році при черговому об'їзді орендованих полів було виявлено, що земельна ділянка самовільно засіяна насінням пшениці. Своїми діями відповідач грубо порушив умови договору, а саме п. 29 «б» договору, відповідно до якого орендодавець зобов'язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Не розірвавши в установленому порядку договір оренди земельної ділянки, грубо порушивши умови договору та Закону [PERSON] почала самовільно обробляти земельну ділянку. Тому був вимушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 21.12.2010 року між [PERSON], яка як власник земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ВН № 108229, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією 10.12.2004 року, та приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,4488 га, яка знаходиться на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області 27.02.2012 р. за № 052198444001657, тобто строк дії цього договору закінчується 27.02.2022 року. Дана земельна ділянка 28.02.2012 року була передана в оренду ПрАТ «ПК «Поділля» безпосередньо її власником [PERSON], про що свідчить підписаний сторонами двосторонній акт приймання-передачі об'єкта оренди. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи сторонами при укладанні договору оренди земельної ділянки від 21.12.2010 року, були дотриманні всі істотні умови договору оренди землі та зареєстровано його у встановленому законом порядку. Згідно ст. 35 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Проте, у 2015 році при черговому об'їзді орендованих полів було виявлено, що земельна ділянка самовільно засіяна насінням пшениці. Відповідач в судовому засіданні даний факт визнав. До цього часу дана земельна ділянка постійно оброблялася Орендарем (ПрАТ «ПК «Поділля»). Своїми діями відповідач порушив п. 29 «б» договору оренди, відповідно до якого орендодавець зобов'язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про оренду землі», орендарю надається право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а ст. 24 відповідного закону зобов'язує орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист права на земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права. Таким чином дії відповідача порушують вимоги закону та договору оренди, наявне порушення прав позивача з вини відповідача, а обрані позивачем способи захисту прав відповідають закону. На підставі ст.ст. 152, 638 ЦК України,

Outcome: approved