Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23834 гривень 06 коп., посилаючись на те, що 16 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі Генеральна угода), відповідно до якої відповідачка отримала кредит в розмірі 18952.95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18.00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідачка надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 11 лютого 2014 року за відповідачкою склалася заборгованість в сумі 23834,06 грн. В зв'язку з чим, банк просить стягнути цю суму заборгованості з відповідачки, а також судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача Романенко Т.М. в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, просить розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, 16 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укла ли Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якої відповідачка отримала кредит в розмірі 18952,95 грн. зі сплатою 18.00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-29). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком Кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. (а.с.4) При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторонни до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальниця зобов'язалась повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви, умов та Правил надання банківських послуг, з якими вона була ознайомлена під підпис (а.с. 4). Проте, в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань та вимог чинного Циві льного кодексу України, відповідачка не виконує їх належним чином. Так, станом на 11 лютого 2014 року відповідачка згідно наданого розрахунку має заборгованість - 23834,06 грн., що складається: - 16509,91 грн. - заборгованість за кредитом; 650,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5062,80 грн. штрафи за п.п. 2.2. Генеральної угоди - а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1111,15 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі встановленому Кредитним договором. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідно до п.1.1.3 та п.1.2.3 Генеральної угоди строк кінцевого погашення заборгованості по Договору 1 та Договору 2 - 16 жовтня 2015 року (а.с.5) Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позичальниця неналежно виконувала свої обов'язки по кредитному договору, тим що взагалі не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість по кредиту, то є підстави для дострокового стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача у судовому порядку. Але, суд не погоджується з позивачем в частині стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. - фіксована частина, та штрафу в розмірі 1111,15 грн. - процентна складова. Тобто, позивач просить застосувати до відповідача два штрафи за одне і те саме порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, зі змісту якої вбачається, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, тому вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. (фіксована частина) задоволенню не підлягають. Крім того, враховуючи те, що позов задоволено частково на загальну суму 23334,06 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial