Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 01 листопада 2019 року представник позивача звернулася до суду в інтересах позивача з зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач вирішила розпорядитися належною їй 1/2 частиною домоволодінням, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.08.1995 року, реєстровий № 2474. Державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори позивачу роз`яснено, що для укладення договору купівлі-продажу належної їй частини житлового будинку необхідно надати довідку про не перебування у власності земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою, що й домоволодіння. Міськрайонним управлінням у Великоновосілківському районі та м. Донецьку Головного управління Держгеокадастру Донецькій області надано відповідь, згідно якої станом 01.01.2013 року, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] приватизована, державний акт серія ДН № 3644 від 09.12.1997 року. До відповіді долучено копію цього правовстановлюючого документу, відповідно до якого [PERSON] на підставі рішення Костянтинопільської сільської ради народних депутатів № 10 від 04.10.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,452 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Земельну ділянку передано для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,2500 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,202 га. Зазначає, що земельна ділянка передана у власність з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право (не з`ясовано інформацію щодо дійсного власника домоволодіння, для обслуговування якого надавалася земельна ділянка). Спірне рішення вже виконано, особа, щодо якої ухвалене це рішення померла, а тому скасоване воно може бути лише в судовому порядку. У зв`язку з цим, просить суд визнати рішення Костянтинопільської сільської ради народних депутатів, викладене в протоколі № 10 сесії сільської Ради народних депутатів ХХІІ скликання 04.10.1995 року в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по [ADDRESS] протиправним та скасувати. Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 3644, виданий 09.12.1997 року Костянтинопільською сільською радою народних депутатів на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16 щодо передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,452 га з якої - 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд 0,202 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Відповідач Костянтинопільська сільська рада своїм правом на надання відзиву на позов не скористалася. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, представник позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач Костянтинопільська сільська рада позовні вимоги визнає. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04 грудня 2019 року. Клопотання представника позивача задоволено, витребувано з Великоновосілківської державної нотаріальної контори відомості щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Установлено, що 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори 12.08.1995 року, реєстровий № 2474 (а.с.15). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ДН № 3644 від 09.12.1997 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,452 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Земельну ділянку передано для будівництва, обслуговування житлого будинку та господарських споруд - 0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,202 га. Земельна ділянка передана на підставі рішення Костянтинопільської сільської ради народних депутатів № 10 від 04.10.1996 року (а.с. 18). З рішення Костянтинопільської сільської ради від 04.10.1996 року № 10 вбачається, що [PERSON] передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку 0,2500 га для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських побудов, а також 0,15 га для особистого селянського господарства. за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2009 року [PERSON] помер [INFO] в селищі Велика Новосілка Донецької області (а.с.10). За інформацією завідувача Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась, у спадковому реєстрі інформація за вказаними параметрами відсутня. Таким чином після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадщину ніхто не приймав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 6 ЗК України (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Передача розташованих на території сіл земельних ділянок у власність громадян належала до відання сільських Рад народних депутатів. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Форми державних актів затверджувалися Верховною Радою України (ч. 2 ст. 17, ст. 23 ЗК України 1990 року, п. п. 1.1., 1.2 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15 квітня 1993 року № 28) (далі - Інструкція). Складання державних актів, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, пов`язане з обов`язковою розробкою та затвердженням технічної документації (ст. ст. 99-102 ЗК України 1990 року, п. п. 1.9, 1.10 Інструкції). Зі змісту вищевказаних положень закону слідує, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку під уже збудоване нерухоме майно могла бути передана власнику будинку. Передача у власність земельної ділянки оформлялася рішенням сільської, селищної чи міської ради народних депутатів, на території якої була розташована ділянка, на підставі якого, після розроблення та затвердження технічної документації, видавався правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю. Проте земельна ділянка передана у власність [PERSON] з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право (не з`ясовано інформацію щодо дійсного власника домоволодіння, для обслуговування якого надавалася земельна ділянка). Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а тому визнання недійсним державного акту обумовлюється даною нормою закону. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Статтею 154 Земельного Кодексу України передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. У відповідності до норм ч. 1ст. 155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в абз. 2 п.2 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст.ст.8,124 Конституції, ст. ст.26, 30, 87-90, 97,100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149,151,153-158,161,210,212ЗК, глав 27, 33, 34ЦК,ст.15 ЦПК,ст.12 Господарського процесуального кодексу судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Висновки суду. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи викладене, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 3644 від 09.12.1997 року, виданий з порушенням закону та його наявність позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на розпорядження належним їй домоволодінням в [ADDRESS] , а тому суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом скасування рішення Костянтинопільської сільської ради народних депутатів та визнання недійсним зазначеного державного акта.

Outcome: approved