Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2011 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , у розмірі ј частки усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки-розрахунку Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 травня 2020 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмір 60 916, 41 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 495, 71грн. 11 травня 2021 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої остання просить стягнути 70 585, 08 гривень пені за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідно до довідки-розрахунку Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)від 20 липня 2020 року у відповідача заборгованість зі сплати аліментів складає 66 741, 66 гривень. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 17). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату його проведення повідомлялась належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2011 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 вересня 20 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку за № 59602 від 20.07.2020 р., виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.07.2020 р. складає 66 741, 66 грн. (а.с. 10). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувались аліменти, до дня їх фактичної виплати та помножити на 1 відсоток. Із наведеного розрахунку, доданого до заяви, вбачається, що сума нарахованої пені із часу ухилення відповідачем від сплати аліментів, тобто із 01.02.2018 р. по 01.07.2020 р. становить 70 585 (сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 08 коп. Проте, розрахунок позивача не зовсім правильний, оскільки, позивач вказала, що заборгованість за лютий 2018 року становить 93 537, 70 грн., проте ця сума є заборгованістю не за лютий 2018 року, а сукупною заборгованістю станом на 01.03.2018 року, без зазначеної суми заборгованості за кожен місяць прострочення, тому цю суму суд не враховує при розрахунку пені. Враховуючи вищевказаний факт, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період із березня 2018 року по червеь 2020 року становить 44 394, 52 грн. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів, які стягнуті за рішенням суду, а будь-які докази, які б свідчили, що дана заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, у матеріалах справи відсутні, крім того, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача неустойки (пені) підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial