Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач матеріально сім`ю не забезпечує та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачу важко самостійно утримувати дітей, оскільки подорожчали продукти харчування, предмети побуту та одяг, а діти ростуть та потребують покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя дитини. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки постійно працює на будівельних роботах у Польщі, отримуючи високі доходи, стан його здоров`я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання їхніх дітей. Тому позивач, посилаючись на ст. 180, 184 СК України, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2\~000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач також зазначила, що відповідач регулярно їздить за кордон на роботу, однак, підтверджуючі документи у неї відсутні. Відповідач в судове засідання не з`явився, 06.05.2021 року, 03.06.2021 року та 22.06.2021 року він та його представник, адвокат Романенчук А.В. подали до суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (а.с. 32, 36, 49), однак, підтверджуючих документів суду не надали. Крім того, 22.06.2021 року [PERSON] електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає лише у частині, зазначеній у відзиві на позовну заяву, на задоволенні інших вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить розгляд справи проводити у його та відповідача відсутності (а.с.51). Відповідач 30.04.2021 року подав до суду відзив на позов, \~в якому зазначає, що позивач вводить суд в оману, вказуючи, що він працює в Польщі, а також те, що в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Він в міру своїх можливостей продовжує брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, неодноразово купляв їм продукти харчування, подарунки, одяг, медикаменти, водив на атракціони, давав позивачу кошти на їхні потреби. Відповідач безробітній, будь-яких заощаджень не має, через важку економічну ситуацію в державі поїхати за кордон на роботу не має можливості. Тому відповідач просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В частині стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. просить відмовити, оскільки позивачем належним чином не підтверджено розмір понесених витрат на правову допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками малолініх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 року, яке набрало законної сили 18.03.2018 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). 09.08.2019 року позивач у зв`язку з одруженням змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 304, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2019 року (а.с. 31). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їх харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача на час розгляду даної справи, майновий стан платника аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі, по 1 900 грн. щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги В постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Окрім цього ВС зазначив, що у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник особи - адвокат надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 2 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 2 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Судом встановлено,\~що позивачем на\~підтвердження понесених\~витрат на\~правничу допомогу\~до матеріалів\~позову долучено\~ квитанцію від\~02.04.2021\~року на\~2\~000\~грн.,\~однак,\~нею\~не надано договору про\~надання правової\~допомоги,\~акту приймання-передачі наданих послуг, детального опису\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~тому відсутні\~підстави для\~стягнення витрат\~на правничу\~допомогу. Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial