Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року позовні вимоги обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерго» заборгованість за теплову енергію за період з 1 січня 2011 року по 1 вересня 2013 року в сумі 548грн. 76коп. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в рахунок компенсації судових витрат по сплаті судового збору на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерго» по 114,7грн. з кожного. В апеляційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомунерго» просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачами були здійснені оплати за надані послуги 26.09.2007р. у сумі 905,05грн., 09.10.2007р. у сумі 166,32грн., 18.10.2007р. у сумі 218,59грн., що свідчить по те, що відповідачі визнали борг, який утворився за ними станом до 01.09.2010р., та що є підставою для переривання строку позовної давності. Крім того, оплату за опалення відповідачі як пільговики, зобов'язані були проводити самостійно за 41,4кв.м., а не за 9 кв.м., та після проведення фактичних оплат звертатись до бухгалтерії організації, у якій вони працюють з квитанціями по оплаті за опалення, а бухгалтерія зобов'язана була проводити відшкодування. Посилаючись на Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 31.03.2003р. № 426, апелянт вважає, що законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог по оплаті опалення в сумі 9762,53грн. з відповідачів у зв'язку із тим, що відповідачі є медиками не існує, а відповідачі зобов'язані проводити оплату за опалення самостійно, а, користуючись, пільгами - мають право на відшкодування фактичних оплат за опалення в розмірі згідно діючого законодавства. Позивач, звернувшись з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначив, що між позивачем та відповідачами існують фактичні договірні відносини з надання та отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Згідно постанови №1838 від 14.12.2010р. «Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП «Донецьктеплокомунерго», затверджено тариф на теплову енергію для населення 283,79 грн. за Гкал (без ПДВ). Відповідачі несвоєчасно сплачували за фактично отриману теплову енергію, у зв'язку із чим порушили умови сплати за спожиту теплову енергію. Рішенням суду від 26.09.2007 року стягнуто з відповідачів заборгованість в сумі 905,05грн., у стягненні суми 627,02грн. відмовлено. Таким чином, сума боргу станом на 01.09.2013р. - сума, у стягненні якої відмовлено за рішенням суду від 26.09.2007 року + 10389,55грн. - 627,02грн. = 9762,53грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 71-72). Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Заслухавши доповідь судді, представника позивача Суворову О.О., яка підтримала апеляційну скаргу, відповідача [PERSON], який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнутого розміру заборгованості з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Задовольняючи частково позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомунерго», суд першої інстанції виходив з того, що відповідача [PERSON] не може бути зобов'язано оплачувати житлово-комунальні послуги, оскільки з місця проживання за адресою: [ADDRESS] знято з реєстрації з 28 серпня 2012 року в зв'язку із виїздом до м.Харків. При цьому, застосувавши строк позовної давності та розглядаючи позовні вимоги з 01 січня 2011 року, суд першої інстанції зазначив, що в період часу з 1 січня 2011 року по 1 березня 2012 року відповідачі користувались житлом з опаленням без сплати комунальних послуг, враховуючи загальну площу квартири відповідачів - 41,4кв.м., норми споживання та термін дії пільг [PERSON] до їх звільнення з Олександрівської ЦРЛ. З урахуванням пільги [PERSON], з 1 березня 2012 року по 20 серпня 2012 року відповідачі повинні сплачувати за поставлену теплову енергію на площу 9,9кв.м., що складає 104,65грн. суд першої інстанції зазначив, що з 20 серпня 2012 року - дати звільнення [PERSON], відповідачі повинні сплачувати комунальні послуги в повному обсягу у зв'язку із відсутністю пільг, заборгованість за цей період складає 548,76грн. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.19). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області, [PERSON] знятий з реєстрації за вищезазначеною адресою 28.08.2012року (а.с.23зв.). З особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за період з жовтня 2007 року по вересень 2013 року за послуги опалення борг складає 10389,55грн. (а.с.3-5). З Довідки, виданої КЗОЗ «Олександрівська лікарня планового лікування» від 24.01.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно працювала в Олександрійській центральній районній лікарні на посаді медичної сестри хірургічного відділення з 21.010.1992 року по 20.08.2012р. (а.с. 28). Довідкою КЗОЗ «Олександрівська лікарня планового лікування» від 24.01.2014 підтверджене те, що [PERSON] працював в Олександрійській центральній районній лікарні на посаді лікаря-хірурга з 11.09.2001 року по 28.02.2012 року (а.с.29). Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON], який з 28.08.2012 року не значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], а в період з досягнення ним повноліття, а саме - з 23.05.2012 року по час зняття з реєстрації нарахувань послуг з опалення не проводилось. Крім того, суд першої інстанції вірно застосував строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду першої інстанції 06.01.2014 року. Доводи апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності відповідачами шляхом внесення сплати за послуги з опалення у 2007 року не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки з моменту оплати і до звернення до суду минуло більше шести років. Розглядаючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомунерго» за період з 01.01.2011 року, апеляційний суд виходить з наступного. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» і ст.67 Житлового кодексу споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом «ї» ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я встановлено, що медичні і фармацевтичні працівники мають право на: безплатне користування житлом з освітленням і опаленням тим, хто проживає і працює у сільській місцевості і селищах міського типу, а також пенсіонерам, які раніше працювали медичними та фармацевтичними працівниками і проживають у цих населених пунктах, надання пільг щодо сплати земельного податку, кредитування, обзаведення господарством і будівництва приватного житла, придбання автомототранспорту. Пільги на безплатне користування житлом з опаленням та освітленням, передбачені абзацом першим цього пункту, надаються: працівникам за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом працівника за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; пенсіонерам за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок надання вказаних пільг затверджений спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства освіти і науки, Міністерства охорони здоров'я, Міністерства культури і туризму України від 13.09.2006 № 341/651/619/769 «Про Порядок забезпечення працівників бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням відповідно до пункту «ї» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, частини четвертої статті 29 Основ законодавства України про культуру, абзацу першого частини четвертої статті 57 Закону України «Про освіту». Відповідно до п.3.3 Порядку забезпечення працівників бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням відповідно до пункту «ї» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, частини четвертої статті 29 Основ законодавства України про культуру, абзацу першого частини четвертої статті 57 Закону України «Про освіту» органи праці та соціального захисту населення як головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, спрямованих на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, відшкодовують підприємствам та організаціям - постачальникам послуг витрати за надані гарантії відповідним категоріям працівників установ (закладів) державної і комунальної форми власності та пенсіонерам. Таким чином, щоб реалізувати право на пільги, передбачені пунктом «ї» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, необхідно надати органам праці та соціального захисту населення, а також підприємствам і організаціям, що надають послуги, довідку, видану відділом охорони здоров'я райдержадміністрації або адміністрацією установи (закладу), у якому працює чи працював медпрацівник, в якій зазначено, що він має право на соціальні гарантії згідно з законодавством. Пунктом 5 Постанови КМУ від 29 січня 2003 р. № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» передбачено, що для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу довідку про склад сім'ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім'ї на пільги (з пред'явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, пред'являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується. У сільській місцевості пільговик подає зазначені документи (копії документів), пред'являє оригінали документів та паспорт, а також надає інформацію виконавчому органу сільської, селищної ради. Виконавчий орган приймає подані документи (копії документів), перевіряє відповідність поданої копії документа, що підтверджує право на пільги, його оригіналу, фіксує надану інформацію та реквізити паспорта пільговика і передає їх відповідному уповноваженому органу. Суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, самостійно надавши пільги відповідачам як медичним працівникам. Оскільки відповідачами не надано відомостей про виконання вимог вищевказаного Порядку, апеляційний суд вважає за неможливе застосовувати пільги з оплати опалення як медичним працівникам. З виписки по особовому рахунку вбачається, що за січень 2011 року відповідачам за користування послугами теплопостачання нараховано 348грн. 59коп., у лютому 2011 року - 348грн. 59коп., у березні 2011 року - 348грн. 59коп., у квітні 2011 року - 69грн. 03коп., у жовтні 2011 року - 109,97грн., у листопаді 2011 року - 329 грн.91коп., у грудні 2011 року - 442грн.70коп.,у січні 2012 року - 490,64грн., у лютому 2012 року - 437,06грн., у березні 2012 року - 379,26грн., у квітні 2012 року - 97грн. 28коп., у жовтні 2012 року - 109грн.97коп., у листопаді 2012 року - 329грн.91коп., у грудні 2012 року - 442грн.70коп., у січні 2013 року - 490грн.64коп., у лютому 2013 року 437грн. 06коп., у березні 2013 року - 379грн.26коп., у квітні 2013 року - 97грн.28коп. Таким чином, всього за період з січня 2011 року за користування послугами, наданими позивачем, нараховано 5688грн.44коп. (а.с3-5). Згідно вказаної виписки відповідачі внесли плату за отримані послуги 30.11.2012року у сумі 103грн.35коп., 18.02.2013року у сумі 329грн.91коп., 25.02.2013року - у сумі 442,70грн., 25.02.2013року - у сумі 490грн.64коп., 15.03.2013 року у сумі 437грн.06коп., взагалі відповідачами сплачено за період з січня 2011 року суму у розмірі 1803,66грн. Таким чином, заборгованість відповідачів [PERSON] та [PERSON] складає 3884грн. 78коп. (нарахована сума 5688грн. 44 коп. - фактично сплачена сума1803,66грн.). Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру заборгованості за надані послуги з теплопостачання на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України змінити.

Outcome: partial