Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач не виконує умови договору про видачу та використання кредитних карток № VG 3000 від 09. 04. 2008 року, внаслідок чого станом на 16. 10. 2013 року утворилась заборгованість в сумі 31 929,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив суд про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 09. 04. 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про видачу та використання кредитних карток № VG 3000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 22,15 % річних за користування кредитом. Вбачається, в зв'язку із систематичним порушенням умов договору, відповідно до п. 13.2, відсоткова ставка 05. 06. 2008 року була збільшена до 30%. Згідно додатку до договору про видачу та використання кредитних карток плата за перевищення кредитного ліміту 3,00% від суми перевищення карткового ліміту (але не менше ніж 50 грн.), штраф за несвоєчасну сплату мінімального платежу 1,00% від суми заборгованості (але не менше 50 грн.). Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позичальника. В свою чергу, позичальник зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти на умовах та в порядку, визначений договором. Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором, а саме не сплачує заборгованість по кредиту та процентам, в зв'язку з чим станом на 16. 10. 2013 року утворилась заборгованість в сумі 31 929,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 19 996,18 грн., відсотки в сумі 11 164,61 грн., плата за кредит в сумі 768,32 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Вбачається, що 13. 02. 2013 року боржнику була направлена вимога про повернення кредиту, але останнім не було вжито ніяких дій щодо погашення заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що станом на 16. 10. 2013 року заборгованість відповідача за договором про видачу та використання кредитних карток № VG 3000 від 09. 04. 2008 року становить 31 929,11 грн., яку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що боржник не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором укладеним із позивачем, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 319 грн. 29 коп.

Outcome: approved