Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (найменування якого з 17.06.2009 року було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 34.9-37.2/СЖ-001.08.1, із змінами, внесеними Додатковою угодою від 28.07.2008 року, Додатковим договором від 02.02.2009 року, Додатковим договором № З від 03.07.2009 року, Додатковим договором № 4 від 20. 01.2010 року. Відповідно до змісту п. 1.1 Кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику кредит на загальну суму 25 000,00 дол. США терміном по 17.03.2018 року включно. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 14,5% річних до 27.07.2008 року, 15 % річних з 28.07.2008 року. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов'язується надавати Позичальнику кредит на споживчі цілі. АТ «Родовід Банк» виконав свої зобов'язання перед Позичальником за кредитним договором у повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором було укладено договір іпотеки між Банком та [PERSON], який передав в іпотеку двокімнатну квартиру № [ADDRESS]. У відповідності до п. 5.2 Кредитного договору у разі недотримання відповідачем умов кредитного договору Банк має право вимагати його дострокового розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем умов Кредитного договору. Згідно з п.3.9 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за кожний день пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості. Однак, відповідачем [PERSON] не повернуто суму кредиту, не сплачено суму процентів за користування кредитом та не сплачено суму нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язань. 17.03.2009 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки. Згідно з п. 1.1 Договору поруки [PERSON] (поручитель) зобов'язалась солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позичальником систематично порушувались умови кредитного договору та відбувалось несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом) протягом строку дії кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, AT «Родовід Банк» звернулося до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], і 16.01.2014 року судом було ухвалено рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на їх користь. У відповідності до ст. 72 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки [PERSON] продовжують не виконуються зобов'язання за кредитним договором та не виконується рішення суду від 16.01.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 13205,62 дол. США та 5363197,62 грн., що складається з наступної заборгованості: суми нарахованих процентів по кредиту (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року ) - 13205,62 дол. США; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту (за період з 04.10.2016 по 04.10.2017 року) - 2780289,37 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості процентів по кредиту (за період з 04.10.2016 по 04.10.2017 року) - 2498958,09 грн.; суми трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року) - 46435,58 грн.; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року) - 37514,58 грн.. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № 34.9-37.2/СЖ-001.08.1 від 17.03.2008 року в розмірі 13 205,62 дол. США та 5 363 197,62 грн., а також суму судових витрат по справі. Представники позивача - [PERSON] (довіреність № 278 від 20.12.2017р.), [PERSON] (довіреність № 198 від 11.07.2018р.) - в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідачів - [PERSON] (довіреність НВО № 211625 від 21.12.2016р. та довіреність НМХ № 953569 від 24.01.2018р.) - в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що банк зловживає своїми правами і намагається повторно стягнути заборгованість, оскільки спір по даному кредитному договору вже розглядався судом, є рішення апеляційного суду, яким у задоволенні позовних вимог банку до поручителя відмовлено, але банк знову звертається з позовом до поручителя [PERSON], на теперішній час є відкрите виконавче провадження щодо відповідача, арештовано майно. Крім того, відповідач [PERSON] з 12.06.2015 до 29.03.2016 року перебував у зоні АТО, тому він відповідно до законодавства України щодо захисту військовослужбовців звільняється від сплати пені та процентів до тіла кредиту. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (найменування якого з 17.06.2009 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 34.9-37.2/СЖ-001.08.1, із подальшими змінами, внесеними Додатковою угодою від 28.07.2008 року, Додатковим договором від 02.02.2009 року, Додатковим договором № 3 від 03.07.2009 року, Додатковим договором № 4 від 20. 01.2010 року (а.с. 9-14, 21-22, 24-25). У відповідності до Договору банк надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі на загальну суму 25000 доларів США терміном до 17 березня 2018 року включно зі встановленням процентної ставки 14,5 % річних до 28.07.2008р. та 15 % річних з 28.07.2008 року. Відповідач зобов'язався погашати кредит рівними частками в сумі 208,33 доларів США щомісячно та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом в строк до 10 числа кожного календарного місця. За порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості (п. 4.5 Кредитного договору). З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 17.03.2008р. банком було укладено з [PERSON] договір поруки. Згідно з п. 1.1 Договору поруки [PERSON] (поручитель) зобов'язалась солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору (а.с.33-34). Крім того, судом встановлено, що 22 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, звернулося до суду з позовом про дострокове повернення одержаної суми кредиту та сплати нарахованих за ним процентів. При цьому, просили суд солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 21.06.2013р. з відповідачів [PERSON] та [PERSON], а саме: поточну заборгованість за кредитом - 12537,64 доларів США, що еквівалентно 100213,36 грн.; прострочену заборгованість за кредитом - 7995,19 доларів США, що еквівалентно 63905,55 грн.; прострочену заборгованість за процентами - 4360,25 доларів США, що еквівалентно 34851,48 грн.; пеню за прострочення кредиту - 62852,15 доларів США, що еквівалентно 502377, 24 грн.; пеню за прострочення процентів - 27245,60 доларів США, що еквівалентно 217774,08 грн.; 3 % річних за прострочення кредиту - 322,65 доларів США, що еквівалентно 2578, 94 грн.; 3% річних за прострочення процентів - 139,77 доларів США, що еквівалентно 1117, 18 грн., а всього - 24893,08 доларів США (кредит та проценти) та 723847,44 грн. (пеня, 3% річних, штраф). Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24893,08 доларів США та 723847,44 грн.. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року скасоване в частині задоволення позову до поручителя - [PERSON] та відмовлено в цій частині позовних вимог, оскільки порука є припиненою з 30.04.2013 року, а також з підстав ч. 1 ст. 559 ЦК України. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.140-143). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року, яке набрало законної сили з моменту його проголошення 24.12.2014 року, було встановлено, що порука [PERSON] за договором від 17.03.2008р. є припиненою з 30.04.2013 року, що в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, є обставиною, яка не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи, тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] і в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, як зазначив представник позивача, і ці обставини не спростовані представником відповідачів, [PERSON] продовжує не виконувати свої зобов'язання за кредитним договором та не виконує рішення суду від 16.01.2014 року про дострокове стягнення заборгованості. У зв'язку з чим ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 13205,62 дол. США та 5363197,62 грн., що складається з: суми нарахованих процентів по кредиту (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року ) - 13205,62 дол. США; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту (за період з 04.10.2016 по 04.10.2017 року) - 2780289,37 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості процентів по кредиту (за період з 04.10.2016 по 04.10.2017 року) - 2498958,09 грн.; суми трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року) - 46435,58 грн.; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом (за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року) - 37514,58 грн. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). У пункті 5.1 Кредитного договору передбачено, що банк має право, зокрема, у разі недотримання Позичальником умов цього Договору вимагати протягом встановленого строку дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів (а.с.12). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Родовід Банк», звернувшись до суду 22.07.2013р. з попереднім позовом, використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк». У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч. 1 ст. 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення всієї суми кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни, а тому кредитний договір припинив свою дію. Крім того, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню за кредитним договором припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо за рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором указана в у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Так, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню суми нарахованих процентів по кредиту за період з 22.06.2013 по 22.07.2013 року (дата звернення до суду з позовом про дострокове повернення суми заборгованості) у розмірі 261,58 дол. США; сума 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року у розмірі 46435,58 грн.; сума 3% річних від суми прострочених процентів за кредитом за період з 22.06.2013 по 04.10.2017 року у розмірі 37514,58 грн. Щодо посилання представника відповідачів, що в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити, оскільки він є учасником антитерористичної операції і має пільги у відносинах з банком, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей було розпочато антитерористичну операцію. З наданого представником відповідачів військового квитка Серія [NUMBER] 16 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] в період з 12.06.2015р. до 07.09.2015р., з 04.10.2015р. до 11.11.2015р., з 17.11.2015р.по 29.03.2016р. приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку було доповнено пунктом 15 наступного змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи. Враховуючи вищезазначене, суд мав би відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача нарахованих процентів та пені за цей період, проте суд вважає, що ні процентів, ні пені за цей період до задоволенню взагалі не підлягає з тих підстав, що право банку їх нараховувати припинилося після їх звернення з попереднім позовом (22.07.2013р.) про дострокове повернення всієї заборгованості за кредитним договором. Щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України, то в даному випадку положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про звільнення від оплати процентів не застосовуються тому, що в законі йде мова про проценти за користування кредитом, а три проценти річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений ними судовий збір у розмірі 8000,00 (платіжне доручення від 26.10.2017р. - а.с.92) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1363,44 грн. (8000 х 1,59%). Крім того, з позивача - Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - на користь держави підлягає стягнення сума недоплаченого ними судового збору при подачі позову до суду в розмірі 77750,68 грн. (85750,68 - 8000), сплата якої за їх клопотанням ухвалою суду від 24 листопада 2017 року була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 96, 102-103). На підставі викладеного та

Outcome: partial