Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідачів. [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гайович К.П., просить суд скасувати арешт (заборону відчуження) нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного на підставі повідомлення №7/1-24, виданого 07.05.2001 року Управління внутрішніх справ Закарпатської області, слідче управління. Позов обґрунтовує тим, що 11.10.2006 року в рамках розслідування кримінальної справи № 1131501 Першою Ужгородською нотаріальною конторою накладено арешт на майно позивача на підставі повідомлення Управління внутрішніх справ Закарпатської області №7/1-246, виданого 07.05.2001 року про заборону відчуження належного йому майна. Вказана кримінальна справа закрита слідчим 28.02.2002 року на підставі ст. 7 КПК України 1960 року, проте питання про скасування арешту майна не було вирішено. Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали. Заяви ( клопотання) учасників справи 09 серпня 2021 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Гайович К.П., подано до суду заяву, в якій просить суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (УМВС України в Закарпатській області), код ЄДРПОУ 08592170. Інші процесуальні дії. 30.07.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~17.08.2021\~року залучено\~до участі\~у справі\~у якості\~співвідповідача Управління\~Міністерства внутрішніх\~справ України\~в Закарпатській\~області,\~код ЄДРПОУ\~08592170,\~юридична адреса:\~м.\~Ужгород.\~вул.\~Ференца Ракоці,\~13.\~ \~ \~ \~ \~Пояснення сторін в судовому засіданні Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат Гайович К.П. 05 жовтня 2021 року подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представники відповідачів судове засідання не з`явилися. 05 жовтня 2021 року представник відповідача ГУНП в Закарпатській області Алексій А.А. подав через канцелярію суду клопотання, в якому вказує, що належним відповідачем по справі являється ГУНП в Закарпатській області, так як таке є правонаступником УМВС України в Закарпатській області. Просить суд розглянути справу без участі представника відповідача. Вирішення справи залишив на розсуд суду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 07 травня 2001 року слідчим управлінням МВС України в Закарпатській області направлено завідуючій Ужгородською нотаріальною конторою запит №7/1-246 наступного змісту: «У зв`язку з розслідуванням кримінальної справи №1131501 прошу вас письмово повідомити на мою адресу укладення нижчевказаними особами тих чи інших угод, посвідчення нотаріальних договорів купівлі продажу, дарування, посвідчення прав осіб, а також фактів, що мають юридичне значення» стосовно [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Неліпино, Свалявського району, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , про заборону відчуження вищевказаній особі належного йому майна. Відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №264555783 від 06.07.2021 року міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме: номер запису про обтяження 32611788 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації 11.20.2006; державний реєстратор приватний нотаріус Деяк К.К.; підстава для державної реєстрації: повідомлення №7/1-246, виданого 07.05.2001 року Управлінням внутрішніх справ Закарпатської області, слідче управлінням; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:48014690 від 30.07.2019 15:59:47; вид обтяження арешт нерухомого майна; відомості про суюбєктів обтяження: [PERSON] ; відомості про реєстрацію єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3870571, 11.10.2006 14:29:51, реєстратор Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ; предмет обтяження: усе нерухоме майно состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле м. Ужгород, все майно; додаткові відомості про обтяження: № реєстр 417165-206, внутр. 3501СЕ2926F24D2E7E28, коментарій: 105. Заступником начальника слідчого управління Національної поліції України ГУНП в Закарпатській області Пукман В. листом №26аз/106/7-2021 від 07.04.2021 повідомлено, що документи, на підставі яких накладено заборону відчуження на майно, належне [PERSON] , у кримінальній справі №113502, надати неможливо, оскільки згідно з даними управління інформаційно аналітичної підтримки ГУНП в Закарпатській області дана кримінальна справа 28.02.2002 року закрита слідчим прокуратури на підставі ст.7 КПК України в редакції 1960 року. Заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури Жилкіним В. листом №31-1484-21 від 31.05.2021 року повідомлено, що кримінальна справа №1131501, на підставі якої накладено заборону відчуження (арешту) на майно [PERSON] , до архіву Закарпатської обласної прокуратури не передавалась, а тому надання запитувальних копій процесуальних документів є неможливим, вказана справа закрита 28.02.2002 на підставі ст.7 КПК України. Керівником Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сочка Е.С. листом №03-39/233/2021 від 14.07.2021 року повідомлено, що з алфавітного переліку справ (архівних відомостей) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вбачається, що справа, в рамках якої накладено заборону відчуження (арешт) на майно, належне громадянину [PERSON] , [INFO] , в рамках розслідування по кримінальній справі №1131501, що мало місце в період 2001 2002 роках, не значиться. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1,2 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Слід зазначити, що будь\~- які інші докази, окрім зазначених вище, суду подані не були, відтак у суду з урахуванням принципу диспозитивності відсутні підстави для збирання доказів, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Позивач пред`явив позов з підстави необґрунтованого обмеження його права власності рішенням слідчого. Судом встановлено, арешт на майно [PERSON] було накладено під час дії\~КПК України\~1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом; кримінальну справу, в межах якої на майно позивача накладено арешт, припинено 28.02.2002 року на стадії досудового слідства, і до суду для розгляду по суті цю справу направлено не було. Даних про те, що [PERSON] мав будь який статус у кримінальному провадженні, судом не здобуто. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 Цивільного кодексу України, далі -\~ЦК України. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.\~\~ Відповідно до\~статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Після припинення кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у\~статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка\~\~відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, суд вважає, що вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 766/21865/17.

Outcome: approved