Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач, 25 березня 2021 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини, на кожну дитину, щомісячно з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 березня 2007 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З лютого 2021 року однією сім`єю з відповідачем вони не проживають, будь-які сімейні та шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач є батьком дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вона не працює, її матеріальне становище доволі скрутне. Діти в силу свого віку потребують матеріальної підтримки батька, необхідного харчування, одягу, періодичного лікування. Останнім часом витрати на утримання дітей суттєво збільшилися. Самостійно забезпечити дітей всім необхідним вона не має змоги. Відповідач є працездатною особою, працює на різних роботах без укладення договорів, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання їх дітей. В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме: в розмірі 1200.00 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2021 року до їх повноліття. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем проживання та реєстрації (а.с.14). Поважної причини неявки суду не повідомив. Відзиви проти позову не надав. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 Цивільно-процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивач, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Змінені позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 13 квітня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено судове засідання на 26 квітня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року підготовче провадження закрито справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем проживання та реєстрації (а.с.14). Причини неявки суду не повідомив. Відзиви проти позову не надав. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивач, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Змінені позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що з 14 березня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] видане Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 14 березня 2007 року) (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 23 березня 2009 року) вбачається, що [INFO] , народилася - [PERSON] (а.с.10). Свідоцтва про народження (серія [NUMBER] видане Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 23 квітня 2010 року), засвідчує факт того, що [INFO] , народився [PERSON] , батьками дітей в їх свідоцтвах про народження відповідно вказані: [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільногопроцесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину (дітей) до досягнення нею (ними) повноліття. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено , що Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, сторонами суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом враховується встановлений державою прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який складає 2 395.00 грн. За правилами ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач офіційно не працює, але має доходи за виконання робі без оформлення трудових договорів, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200.00 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей, починаючи з 25 березня 2021 року та до їх повноліття. Судові витрати. Відповідно до ст.133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved