Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПП «Універсал» про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 302182 належить земельна ділянка площею 2 га для особистого селянського господарства, що розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] . 2 грудня 2014 р. між позивачкою та відповідачем ПП «Універсал» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років, тобто сторонами погоджено, що строк дії укладеного договору спливає 02 грудня 2019 року. 02 березня 2019 року відповідно до п.3.4 ст.3 Договору оренди позивач повідомила орендатора про те, що не має намірів продовжувати дію договору від 02 грудня 2014 року та укладати новий договір, але відповідач повідомив, що договір оренди землі укладений на 7 років, згідно реєстрації, яка була проведена 29 вересня 2016 року приватним нотаріусом Швець С.П. Орендар ПП «Універсал» в односторонньому порядку змінив строки дії договору без її згоди, вказав при реєстрації строк дії договору 7 років, реєстрацію провів орендар лише через два роки після підписання договору, тобто 29 вересня 2016 року. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку змінив строки укладеного договору оренди із 5 років до 7 років, тобто істотно порушив основні умови договору. Посилаючись на положення ст. 526, 561, 562 ЦК України позивач просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 2 грудня 2014 року, який укладено між позивачем [PERSON] та ПП «Універсал» та стягнути із відповідача судові витрати в розмірі 2050 грн. Представник позивача - адвокат Остапишена Л.С. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач - ПП «Універсал» позов не визнав та надав відзив, в якому зазначив, що договір із [PERSON] укладено на 7 років, а не на 5 років, а тому підстави для розірвання договору оренди землі відсутні. Представник відповідача - адвокат Ковальський В.Є. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що підстави для розірвання договору оренди землі відсутні, оскільки договір був укладений саме на 7 років, крім того відповідач просив застосувати строки позовної давності. Третя особа - приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Київського області Швець С.П. пояснень до суду не надав, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 08 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постанолено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2 га. для особистого селянського господарства, що розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 5123383800:01:002:0391 що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 302182 (а.с.6). По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що між [PERSON] та ПП «Універсал» укладено договір оренди землі від 2 грудня 2014 року. Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області площею 2 га., кадастровий номер 5123383800:01:002:0391, яка належить орендодавцеві на підставі Державного акта серії ЯЖ № 302182, ділянка № [NUMBER]. Приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. 29 вересня 2016 року зареєстровано договір оренди землі від 02 грудня 2014 р., який укладений між ПП «Універсал» та [PERSON] , строком 7 років, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15). Спірним питанням є строк, на який укладено договір, що на думку позивачки, є підставою для розірвання договору оренди землі. Так, позовна заява про розірвання договору оренди землі обґрунтована тим, що договір оренди землі укладено строком на 5 років, а відповідач в односторонньому порядку змінив строк дії договору із 5 на 7 років та зареєстрував договір стром дії 7 років, що є підставою, на думку позивача, розірвання договору у відповідності до ст. 651-652 ЦК України. При цьому, позивач надала оригінал договору оренди землі від 02 грудня 2014 року, як доказ того, що договір укладений саме на 5 років, в той же час представник відповідача зазначив, що між сторонами укладений інший договір, який і зареєстрований, строком на 7 років. Оцінка суду. Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами як визначено у ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до п.12.3 договору, який надано позивачем, розірвання довогору оренди в односторонньому порядку не допускається. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Позивач не зазначає, як на підставу розірвання договору, на існування обставин, передбачених ст.32 ЗУ «Про оренду землі» . Істотною зміною обставин позивач вважає зміну відповідачем строку дії договору. Проте, зазначені позивачем обставини, не можуть бути підставою для розірвання договору оренди землі, який зареєстрований в установлений законом. Строк укладення договору оренди землі відповідно Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою. Відсутність в договорах оренди земельних ділянок істотних умов або їх не узгодження, може бути відповідно до ст. 203 ЦК України підставою для визнання договору недійсним, а не для його розірвання. Разом із тим, вказана позивачем обставина може бути підставою для встановлення строку дії договору протягом п`яти років. Позовна вимога щодо встановлення строку дії договору від 02 грудня 2014 року позивачем не заявлялась, тому в судовому засіданні строк дії договору не встановлювався, відповідач свій примірник договору оренди від 02 грудня 2014 року не надавав, клопотань щодо витребування договору позивач не заявляв, при цьому, суд звертає увагу, що позивач надав договір, який взагалі позивачем не підписаний. Обрання способу захисту порушеного права та обгрунтування заявлених вимог належить позивачу (позивачам). Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Не згода позивача із строком дії договору не є підставою для розірвання договору, а отже в задоволенні позову слід відмовити. Підстави для застосування строків давності відсутні. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір слід залишити за позивачем. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: dismissed