Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 23 червня 2011 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якої банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14247,34 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заперечення, у яких вказувала, що дійсно отримала кредит у банку та до серпня 2012 року користувалася кредитною карткою. У серпні 2012 року відповідачка дізналася, що картка заблокована, та користуватися карткою вона не мала змоги, хто користувався її рахунком їй не відомо. Також відповідачка вказувала, що банком пропущений строк позовної давності звернення до суду, оскільки вона з серпня 2012 року карткою не користувалася. У звязку з вищенаведеним, просила застосувати строки позовної давності, та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 23 червня 2011 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якої банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Станом на 31 серпня 2015 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 14247,34 грн., з яких заборгованість за кредитом 3995,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7483,37 грн., заборгованість за пенею та комісією 1614,06 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 654,64 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Оскільки відповідачка не виконує умови договору, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки боргу у вигляді 3995,27 грн. - заборгованість за кредитом; 7483,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1614,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Одночасно позов у частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на пропущення позивачем строку позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що за наданими банком даними останній платіж - погашені проценти відповідачкою здійснено в листопаді 2013, то звернення банку 20 жовтня 2015 року з відповідним позовом про стягнення заборгованості лежить у межах строку позовної давності, визначеної законом у три роки. При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial