Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася із вказаним позовом до суду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 січня 2013 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, про що 19.01.2013 складено відповідний актовий запис №20. У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції 17.07.2013 (актовий запис про народження № 784 від 17.07.2013). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2014 по справі №592/7404/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитина проживає разом зі позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради 04.12.2020 за №14.03-08/71047. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2014 по справі №592/7404/14-ц також стягнуто з Відповідача на її користь аліменти, зокрема, на утримання сина - [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року до повноліття дитини. Проте, з 10 липня 2014 року аліменти Відповідач не сплатив жодного разу. Станом на 15 квітня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів на дитину становить 125930,42 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 21.04.2021, виданого Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Іншої матеріальної допомоги на життєво важливі потреби сина Відповідач не надавав і не надає по теперішній час. В зв`язку з несплатою Відповідачем аліментів, їй була призначена тимчасова допомога, що підтверджується довідкою №7481 від 07.12.2020, виданою Департаментом соцзахисту населення Сумської міської ради. З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час Відповідач бачив сина лише декілька разів. Побачення Відповідача з сином були з її ініціативи. Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Жодної участі Відповідач у вихованні сина не бере та не має бажання з ним бачитись, матеріально не підтримує, про що свідчить заборгованість зі сплати аліментів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Відповідач не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, не готує його до самостійного життя та праці. Тому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заяв, клопотань, відзиву на позов не надано. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що до органу опіки та піклування звернулась позивач, яка просила надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній не виконує своїх батьківських обов`язків, у зв`язку із чим і було прийнято відповідне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що 19 січня 2013 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, про що 19.01.2013 складено відповідний актовий запис №20. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 17.07.2013, [PERSON] народився [INFO] у м. Суми, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . На даний час дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою. Вона займається його вихованням, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2014 по справі №592/7404/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти стягуються з 10.07.2014 до повноліття дитини на користь матері [PERSON] . Відповідач не цікавиться життям сина, не відвідував і не відвідує його в дитячому дошкільному закладі, в гуртках, в школі. Дані факти підтверджуються довідками, а саме: - довідкою №01-59/16 від 09.02.2021, виданою Сумським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №40 «Дельфін»; - довідкою №01-42/3 від 09.02.2021, виданою КЗ Сумської міської ради - Сумський міський центр еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді; - довідкою №3 від 02.12.2020, вид. Сумською обласною громадською організацією «Сумська регіональна федерація з греко-римської боротьби»: - довідкою від 28.11.2020, вид. КУ Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №7 імені Максима Савченка Сумської міської ради. Фактичні будь-які стосунки між дитиною та відповідачем були припинені. Проживають окремо один від одного. Відповідач від спілкування з дитиною, її виховання та утримання самоусунувся, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його виховання. Вищевказані обставини відповідачем не спростовані. Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 15.12.2021 № 2770/27.1-26, [PERSON] з 19.01.2013 року по 15.04.2014 року перебувала в шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] у них народився син, [PERSON] . [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом із нею і вона сама весь час займалася його вихованням та утриманням. Батьки [PERSON] допомагали їй доглядати дитину. Ні бабуся, ні дідусь з боку батька дитини, ні рідна сестра [PERSON] також ніколи не виявляли зацікавленості щодо життя та здоров`я [PERSON] , не вітали дитину зі святами й не передавали йому подарунки. Зі слів [PERSON] , вона ніколи не заперечувала проти участі батька у вихованні сина. Натомість батько хлопчика, [PERSON] , з 2014 року самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, він не звертався до матері дитини щодо зустрічей з сином. Дитина зростала за відсутності батька, який не цікавився фізичним та духовним розвитком сина, не забезпечував йому харчування, медичний догляд, не надавав доступу до культурних та духовних цінностей. Мати кілька разів зверталася до [PERSON] з проханням допомогти в придбанні ліків для сина, але батько тільки обіцяв і не дотримувався своїх слів. На прохання [PERSON] лише одного разу в 2017 році батько привіз іграшку сину в лікарню під час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, але навіть не поспілкувався з дитиною і не виявив ніякого інтересу щодо стану здоров`я сина. З пояснення матері дитини, у 2018 році на її наполегливі прохання [PERSON] з`явився до Управління ЦНАП СМР з метою зміни місця реєстрації проживання сина, але, побачивши дитину, навіть не виявив бажання поспілкуватися з [PERSON] і не приніс йому навіть ніякого гостинця. Відповідно до інформації Ковпаківського відділу ДВС у м. Суми від 20.08.2021 року, заборгованість по аліментах на 01.08.2021 року на утримання малолітнього [PERSON] батьком становить 137466 тис. грн. Згідно з інформацією Сумського районного управління поліції від 14.08.2021 року, місцезнаходження [PERSON] на даний час не відоме. Відповідно до довідки з ССШ № 7 від 03.09.2021 року, де навчається [PERSON] , [PERSON] в школі не спілкувався з класним керівником, не брав участі в батьківських зборах, не цікавився життям сина ніяким чином. Відсутність зацікавленості [PERSON] в житті та здоров`ї сина підтвердили довідками і дошкільні навчально-виховні заклади, які відвідував [PERSON] . Під час здійснення 28.09.2021 року спеціалістом Управління обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з хлопчиком було проведено співбесіду, в ході якої він пояснив, що проживає в квартирі разом із мамою, [PERSON] . Зі слів дитини, він не пам`ятає, як навіть батько виглядає, оскільки бачив його дуже багато часу. Батько не вітав [PERSON] з Днем народження, з іншими святами і не передавав подарунки. З пояснень бабусі [PERSON] , [PERSON] , яка була присутня під час проведення обстеження умов проживання дитини, батько онука, [PERSON] , після розірвання шлюбу припинив родинні відносини із [PERSON] , і з сином [PERSON] і жодного разу ніяким чином не виявив зацікавленості щодо життя, навчання та здоров`я дитини і не допоміг матеріально. [PERSON] пояснила, що під час телефонної розмови з батьком дитини вона повідомила [PERSON] про розгляд Ковпаківським районним судом м. Суми справи про позбавлення його батьківських прав, дату та час судового засідання, але батько відповів, що не збирається брати участь у судових засіданнях з цього питання. За ході розгляду справи про позбавлення батьківських прав Ковпаківським районним судом м. Суми та в інший період часу [PERSON] не звертався до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з приводу визначення своєї участі у вихованні дитини. Під час телефонної розмови спеціаліста Управління з [PERSON] йому було повідомлено про розгляд Ковпаківським районним судом м. Суми справи про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , дату та час судового засідання. Батько обіцяв з`явитися до суду, але так і не прийшов. Зі слів [PERSON] , ситуація в сім`ї не змінилася, батько відсутній в житті дитини і не намагається налагодити з нею родинні стосунки. Тож, поведінка [PERSON] доводить факт його ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно сина, і не вбачається ніяких перспектив зміни ставлення батька до подальшої долі дитини. Вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . На думку суду, поведінка відповідача свідчить про незацікавленість його як батька у долі сина, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , а саме: не спілкується з дитиною, не виявляє бажання його бачити, матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для проживання та навчання дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню і утриманню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Оскільки, під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи про те, що мати дитини ухиляється від обов`язків по її вихованню, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно дитини. Відповідачем не доведено факту належного виконання батьківських обов`язків відносно сина, доказів на спростування доказів позивача не надано. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Судові витрати. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved