Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20.11.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю у розмірі 204 000 грн. Вказує, що він пропрацював з 27.07.1982 по 12.06.2020 на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: слюсарем по демонтажу шляхових машин та механізмів в Першотравневому кар`єрі, помічником та машиністом екскаватора, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища. 24.03.2015 він звільнився за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. 04.08.2020 йому було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим енцефалопатією з вестибуло-мозочковою дисфункцією і гіпертензивно-лікворним синдромом, гіпертонічною хворобою другої стадії, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою та шийною з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом, деформуючим остеартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 01.09.2020, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача машиністом екскаватора на відвалах з 26.05.1986 по 12.06.2020 виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремію від 10% до 70% та шуму. Раніше з 24.06.1983 по 26.05.1986, працюючи помічником машиніста екскаватора Першотравневого кар`єру ПрАТ«ПівнГЗК», з тих же причин підпав під вплив вібрації та пилу та шуму, параметри, яких перевищували допустимі норми. Довідкою МСЕК від 10.11.2020, йому первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, з повторним переоглядом 01.11.2021. За висновком МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, палицю, напівкорсет та поперековий корсет. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 204 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 12.01.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11-00 год. 22.12.2020. 22.12.2020 справу знято з розгляду до 11-00 год. 14.01.2021, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 27.07.1982 по 12.06.2020 працював на ПрАТ «ПівнГЗК» за спеціальностями: слюсар по демонтажу шляхових машин та механізмів в Першотравневому кар`єрі, помічник екскаватора, машиніст екскаватора, загальний стаж роботи позивача складає понад 40 років 02 місяці, з них: 33 роки 02 місяці за професією, та 36 років 02 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки, та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 вересня 2020 року (а.с. 6-10, 30-35). Згідно медичного висновку №1194 від 04.08.2020 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагноз [PERSON] та виявлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим енцефалопатією з вестибуло-мозочковою дисфункцією і гіпертензивно-лікворним синдромом, гіпертонічною хворобою другої стадії, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з радикулопатією попереково-крижовою L4-S1 та шийною С6-С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня, що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.09.2020, виписними епікризами, виписками із медичної картки (а.с. 6-10, 13-29). Відповідно до п.п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 вересня 2020 року, [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача машиністом екскаватора на відвалах з 26.05.1986 по 12.06.2020 виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремію від 10% до 70% та шуму. Раніше з 24.06.1983 по 26.05.1986, працюючи помічником машиніста екскаватора Першотравневого кар`єру ПрАТ«ПівнГЗК», з тих же причин підпав під вплив вібрації та пилу та шуму, параметри, яких перевищували допустимі норми. Причиною виникнення хронічного захворювання є перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ (61 дБ при ГДР 59 дБ), та перевищення в повітрі зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремію діоксиду кристалічного від 10% до 70% в 2,3 рази (4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), тому враховуючи роботу [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК» та на ПрАТ «ПівнГЗК» впродовж 36 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання центрування, налагоджування муфт з`єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів екскаваторів в кар`єрі, згідно з графіком планово-попереджувальних ремонтів; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та забоїв в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 6-10). Відповідно до п. 13 Акту, умови праці машиніста екскаватора Першотравневого кар`єру [PERSON] ПрАТ «ПівнГЗК» віднесені: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за рівнем вібрації загальної до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 2 класу (допустимі), загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 6-10). \~ \~ \~ \~Довідкою МСЕК від 10.11.2020 позивачу при первинному огляді встановлено з 02.11.2020 третю групу інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності, з них: 40% по вібраційній хворобі,\~та 10%\~-\~ХОЗЛ,\~за висновком\~якої він\~потребує:\~санаторно-курортного\~лікування,\~забезпечення лікарськими\~засобами,\~виробами медичного\~призначення,\~палицю,\~напівкорсет,\~корсет (а.с. 11, 12). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Представником відповідача надано до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину на території України, але доказів поважності не явки в судове засідання саме у зв`язку із COVID-19 суду надано не було, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.09.2020, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, більше 36 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, працюючи машиністом екскаватора на відвалах з 26.05.1986 по 12.06.2020 виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремію від 10% до 70% та шуму. Раніше з 24.06.1983 по 26.05.1986, працюючи помічником машиніста екскаватора Першотравневого кар`єру ПрАТ«ПівнГЗК», з тих же причин підпав під вплив вібрації та пилу та шуму, параметри, яких перевищували допустимі норми. Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», є перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ (61 дБ при ГДР 59 дБ), та перевищення в повітрі зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремію діоксиду кристалічного від 10% до 70% в 2,3 рази (4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3). Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання центрування, налагоджування муфт з`єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів екскаваторів в кар`єрі, згідно з графіком планово-попереджувальних ремонтів; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та забоїв в кар`єрі в теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів, також враховуючи роботу [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК» та ПрАТ «ПівнГЗК» впродовж 36 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 36 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 50 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 150\~000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`ю, внаслідок виконання ним трудових обов`язків та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1500 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial