Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що він є настоятелем Барського Кафедрального Собору Успіння Пресвятої Богородиці. 02.06.2018 року позивач уклав з відповідачем усний договір підряду відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався доставити та встановити новий престол для Барського Кафедрального Собору. Позивач передав відповідачу [PERSON] аванс у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень для закупівлі вказаного престолу. Відповідач [PERSON] отримав грошові кошти, про що власноручно написав розписку. [PERSON] зобовязався у десятиденний термін доставити новий престол та встановити його. Однак, [PERSON] свої обвязки не виконав, престол не надав, на неодноразові звернення позивача повернути грошові кошти, не реагує, та в поверненні авансу відмовляє. Тому позивач змушений звертатися до суду за захистом порушених прав та просив суд розірвати попередній усний договір купівлі-продажу та встановлення престолу з [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч) гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, викликався повісткою під розпис та телефонограмою, але в судове засідання не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, позову не оспорив. Тому, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи в суді та вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку ст. 280,281 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] - [PERSON], є настоятелем Барського Кафедрального Собору Успіння Пресвятої Богородиці, який розташований в м. Бар Вінницької області. 02.06.2018 року позивач уклав з відповідачем усний договір підряду відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався доставити та встановити новий престол для Барського Кафедрального Собору. Позивач передав відповідачу [PERSON] аванс у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень для закупівлі вказаного престолу. Відповідач [PERSON] отримав грошові кошти, про що власноручно написав розписку. [PERSON] зобовязався у десятиденний термін доставити новий престол та встановити його. Однак, [PERSON] свої обвязки не виконав, престол не надав, на неодноразові звернення позивача повернути грошові кошти, не реагує, та в поверненні авансу відмовляє. Вирішуючи питання про характер правовідносин між позивачем та відповідачем, про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обовязки сторін, суд виходить із норм Закону України «Про захист прав споживачів» відповідних норм Цивільного законодавства України, що регулює вирішення зазначених питань. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» вказаний [PERSON] регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відносини, які складаються в процесі задоволення потреб споживачів, між виконавцями робіт і надавачами послуг та споживачем установлюються на підставі договору. Як зазначено в пункті 7 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів» договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до ч. ч. 3,18 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послугу; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. [PERSON] України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Суд вважає, що фактично між сторонами було укладено договір побутового підряду, (який регулюється главою 61 Цивільного кодексу України), і вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору (ст. 866 ЦК України). Із самого замовлення, прийнятого відповідачем, вбачається, що він має силу договору, де зафіксовано предмет договору, а також отримання підрядчиком оплати в сумі 10000 грн. що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів. Відповідно до ст.ст. 865, 873 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, згідно статті 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання в результаті односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання відповідно до договору, а тому отриманий ним аванс підлягає поверненню замовнику. В зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання договору та стягнення коштів підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved