Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 13.09.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем, [PERSON] зареєструвала шлюб 30.09.1995 року. Від даного шлюбу в них народилося дві доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Сторони вже тривалий час спільно не проживають. На даний час позивачем подано позов до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] . Донька сторін [PERSON] навчається на третьому курсі Івано-Франківського медичного університету та проживає з матір`ю (позивачем) в с. Рожнів, Косівського району в домогосподарстві батька позивача - [PERSON] , а також перебуває на утриманні [PERSON] . За надання освітніх послуг здійснюється плата, встановлена договором. Відповідач не бере участі в утриманні доньки. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є працездатним, інших дітей та утриманців не має, аліментів нікому не сплачує, офіційно не працює, однак працює у приватного підприємця у сфері виготовлення меблів та має стабільний і достатній дохід, тобто має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільної доньки, яка навчається. У зв`язку з наведеним, позивач просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання, та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Також просила стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу. 08.10.2021 року від позивача [PERSON] до суду поступила заява про зміну позовних вимог. У своїй заяві [PERSON] просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання, та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, а у решті позовних вимог - відмовити. Також просила розглядати справу без її участі (а.с. 29) Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 30). Також подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме: згідний сплачувати аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 2500 гривень щомісячно. Позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу не визнає (а.с. 28). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.09.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 20.10.2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 30.09.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.2002 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою (а.с. 7). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 01.07.2021 року, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] , є [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з копією акта про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 07.09.2021 року, вона проживає в с. Рожнів, разом з батьком - [PERSON] , який є власником житлового будинку, та донькою - [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття та навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті (строк надання освітньої послуги - з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року), спеціальність «фізична терапія, ерготерапія» денної форми навчання. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56000 гривень, що підтверджується договором про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою №361 від 13.08.2019 року, укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та [PERSON] для [PERSON] (а.с.9-11). Позивач [PERSON] здійснює оплату за навчання доньки [PERSON] в Івано-Франківському національному медичному університеті, що підтверджується копіями квитанцій від 13.08.2019 року, від 29.01.2020 року, від 20.08.2020 року, від 26.01.2021 року та від 25.08.2021 року (а.с. 12-13). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини, яка продовжує навчатися, після досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і в результаті спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), яка проживає разом з матір`ю (позивачем). Дочка сторін [PERSON] є повнолітньою та навчається на 3 курсі Івано-Франківського національного медичного університету на денній формі навчання на платній основі і стипендію не отримує, будь-яких інших доходів не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. В заяві поданій до суду відповідач позов визнав, та не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2500 грн., щомісячно на навчання дочки. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23-річного віку. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23-річного віку є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, а також заяву в якій відповідач визнав позов щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2500 грн., суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають дитина Отже, враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - з 13 вересня 2021 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 50% ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (454 грн.). На підставі ст. 182, 190, 191, 199-201 СК України,

Outcome: approved