Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] Визнано незаконним рішення 9 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради народних депутатів від 30 вересня 2003 року про передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом, розташованої в [ADDRESS]; визнано недійсним та скасовано Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №984170, виданий [PERSON] 20 жовтня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №3818; скасовано держану реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:017:5638, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] та з Чернігівської міської ради на користь [PERSON] по 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. з кожного у відшкодування судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін. 19 лютого 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути з [PERSON] та Чернігівської міської ради по 2191 грн. 95 коп. з кожного у відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, здійсненою в розмірі 4383,90 грн. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до наступного висновку. Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В силу вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем-позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON], діючого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №125 від 04 серпня 1994 року, виданого на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області №2 від 28 липня 1994 року, 27 січня 2014 року було укладено Договір №1/01-14 про надання правової допомоги (а.с.51-52). Згідно умов Договору, з розрахунку правової допомоги вбачається, що адвокату належить сплатити 974 грн. 20 коп. за аналіз правового положення, консультування (2 год.), 1461 грн. 30 коп. - за збір та ознайомлення з документами по справі (3 год.), 974 грн. 20 коп. - підготовка до судових засідань (2 год.) та 974 грн. 20 коп. з участь в судових засіданнях (2 год.). На виконання зазначеного договору [PERSON] було сплачено [PERSON] згідно копії квитанції 6000 грн. (а.с.55). Згідно ст.ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз'яснень, даних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до п.п.47, 48 вищезазначеної постанови розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з витратами [PERSON] на правову допомогу та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] та Чернігівської міської ради на користь [PERSON] по 974 грн. 20 коп., що складається з витрат за аналіз правового положення клієнта та консультацію, а також за участь адвоката в судових засіданнях (дані витрати документально підтверджені). Проте, відповідно до роз'яснень, даних у п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» колегія суддів вважає, що в задоволенні вимог про стягнення витрат пов'язаних зі збором та ознайомленням адвоката з документами по справі, підготовкою до судових засідань, необхідно відмовити, оскільки дані витрати позивачем належним чином не підтверджені.

Outcome: partial