Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Рівненська міська рада звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору оренди землі, в якому просить суд визнати договір оренди земельної ділянки площею 544м2, яка знаходиться в [ADDRESS], укладеним між Рівненською міською радою та [PERSON] з моменту набрання чинності рішенням суду на умовах проекту договору від 26.09.2014 року (пропозиція від 02.10.2014 року вих.№08-3210), а саме в наступній редакції: «Договір оренди землі м.Рівне Рівненська міська рада (місцезнаходження: м. Рівне, вул. Соборна, 12-А, код ЄДРПОУ 34847334) - далі у тексті «Орендодавець», в особі міського голови Хомка Володимира Євгеновича, який діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - з однієї сторони та громадянка [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), що мешкає: [ADDRESS], - далі у тексті «Орендар» - з другої сторони, уклали цей договір про нижченаведене: Предмет договору 1. Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 10 квітня 2014 року №3938 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси), яка знаходиться в [ADDRESS]. Об'єкт оренди 2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 544 (п'ятсот сорок чотири) квадратних метри. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер [NUMBER]. 3. На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна. 4. В оренду передається земельна ділянка. 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 371 238 - 47 грн. (триста сімдесят одна тисяча двісті тридцять вісім грн. 47 коп.), - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-18/135-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 10.04.2014 року. 6. Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. 7. Інші особливості об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини - відсутні. Строк дії договору 8. Договір укладено на 50 (п'ятдесят) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата 9. За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 11 137 - 15 грн. (одинадцять тисяч сто тридцять сім грн. 15 коп.), що становить 3,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-18/135-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу №17 від 30.07.2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки, станом на 24.09.2014 року. Сторони погоджуються, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення Рівненської міської ради від 10 квітня 2014 року № 3938). 10. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. 11. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 33219815700002 в Головне управління ДКСУ в Рівненській області МФО 833017, код 13050500, одержувач: Місцбюджет м. Рівне УБФ, ЗКПО 38012714. Зміна отримувача орендної плати та його банківських реквізитів може здійснюватися Орендодавцем в односторонньому порядку і не потребує внесення змін до цього договору. Орендар зобов'язується уточнювати платіжні реквізити і назву отримувача орендної плати. 12. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. 13. Розмір орендної плати може змінюватися Орендодавцем в односторонньому порядку. Пропозиції про перегляд розміру орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на квартал. Зміна розміру орендної плати при її індексації проводиться без внесення змін до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України. Розмір орендної плати переглядається у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - зміни нормативної грошової оцінки; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. 14. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені законодавством, справляється пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення платежу. Умови використання земельної ділянки 15. Земельна ділянка передається в оренду - для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси). 16. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси). 17. Умови збереження стану об'єкта оренди - використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду 18. Передача земельних ділянок в оренду здійснюється з розробленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (рішення №2727 від 24.01.2013) Організація розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і витрати, пов'язані з цим, покладаються на Орендодавця. 19. Орендар має право приступити до використання земельної ділянки, відповідно до її цільового призначення, після набрання чинності цим договором. 20. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Умови повернення земельної ділянки 21. Після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку. 22. Здійснені Орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. 23. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені Орендарем за письмовою згодою з Орендодавцем землі, не підлягають відшкодуванню. 24. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання Орендодавцем зобов'язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: - фактичні втрати, яких Орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору Орендодавцем, а також витрати, які Орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; - доходи, які Орендар міг би реально отримати в разі належного виконання Орендодавцем умов договору. 25. Розмір фактичних витрат Орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки 26. На орендованій земельній ділянці не встановлено обмеження (обтяження) на використання земельної ділянки. 27. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку. Інші права та обов'язки сторін 28. Права орендодавця: - у односторонньому порядку (шляхом надсилання Орендареві повідомлення через податкові органи, або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати. 29. Обов'язки Орендодавця: - не вчиняти дій, які перешкоджали б Орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. 30. Права Орендаря: - приступити до використання земельної ділянки, відповідно її цільового призначення, після набрання чинності цим договором; - самостійно визначати напрями своєї господарської діяльності відповідно до цільового призначення земельної ділянки та умов договору без зміни цільового призначення земельної ділянки; - вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан використання земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності Орендаря; - за згодою Орендодавця у порядку, передбаченому законодавством України, передавати у суборенду земельну ділянку або її частину іншій особі. 31. Обов'язки Орендаря: - використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; - своєчасно вносити орендну плату; - додержуватись екологічної безпеки землекористування, державних стандартів, проектних рішень, міських правил забудови, інших чинних у м. Рівне правил і норм щодо користування земельною ділянкою; - забезпечити охорону та збереження якості землі відповідно до вимог законодавства України; - забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представників органів державного управління та місцевого самоврядування, органів нагляду і контролю; - відшкодовувати Орендодавцю шкоду, заподіяну внаслідок дій (бездіяльності) Орендаря, які призвели до погіршення якості земельної ділянки; - повернути земельну ділянку Орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення або розірвання цього договору; - впродовж п'яти днів після набрання чинності цим договором обчислити суму орендної плати у порядку, визначеному законодавством України, і подати такий розрахунок і копію цього договору до Рівненського міського податкового органу за місцем розташування земельної ділянки; у строки встановлені законодавством України, звітувати перед податковим органом міста про сплату орендної плати; - у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря, орендар відшкодовує орендодавцю орендну плату на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладання договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах. Ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини 32. Ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини несе Орендар. Страхування об'єкта оренди 33. Згідно з цим договором об'єкт оренди не підлягає страхуванню на весь час дії договору. Зміна умов договору і припинення його дії 34. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених п.13 цього договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. 35. Дія договору припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання Орендарем земельної ділянки у власність; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - смерті фізичної особи-орендаря; Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. 36. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 37. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, крім випадків вилучення земельної ділянки в зв'язку із систематичною несплатою та використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є підстави, передбачені чинним законодавством України. 38. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження його дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю ділянку разом з орендарем. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору 39. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. 40. Сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Прикінцеві положення 41. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 42. Передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки цим договором не передбачається. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий видається Орендарю, а третій - органу, який провів його державну реєстрацію. Невід'ємними частинами договору є: - план або схема земельної ділянки; - розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання - передачі об'єкта оренди; - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. Реквізити сторін». Представник Рівненської міської ради Горчак Ю.П. звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому просить справу розглянути у відсутності представника позивача та, у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій просить суд справу за позовом Рівненської міської ради до [PERSON] про визнання укладеним договору оренди землі розглянути у його відсутність. Позов визнає частково, з урахуванням вимог, викладених у протоколі розбіжностей. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що за зверненням [PERSON] до міської ради прийнято рішення Рівненської міської ради від 24 січня 2013 року № 2727 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] в оренду», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 444 м2 на [ADDRESS] в оренду на п'ятдесят років, в тому числі: - земельної ділянки площею 900 м2 - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для будівництва та обслуговування Будинку краси); - земельної ділянки площею 544 м2 - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси). Після розроблення проекту землеустрою, за клопотанням [PERSON] до міської ради, прийнято рішення Рівненської міської ради від 10 квітня 2014 року № 3938 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок на [ADDRESS]». Пунктом 1 цього рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] відповідачці в оренду. Пунктом 2 рішення відповідачу передано в оренду на п'ятдесят років земельну ділянку загальною площею 1 444 м2 на [ADDRESS], в тому числі: - земельну ділянку площею 900 м2 - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для будівництва та обслуговування Будинку краси); - земельну ділянку площею 544 м2 - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси). Пунктом 3 рішення землекористувача попереджено, що право оренди на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України), а пунктом 4 рішення зобов'язано у тримісячний термін з дня прийняття рішення виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельних ділянок. Згідно частин першої та другої статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на те, що необхідною передумовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній (комунальній) власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки в оренду, зобов'язання укласти такий договір відповідно до Земельного кодексу України є правом позивача на звернення до суду, що обумовлене наявністю відмови відповідача в оформленні земельної ділянки. Таким чином, рішення міської ради від 24 січня 2013 року № 2727 та від 10 квітня 2014 року № 3938 прийняті в межах чинного законодавства України та підлягають обов'язковому виконанню [PERSON] відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 144 Конституції України. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, при цьому примус до укладення договору за рішенням суду за відсутності волевиявлення відповідача на укладення договору оренди землі відповідає вимогам частини першої статті 187 Господарського кодексу України щодо обов'язковості укладення такого договору, оскільки суд вправі задовольнити позов про укладення договору в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. З набуттям права на майно та прийняттям міської радою рішення про надання земельної ділянки в оренду, у [PERSON] виник обов'язок щодо оформлення права на оренду земельної ділянки та по сплаті за неї, оскільки згідно статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним і об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Згідно частини другої статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. 08.10.2014 року Рівненською міською радою [PERSON] було надіслано пропозицію від 02.10.2014 року № 08-3210 та проект договору оренди землі від 26.09.2014 року, що підтверджується фіскальним чеком від 08.10.2014 року. Проект договору містить усі істотні умови договору оренди землі, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі». Як зазначається позивачем, вказана пропозиція [PERSON] була відхилена, договір оренди землі не підписаний, про що відповідач повідомила Рівненську міську раду. На підставі цього позивач прийшов до висновку про те, що відповідач ухиляється від оформлення права користування земельною ділянкою і, відповідно, від сплати орендної плати за неї. Проте погодитися з таким висновком в повній мірі суд не може. Як слідує із заяви представника відповідача [PERSON] від 09.04.2015 року та наданого суду протоколу розбіжностей від 25.02.2015 року, відповідач [PERSON] не ухиляється від укладання договору оренди землі, а лише не погоджується з окремими його положеннями, що свідчить про виникнення між сторонами переддоговірного спору. Відповідно до вимог статті 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 649 ЦК України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Дослідивши наданий [PERSON] протокол розбіжностей від 25 лютого 2015 року, в якому відповідач, не погоджуючись з окремими положеннями проекту договору оренди землі, підготовленого Рівненською міською радою (далі - договір), пропонує свою редакцію цих положень, та враховуючи вимоги Закону України «Про оренду землі», Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, а також загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України, зокрема, частиною першою цієї статті, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, суд вважає необхідним щодо спірних положень договору зазначити наступне. 1.Пункт 8 договору: «Договір укладено на 50 (п'ятдесят) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію». [PERSON] пропонує термін «180 днів» замінити на термін «місяць». Відповідно до вимог частин першої та другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Частиною п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Суд визнає, що запропонована відповідачем редакція відповідає вимогам частини другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо обмеження строку повідомлення в один місяць та узгоджується з положеннями частини п'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо місячного терміну розгляду письмового повідомлення орендаря про намір продовжити дію договору. При цьому суд звертає увагу на те, що у запропонованій редакції позивач пропонує встановити обмеження строку, а не сам строк. 2.Абзац третій пункту 9 договору: «Сторони погоджуються, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення Рівненської міської ради від 10 квітня 2014 року № 3938)». Відповідач вважає необхідним виключити вказане положення з договору, посилаючись на те, що воно не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Частиною другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений за реєстрований відповідно до законодавства. При цьому, відповідно до пункту 288.7. статті 288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. Пунктом 287.1. статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Враховуючи наведене, суд визнає, що запропонована позивачем умова договору про справляння орендної плати за землю з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду не відповідає вимогам чинного законодавства, згідно якого орендна плата за землю має сплачуватися з моменту державної реєстрації договору оренди землі. 3.Пункт 11 договору: «Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 33219815700002 в Головне управління ДКСУ в Рівненській області МФО 833017, код 13050500, одержувач: Місцбюджет м. Рівне УБФ, ЗКПО 38012714. Зміна отримувача орендної плати та його банківських реквізитів може здійснюватися Орендодавцем в односторонньому порядку і не потребує внесення змін до цього договору. Орендар зобов'язується уточнювати платіжні реквізити і назву отримувача орендної плати». На думку відповідача, вказане положення слід виключити з договору як таке, що не відповідає вимогам пункту 287.5. статті 287 Податкового кодексу України, та викласти пункт 11 договору в наступній редакції: «Орендна плата сплачується Орендарем протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення». Згідно пункту 288.7. статті 288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. Як встановлено пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Згідно пункту 286.5. статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Пунктом 287.5. статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Таким чином, до уваги слід прийняти пропозицію відповідача, оскільки саме вона, на відміну від пропозиції позивача, відповідає вимогам чинного законодавства. 4.Абзац перший пункту 13 договору: «Розмір орендної плати може змінюватися Орендодавцем в односторонньому порядку. Пропозиції про перегляд розміру орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на квартал». Відповідач пропонує виключити перше речення, а у другому - період «один раз на квартал» замінити «один раз на рік». Згідно статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Таким чином, положення договору про можливість зміни орендної плати орендодавцем в односторонньому порядку не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому пропозиція відповідача про виключення цього положення з договору заслуговує на увагу. Пунктом 285.1. статті 285 Податкового кодексу України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Враховуючи положення пункту 285.1. статті 285, пункту 286.5. статті 286, пункту 287.5. статті 287 Податкового кодексу України, а також узгоджених сторонами умов договору, викладених у абзацах другому та третьому пункту 13 договору, суд не вбачає підстав для можливості та необхідності щоквартального перегляду розміру орендної плати, а тому вважає прийнятною пропозицію відповідача. 5.Пункт 14 договору: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені законодавством, справляється пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення платежу». Відповідач пропонує змінити формулювання «прострочення платежу» на «виникнення такого податкового боргу». Згідно пункту 129.4. статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Запропонована відповідачем редакція відповідає вимогам пункту129.4. статті 129 Податкового кодексу України, а тому має бути прийнята до уваги. 6.Пункт 28 договору: «Права орендодавця:- у односторонньому порядку (шляхом надсилання Орендареві повідомлення через податкові органи, або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати». Відповідач пропонує виключити вказаний пункт як такий, що не відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про оренду землі». Частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду землі» визначені права орендодавця, згідно якої орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Вказана правова норма не містить посилань на право орендодавця в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати. Крім того, як встановлено статтею 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Викладене свідчить про те, положення пункту 28 договору щодо права орендодавця в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати не відповідає вимогам чинного законодавства і має бути виключене з договору. Разом з тим, суд вважає необхідним сам пункт 28 договору «Права орендодавця» залишити, надавши сторонам можливість зазначити у ньому права, що відповідають положенням статті 24 Закону України «Про оренду землі». 7.Абзац п'ятий пункту 31 договору щодо обов'язків орендаря: «- забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представників органів державного управління та місцевого самоврядування, органів нагляду і контролю;» Відповідач пропонує виключити вказане положення договору як таке, що не відповідає вимогам статті 25 Закону України «Про оренду землі». Частиною другою статті 25 Закону України «Про оренду землі» визначені обов'язки орендаря, згідно якої орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Вказана правова норма не містить посилань на обов'язок орендаря забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представників органів державного управління та місцевого самоврядування, органів нагляду і контролю. Покладання на відповідача, як орендаря, обов'язків, не передбачених Законом України «Про оренду землі», суд вважає неправомірним та безпідставним. При цьому суд враховує, що запропонована позивачем редакція абзацу п'ятого пункту 31 договору не містить не містить ні підстав, ні обґрунтувань необхідності покладання на відповідача такого обов'язку. Що стосується прав представників органів державного управління та місцевого самоврядування, органів нагляду і контролю на доступ до земельної ділянки у певних випадках та за певних умов і обставин, то вказані права регламентовані спеціальними законами, а тому, на думку суду, не потребують відображення у договорі оренди землі. 8.Абзац восьмий пункту 31 договору щодо обов'язків орендаря: «- впродовж п'яти днів після набрання чинності цим договором обчислити суму орендної плати у порядку, визначеному законодавством України, і подати такий розрахунок і копію цього договору до Рівненського міського податкового органу за місцем розташування земельної ділянки; у строки встановлені законодавством України, звітувати перед податковим органом міста про сплату орендної плати;» Відповідач, посилаючись на положення статті 25 Закону України «Про оренду землі», пропонує викласти його у такій редакції: «У п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки надати копію договору до Рівненського міського податкового органу.» Згідно частини другої статті 25 Закону України «Про оренду землі» одним з обов'язків орендаря є обов'язок у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Оскільки редакція, запропонована відповідачем, відповідає положенням частини другої статті 25 Закону України «Про оренду землі», її необхідно прийняти до уваги. 9.Абзац дев'ятий пункту 31 договору щодо обов'язків орендаря: «- у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря, орендар відшкодовує орендодавцю орендну плату на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладання договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах.» Відповідач пропонує змінити формулювання з «орендар відшкодовує орендодавцю орендну плату» на «орендодавець має право на отримання орендної плати». Відповідно до вимог частини другої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань. Оскільки формулювання, запропоноване відповідачем, повністю відповідає положенням частини другої статті 32 Закону України «Про оренду землі», суд вважає, що саме воно має бути відображене у договорі. 10.Абзац перший пункту 34 договору: «Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених п.13 цього договору.» Відповідач пропонує виключити з тексту абзацу першого пункту 34 договору посилання на «крім випадків, передбачених п.13 цього договору». Оскільки, як уже зазначалося раніше, згідно вимог статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі (в тому числі і зміна розміру орендної плати) здійснюється за взаємною згодою сторін, необхідності та підстав для обмеження вказаних вимог суд не вбачає, а тому вважає доцільним прийняти пропозицію відповідача щодо зміни редакції абзацу першого пункту 34 договору. 11.Абзац перший пункту 37 договору: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, крім випадків вилучення земельної ділянки в зв'язку із систематичною несплатою та використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням.» З вказаного абзацу відповідач пропонує виключити положення «крім випадків вилучення земельної ділянки в зв'язку із систематичною несплатою та використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням» як таке, що не відповідає вимогам статті 31 Закону України «Про оренду землі». Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно вимог частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як зазначено у частині першій статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, серед іншого, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Вказане право орендодавця кореспондується з відповідними обов'язками орендаря, а саме, використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасно вносити орендну плату. Як встановлено статтею 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Згідно пункту «а» статті 143 ЗК України у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням здійснюється примусове припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку. В той же час, статтею 143 ЗК України систематична несплата земельного податку або орендної плати не віднесена до підстав примусового припинення прав на земельну ділянку. Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства (без зазначення кокретних видів порушень), який передбачає припинення права користування земельною ділянкою за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, встановлений статтею 144 ЗК України. Разом з тим, слід зауважити, що частиною третьою цієї статті передбачене право землекористувача оскаржити таке рішення в судовому порядку. Суд звертає увагу і на те, що Земельним кодексом України поняття «вилучення земельних ділянок» застосовується виключно до вилучення земельних ділянок для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування, про що зазначено у статті 149 ЗК України, частина десята якої передбачає, що у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується у судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що за чинним законодавством розірвання договору оренди землі у випадку використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням та у випадку несвоєчасного внесення орендної плати, без згоди орендаря на розірвання договору, може здійснюватися виключно у судовому порядку, але аж ніяк в односторонньому порядку. За наведених обставин, зауваження відповідача до редакції пункту 37 договору суд визнає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу. 12.Абзац перший пункту 38 договору: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору.» Відповідач пропонує у вказаному абзаці пункту 38 договору замість «є підставою для розірвання договору» зазначити «не є підставою для зміни умов або розірвання договору», посилаючись при цьому на статтю 32 Закону України «Про оренду землі». Згідно вимог частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, за загальним правилом, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для розірвання договору. Як передбачено пунктом 15 договору, земельна ділянка передається відповідачу для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси). На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, про що вказано у пункті 3 договору, право на який, як слідує з наведених у позовній заяві обгрунтувань, набуто відповідачем [PERSON] Оскільки позивачем не наведено жодних обставин, які б обгрунтовували необхідність розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, відхід від загального правила, встановленого частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі», суд визнає безпідставним та невмотивованим, а тому вважає необхідним, враховуючи встановлені статтею 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, визнати пропозицію відповідача прийнятною. 13.Абзац другий пункту 38 договору: «Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження його дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю ділянку разом з орендарем.» У вказаному абзаці пункту 38 договору відповідач, посилаючись на статтю 7 Закону України «Про оренду землі», пропонує формулювання «не переходить до спадкоємців» замінити «переходить до спадкоємців». Відповідно до вимог частин першої та другої статті 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. У разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім'ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Запропонована позивачем редакція абзацу другого пункту 38 договору прямо суперечить вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає перехід права на оренду земельної ділянки у разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду. Що стосується обмеження переходу права на орендовану земельну ділянку після смерті фізичної особи-орендаря до спадкоємців, суд, враховуючи встановлені договором умови використання земельної ділянки, в тому числі її цільове призначення, а також відсутність будь-яких обгрунтувань застосування вказаного обмеження, вважає безпідставним та необгрунтованим позбавлення спадкоємців права на орендовану земельну ділянку. Враховуючи викладене, пропозиції відповідача про внесення змін у п.п.8,9,11,13,14, 28,31,34,37,38 договору оренди землі суд визнає обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та узгоджуються з ним, а тому суд вважає необхідним включити їх у зміст договору. Відповідно до вимог частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги те, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що нею вживалися заходи до позасудового вирішення переддоговірного спору, який виник у неї з Рівненською міською радою з приводу розбіжностей при укладенні договору оренди землі, суд, задовольняючи позовні вимоги частково, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial