Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13945 гривень 36 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти наявності заборгованості не заперечував, послався на відсутність можливості своєчасно виконати взяті на себе зобов'язання перед кредитною установою у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, пов'язаним із виконанням боргових зобов'язань перед іншим банком. Також відповідач заяви про незгоду із розміром нарахованих процентів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 20 вересня 2006 року [PERSON] за письмовим зобов'язанням на ім'я голови правління Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на сьогоднішній день - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК») про відкриття рахунку та надання кредитної картки одержав кредит на суму 3000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується особистим підписом позичальника у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту; погашення заборгованості по кредиту; сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30 червня 2014 року в нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 13945 гривень 36 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, у зв'язку з тим, що [PERSON] не довів обставини на які посилається, ніяких клопотань до суду не подав. При цьому суд звертає увагу на те, що [PERSON] визнає заборгованість перед кредитною установою. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтвердили його доводи про те, що укладаючи цей договір він був позбавлений прав, які звичайно мав; що цей договір виключає чи обмежує відповідальність кредитодавця за порушення ним зобов'язань; або містить інші, явно обтяжливі умови для позичальника. Також відповідач не спростував будь-якими доказами невідповідність нарахованого позивачем розміру заборгованості за процентами тому, який на думку відповідача реально існує. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved