Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 лютого 2020 року звернулася [PERSON] із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму пенсії, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та увійшла до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 лютого 2020 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-159, у розмірі 3\~278, 46 грн., та недоотриману суму пенсії, яка залишилася після смерті [PERSON] , за період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2016 року (а.с.2-7). У подальшому 05 жовтня 2021 року позивач надала до суду заяву про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог, у якій просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на її користь недоотриману суму пенсії, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та увійшла до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 лютого 2020 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-159, у розмірі 3\~278, 46 грн., та недоотриману суму пенсії, яка залишилася після смерті [PERSON] за період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2016 року у розмірі 36\~305, 38 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Померла перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве, де отримувала пенсію до 01 серпня 2014 року. У зв`язку з похилим віком та станом здоров`я виїхати в м. Дебальцеве Донецької області матір не змогла, тому на підконтрольну українській владі територію пенсію не переводила, та з вказаного часу по день смерті пенсійні виплати не отримувала. Після отримання свідоцтва про смерть донька позивача звернулася до відповідача з заявою про запит електронної пенсійної справи [PERSON] з управління Пенсійного фонду України в м. Дебальцеве для отримання допомоги на поховання. 21 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 27 лютого 2020 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з недоотриманої пенсії в сумі 53\~309, 42 грн. за період з 25 грудня 2016 року по 31 липня 2019 року. 02 березня 2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату недотриманої пенсії матері, після чого 02 червня 2020 року у відділенні поштового зв`язку «Укрпошта» отримала частину недоотриманої пенсії у розмірі 50\~030, 96 грн. за період з 01 березня 2017 року по 31 липня 2019 року. Таким чином, відповідач безпідставно зменшив період та розмір недоотриманої пенсії і залишок невиплаченої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину за законом складає 3\~278, 46 грн. При цьому, відповідач не надав інформації щодо розміру недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2016 року. На виконання ухвали суду відповідачем була надана службова записка від 16 квітня 2021 року, в якій зазначено, що за даними електронної пенсійної справи пенсія [PERSON] виплачена по 31 березня 2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на особистий рахунок померлої в банку на загальну суму 10\~574, 37 грн. Також у службовій записці вказано, що з 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року пенсія [PERSON] не нараховувалася. Проте, позивач з такою інформацією не погодилася, оскільки її матір у зазначений період пенсію не отримувала, і тому було подано клопотання про витребування електронної пенсійної справи [PERSON] . На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду була надіслана копія електронної справи померлої, у якій відсутні документи, які підтверджують фактичну виплату управлінням сум пенсії за період з серпня 2014 року по 31 березня 2015 року. На думку позивача, надана відповідачем інформація в службовій записці щодо виплати пенсії у період з 01 серпня 2014 року по 31 березня 2015 року суперечить нормативно-правовим актам, оскільки влітку 2014 року Уряд України припинив всі бюджетні виплати на територіях, які вибули з-під його контролю. У урахуванням викладеного оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області спадкоємцю [PERSON] частково виплачена пенсія, яка належала померлій [PERSON] у розмірі 50\~030, 96 грн., а проти виплати іншої частини відповідач заперечує, на думку позивача сума нарахованої, але недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2016 року підлягає стягненню на її користь в судовому порядку (а.с.2-7, 128-133). Від представника відповідача 28 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позову [PERSON] з таких підстав. Як зазначає представник відповідача, [PERSON] прийнята на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі електронної пенсійної справи в листопаді 2019 року для виплати допомоги на поховання. За даними електронної пенсійної справи пенсія [PERSON] виплачена по 31 березня 2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на особистий рахунок померлої в банку. З 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року пенсія останній не нараховувалася, оскільки вона не перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа, а отже пенсія їй не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.52-56). 21 травня 2021 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якому позивач не погодилася з твердженнями представника відповідача щодо виплати її матері пенсії по 31 березня 2015 року, оскільки остання пенсію не отримала з серпня 2014 року у зв`язку з припиненням виплат на непідконтрольній території. Також позивач не погодилася з твердженнями представника відповідача щодо не нарахування пенсії у період з 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року. Так, 27 лютого 2020 року Сьомою державною нотаріальною конторою позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-159, в якому зазначено, що спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 53\~309, 42 грн., що знаходиться у відділі з питань виплати пенсії № 4 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка належала спадкодавцю. При цьому, відповідач жодного рішення та/або розпорядження Пенсійного фонду України, які підтверджують припинення виплати пенсії померлій [PERSON] у період з 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року не додає. На думку позивача, відповідач, надаючи неповну інформацію щодо розміру недотриманої пенсії незаконно перешкоджає реалізації прав спадкоємця на отримання всього належного спадкового майна (а.с.69-74). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 лютого 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.35). Ухвалою суду від 01 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення недоотриманої пенсії, набутої в порядку спадкування за законом (а.с. 36-37). За клопотанням позивача ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацію щодо щомісячного нарахування та виплати пенсійних сум [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2016 року (а.с.41-42). У подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2021 року за клопотанням позивача було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області завірену належним чином копію електронної пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.79-80). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, які за даними центральної бази даних одержувачів пенсії підтверджують фактичну виплату пенсії померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , у період з липня 2014 року по 31 березня 2015 року Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 10\~574, 37 грн. (а.с.119-120). Від представника позивача [PERSON] адвоката Грицькевич Г.С. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.138). Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Грінченко І.І. до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження, у якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, представник відповідача зазначила, що позивач не може самостійно здійснювати розрахунок недоотриманої пенсії, оскільки це входить до повноважень Пенсійного фонду України. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надавало будь-яких довідок про нарахування пенсії. Вказана позивачем сума в розмірі 36\~305, 37 грн. не входить до спадкової маси, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину, а отже є предметом спору в порядку адміністративного судочинства (а.с.139-141). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.142-143). Суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] (а.с.13), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії. Померла перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та була прийнята на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі електронної пенсійної справи в листопаді 2019 року для виплати допомоги на поховання. 27 лютого 2020 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-159, на недоотриману пенсію в сумі 53\~309, 42 грн., що знаходиться у відділі з питань виплати пенсії № 4 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою, виданою 09 січня 2020 року за № 47/04-6/06 відділом з питань виплати пенсії № 4 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.15). 02 березня 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії за життя [PERSON] . Розмір недоотриманої пенсії [PERSON] було зменшено управлінням з урахуванням дати звернення позивача та надіслана поштовим переказом [PERSON] в сумі 50\~030, 96 грн. (а.с.117-118). Згідно зі службовою запискою начальника відділу опрацювання пенсійної документації № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за даними електронної пенсійної справи пенсія [PERSON] виплачена по 31 березня 2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на особистий рахунок померлої в банку в розмірі 10\~574, 37 грн. При цьому з 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року пенсія [PERSON] не нараховувалася (а.с.58). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту\~статті 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею\~1227 ЦК України\~передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у\~частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~статті 1227 ЦК України\~узгоджуються з положенням\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В даному випадку судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 лютого 2020 року, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3\~278, 46 грн., що увійшли до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 лютого 2020 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-159. Положення частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. При цьому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 36\~305, 37 грн. недоотриманої пенсії за період часу з 01 серпня 2014 року до 24 грудня 2016 року, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на указану суму не видавалось. Відповідно до\~ст. 66 Закону України «Про нотаріат»\~на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину\~це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців та є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 лютого 2019 року на недоплачену пенсію в сумі 53\~309, 42 грн,\~підтверджує право позивача саме на вказану суму, а тому право на її отримання не може бути обмежено будь-якими строками. Вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом є неоспореним, докази визнання його недійсним в цілому чи певних його частинах у матеріалах справи відсутні. Доводи про те, що за період з 01 квітня 2015 року по 24 грудня 2016 року була нарахована, але не виплачена пенсія [PERSON] , не підтверджено матеріалами справи, будь-які докази на підтвердження зазначеного відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.\~Таким\~чином, питання, чи виконав суд свій\~обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 75, 20 грн. (3\~278, 46 грн. х 908 грн. : 39\~583, 83 грн. = 75, 20 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial