Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі – ПАТ «ОТП Банк») звернулося у жовтні 2013 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 27 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі – АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-G00/031/2006, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 150000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2026 року. Крім того, 24 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-G00/061/2007, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 37976,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2017 року. Однак в порушення умов договору та норм цивільного законодавства України [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 06 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року в сумі 1156478,47 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 135506,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 1083103,69 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 8994,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 71892,00 грн., та пені за прострочення виконання зобов’язань в розмірі 1482,78 грн. Також, станом на 06 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року в сумі 226924,18 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 25920,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 207179,04 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 2404,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 19216,85 грн., та пені за прострочення виконання зобов’язань в розмірі 528,29 грн. У зв’язку з тим, що в добровільному порядку [PERSON] не бажає погашати заборгованість, ПАТ «ОТП Банк» просить стягнути вищезазначену суму та судові витрати по справі солідарно з [PERSON], [PERSON], оскільки останній є поручителем відповідача на підставі укладеного 27 квітня 2006 року Договору поруки № SR-G00/039/2006, укладеного 15 грудня 2009 року Додаткового договору №1 до Договору поруки № SR-G00/039/2006, укладеного 24 травня 2007 року Договору поруки № SR-G00/092/2007 та укладеного 15 грудня 2009 року Додаткового договору №1 до Договору поруки № SR-G00/092/2007, згідно до вимог яких [PERSON], зобов'язався перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами. У судове засідання представник позивача не з’явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з’явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали суду заяви про відкладення судового засідання, проте доказів поважності причини неявки суду не надали. З урахуванням змісту заяви представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з’ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-G00/031/2006, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 150000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2026 року (арк. справи 10-14). Згідно умов вказаного договору, позичальник зобов’язується здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати пеню та інші платежі на умовах, передбачених договором. 12 січня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/031/2006/1 до Кредитного договору № МL-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 17). 15 грудня 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/031/2006/2 до Кредитного договору № МL-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 18-20). 26 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/031/2006/3 до Кредитного договору № МL-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 26). Відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору від 27 квітня 2006 року, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, яка дорівнює 13,99% на рік. Підпунктом 1.4.1.1.1 пункту 1.4 частини №2 кредитного договору від 27 квітня 2006 року передбачено, що у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів. Відповідно до умов Додаткового договору № МL-G00/031/2006/2 від 15 грудня 2009 року до кредитного договору від 27 квітня 2006 року, а саме п. 2.1.1 було встановлено, що на період з 15 грудня 2009 року до 15 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка, розмір фіксованої процентної ставки – 6,50% на рік. На період з 15 березня 2010 року по 15 вересня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставнка в розмірі – 11,28% на рік. На період з 15 вересня 2010 року до повного виконання боргових зобов’язань за кредитним договором від 27 квітня 2006 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка + FIDR, при цьому фіксований відсоток дорівнює 3,78 % на рік. Відповідно до п. 2.1.4.1 Додаткового договору № МL-G00/031/2006/2 встановлено що, у випадку невиконання Позичальником боргових зобов’язань понад 30 календарних днів сторони домовились, що дата остаточного повернення кредиту переноситься на останній календарний день строку дії прострочки, при цьому Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання боргових зобов’язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв’язку з чим Позичальник зобов’язаний погасити боргові зобов’язання в повному розмірі протягом 1 банківського дня починаючи з наступного дня після спливу строку дії прострочки. Пункт 2.1.4.2 Додаткового договору № МL-G00/031/2006/2 зазначено, що у випадку невиконання Позичальником чи Третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували на момент укладення Кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому понад 30 календарних днів Банк вважається таким, що реалізував своє право на вручення Позичальнику вимоги про дострокове виконання боргових зобов’язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв’язку з чим Позичальник зобов’язаний достроково погасити боргові зобов’язання в повному розмірі протягом 30 календарних днів починаючи з наступного дня після спливу строку порушення зобов’язання, при цьому дата остаточного повернення кредиту переноситься на останній календарний день строку виконання боргових зобов’язань у повному розмірі. Згідно п. 2.1.4.3 Додаткового договору № МL-G00/031/2006/2 встановлено, що умови п.2.1.4.1., 2.1.4.2. не позбавляють Банк права вимагати від Позичальника дострокового виконання боргових зобов’язань в порядку передбаченому чиним законодавством України, якщо невиконання боргових зобов’язань перевищує строк 30 календарних днів. У випадку прийняття Банком рішення про застосування Банком п. 2.1.4.3 Додаткового договору № МL-G00/031/2006/2, Банк, після спливу строку дії прострочки, направляє Позичальнику вимогу про дострокове виконання боргових зобов’язань у повному розмірі. Крім того, 24 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-G00/061/2007, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 37976,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2017 року (арк. справи 34-37). Згідно умов вказаного договору, позичальник зобов’язується здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати пеню та інші платежі на умовах, передбачених договором. 12 січня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/061/2007/1 до кредитного договору № МL-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 38). 15 грудня 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/061/2007/2 до кредитного договору № МL-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 39-41). 26 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], було укладено Додатковий договір № МL-G00/061/2007/3 до кредитного договору № МL-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору (арк. справи 45). Відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору від 24 травня 2007 року, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, яка дорівнює 13,99% на рік. Підпунктом 1.4.1.1.1 пункту 1.4 частини №2 кредитного договору від 24 травня 2007 року передбачено, що у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування Кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів. Відповідно до умов Додаткового договору № МL-G00/061/2007/2 від 15 грудня 2009 року до Кредитного договору від 24 травня 2007 року, а саме п. 2.1.1 було встановлено, що на період з 15 грудня 2009 року до 15 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка, розмір фіксованої процентної ставки – 10,94% на рік. На період з 15 березня 2010 року до повного виконання боргових зобов’язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка, яка дорівнює 14,27% на рік. Відповідно до п. 2.1.4.1. додаткового договору № МL-G00/061/2007/2 встановлено що, у випадку невиконання Позичальником боргових зобов’язань понад 30 календарних днів сторони домовились, що дата остаточного повернення кредиту переноситься на останній календарний день строку дії прострочки, при цьому Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання боргових зобов’язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв’язку з чим Позичальник зобов’язаний погасити боргові зобов’язання в повному розмірі протягом 1 Банківського дня починаючи з наступного дня після спливу строку дії прострочки. У п. 2.1.4.2 додаткового договору № МL-G00/061/2007/2 зазначено, що у випадку невиконання Позичальником чи Третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому понад 30 календарних днів Банк вважається таким, що реалізував своє право на вручення Позичальнику вимоги про дострокове виконання боргових зобов’язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв’язку з чим Позичальник зобов’язаний достроково погасити боргові зобов’язання в повному розмірі протягом 30 календарних днів починаючи з наступного дня після спливу строку порушення зобов’язання, при цьому дата остаточного повернення кредиту переноситься на останній календарний день строку виконання боргових зобов’язань у повному розмірі. Згідно п.2.1.4.3 Додаткового договору № МL-G00/061/2007/2 встановлено, що умови п.2.1.4.1, 2.1.4.2 не позбавляють Банк права вимагати від Позичальника дострокового виконання боргових зобов’язань в порядку передбаченому чинним законодавством України, якщо невиконання Боргових зобов’язань перевищує строк 30 календарних днів. У випадку прийняття Банком рішення про застосування Банком п.2.1.4.3 Додаткового договору № МL-G00/061/2007/2, Банк, після спливу строку дії прострочки, направляє Позичальнику вимогу про дострокове виконання боргових зобов’язань у повному розмірі. Спірні договори відображають повне розуміння сторонами предмету договорів. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ML-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено 27 квітня 2006 року договір поруки № SR-G00/039/2006, у подальшому 15 грудня 2009 року було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки № SR-G00/039/2006, відповідно до умов яких [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі, на тих же умовах, та в ті ж строки, що і [PERSON], за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника, які виникають з умов кредитного договору від 27 квітня 2006 року та додаткових договорів до нього (арк. справи 29, 30). Також, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ML-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено 24 травня 2007 року договір поруки № SR-G00/092/2007, у подальшому 15 грудня 2009 року було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки № SR-G00/092/2007, відповідно до умов яких [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі, на тих же умовах, та в ті ж строки, що і [PERSON], за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника, які виникають з умов кредитного договору від 24 травня 2007 року та додаткових договорів до нього (арк. справи 54, 55). Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов’язання згідно умов спірних кредитних договорів, у зв'язку з чим станом на 06 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-G00/031/2006 від 27 квітня 2006 року в сумі 1156478,47 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 135506,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 1083103,69 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 8994,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 71892,00 грн., та пені за прострочення виконання зобов’язань в розмірі 1482,78 грн. (арк. справи 33, 59-67). Також, станом на 06 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-G00/061/2007 від 24 травня 2007 року в сумі 226924,18 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 25920,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 207179,04 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 2404,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку у гривневому еквіваленті становить 19216,85 грн., та пені за прострочення виконання зобов’язань в розмірі 528,29 грн. (арк. справи 58, 68-74). У відповідності до ст.1 Статуту ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов’язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» (арк. справи 77-79). ПАТ «ОТП Банк» набуло прав кредитора до [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Разом з цим, згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Частина 2 ст. 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не передбачено договором поруки. Таким чином, з умов укладеного кредитного договору, договору поруки та зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача заявлені у відповідності з чинним законодавством, а отже є обґрунтованими. З урахуванням встановлених обставин, щодо наявності вини відповідачів у невиконанні зобов'язання перед позивачем, їх відмови в односторонньому порядку виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Перевіривши арифметичній розрахунок позивача судом встановлено, що вказані ним суми не суперечать вимогам чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати – судовий збір у розмірі 3441,00 грн., оскільки підстав для звільнення відповідачів від судових витрат судом не встановлено. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved