Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідачки), у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться у [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку також зареєстрована відповідачка, колишня дружина її сина, яка не проживає у даному будинку з січня 2020, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Відповідачка не проживає у зазначеному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, її особистих речей у будинку немає, будинком вона не цікавляться, добровільно виписатися не бажає. Відповідачка створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном позивачки. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалися. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви, клопотання учасників справи Відповідачка 11.08.2021 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.34). Позивачка 13.08.2021 подала до суду заяву про приєднання документів до матеріалів справи (а.с.36). Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.49). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 27.07.2020 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.2-3). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області 13 серпня 2021 року відкладено розгляд справи(а.с.35). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області 06.10.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи (а.с.50). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 22.10.1997, [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий цегляний будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] одружився з [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про одруження від 02.05.1998. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10) Реєстраційним посвідченням Червоноградського міського бюро технічної інвентаризації, посвідчено, що домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , записано в реєстрову книгу за №42 від 05.11.1997(а.с.12). Довідкою, виданою виконкомом Радехівської міської ради Львівської області №640 від 23.06.2021 та записами у будинковій книзі підтверджується, що [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] (а.с.18). Актом обстеження житлово-побутових умов заявників від 23.06.2021, встановлено, що відповідачка - [PERSON] зареєстрована, однак не проживає у житловому будинку [ADDRESS] з січня 2020 року. Це підтверджують і сусіди вулиці (а.с.19). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 09.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.22-23). Рішенням виконавчого комітету від 13 липня 2021 за №188 надано дозвіл [PERSON] , батькові малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , забрати їх із КЗ ЛОР та визначено місце проживання дітей разом з батьком - [PERSON] (а.с.37). Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Радехівської міської ради від 07.07.2021 надано дозвіл [PERSON] батькові малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] забрати їх із КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи, порушенням психіки» куди вони були тимчасово влаштовані 07.06.2021 року у зв`язку із відібранням їх від матері [PERSON] , яка залишила їх без батьківського піклування(а.с.38). Неповнолітніх дітей передано батькові - [PERSON] , що підтверджується актом про факт передачі дітей від 16.07.2021(а.с.39). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивачки перешкод у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком та зареєстрованим місцем проживання у ньому відповідачки, яка не проживає там більше року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон №1382-IV). Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою частини 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з приписами частин 1, 2 та 5 статті 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Відповідно до частини 2 статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Стаття 7 Закону №1382-IV визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі статтею 11 Закону №1382-IV орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідачка зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить позивачці. Суд зауважує, що відповідачка була зареєстрована у зазначеному житловому будинку з 26.09.2017, тобто після того, як позивачка набула право приватної власності на нього. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідачка у зазначеному житловому будинку не проживає більше року, шлюб між нею та сином позивачки розірвано, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Суд зазначає, що відповідачка після розлучення з сином позивачки, з січня 2020 року виїхала з будинку та на даний час відсутні будь-які фактичні дані на підтвердження наявності в неї інтересу до житла, у якому вона має зареєстроване місце проживання, відтак право відповідачки на користування цим житловим будинком, власником якої є позивачка, підлягає припиненню на вимогу позивачки на підставі частини 2 статті 406 ЦК України. Такий висновок суду повністю відповідає правовим висновкам, зробленим Верховним Судом 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17-ц, 14 серпня 2019 року у справі 702/101/18, та узгоджується з правовими висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду 13 жовтня 2020 року у справі №447/455/17. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Верховний Суд у справі №465/2559/14-ц від 06 лютого 2019 року підстав відступити від таких висновків не встановив. При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору у сумі 908 грн підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі статей 319, 321, 383, 391, 401-403, 405, 406 Цивільного кодексу України, статей 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved