Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0GL00492305 від 01 липня 2005 року, в розмірі 32932,96 доларів США, що еквівалентно 263134 (двісті шістдесят три тисячі сто тридцять чотири) гривні 35 копійок, звернути стягнення на квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачку [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. При цьому представник позивача посилається на те, що 01 липня 2005 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODH0GL00492305, за умовами якого банк надав відповідачці [PERSON] кредит в розмірі 19457 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім) доларів США з яких 17000 доларів США на придбання нерухомості та 2457 доларів США на оплату страхових платежів, на строк по 01 липня 2020 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,76 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір іпотеки від 04 липня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 2195, згідно з яким відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 199167 гривень. За умовами зазначеного договору, у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 липня 2005 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODH0GL00492305, за умовами якого банк надав відповідачці [PERSON] кредит в розмірі 19457 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят сім) доларів США з яких 17000 доларів США на придбання нерухомості та 2457 доларів США на оплату страхових платежів, на строк по 01 липня 2020 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,76 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка [PERSON], згідно п.п.2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору, зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом у відповідності до п.1.1., 3.1., 3.2. договору. Повну сплату процентів за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити Банку комісію, згідно п.1.1. і у разі дострокового погашення сплатити комісію відповідно п.1.5 кредитного договору. Також, погашення кредиту здійснити в порядку, сумах та строках, які передбачені п.1.1., 2.3.3 договору. Згідно п.1.1 кредитного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати банку, відповідно до п.п.2.2.9, 4.3. Згідно Статуту Публічного акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за рішенням загальних зборів від 30 квітня 2009 року назву з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство, та воно є правонаступником всіх прав та обов'язків. Всупереч умов кредитного договору відповідачка [PERSON], не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 192 ЦК встановлено, що законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня, у зв'язку з чим основна сума боргу підлягає стягненню в гривневому еквіваленті. Згідно розрахунку, станом на 15 серпня 2013 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 32932 (тридцять дві тисячі дев'ятсот тридцять два) долари 96 центів США, що еквівалентно 263134 (двісті шістдесят три тисячі сто тридцять чотири) гривні 35 копійок, з яких: кредитна заборгованість - 15428,86 долари США, що еквівалентно 123276 (сто двадцять три тисячі двісті сімдесят шість) гривень 59 копійок; - заборгованість за відсотками -8545,49 доларів США, що еквівалентно 68278 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 47 копійок; заборгованість з пені - 8958,61 доларів США, що еквівалентно 71579 (сімдесят одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 29 копійок. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04 липня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №2195. Відповідно до п. 1. договору іпотеки іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 199167 гривень. Згідно п.21 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.15.7.1, 15.7.2, 15.9 цього договору, відповідно до Закону України «Про іпотеку», у тому числі, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк і термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду. Пунктом 17.11 Договору іпотеки, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії та нотаріального посвідчення згоди цих осіб на їх виселення в разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, також підлягають задоволенню.

Outcome: approved