Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2019 року позовні вимоги фермерського господарства «Зибарєвих» задоволено, визнано недійсними договір оренди земельної ділянки від 04.03.2015р. укладений між [PERSON] управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON], накази [PERSON] управління Держземагенства у Запорізькій області від 23.01.2015р. № 8-73/15-15-СГ від 04.03.2015 № 8-447/15-15-СГ; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38643315 від 11.12.2017р. прийнятого [PERSON] державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області. Питання стосовно розміру судових витрат вирішити відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України. До закінчення судових дебатів представник позивача повідомив, що у звязку з розглядом вищевказаної цивільної справи позивачем понесені судові витрати, вказані докази буде надано до суду у відповідності до ч.8\~ст.141 ЦПК України. Вказані докази до суду подані представником позивача у передбачені строки. 05 квітня 2019 року до Чернігівського районного суду Запорізької області представником позивача [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення по зазначеній цивільній справі, в якій просить здійснити розподіл судових витрат понесених позивачем у сумі 24\~587,00 грн., з яких: 3706,00 грн. судовий збір за подання позову, 881,00 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, 20\~000,00 грн. витрати на надання правової допомоги. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву і наполягав на її задоволенні. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі № 329/1202/17, відповідно до якого вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з тих підстав, що надані представником позивача додатки до заяви, а саме: рух коштів за інтервал дат по контрагентам та копії рахунків-фактури, які на думку представника відповідача не є доказами витрат, повязаних із наданням правової допомоги відповідно до ст. 137 ЦПК України. [PERSON]\~у судовому\~засіданні проти\~заяви про\~ухвалення додаткового\~рішення заперечував,\~просив відмовити\~у її\~задоволенні. Представник третьої особи, Чернігівської районної державної адміністрації до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.\~4\~ст.\~270\~ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши представника позивача, відповідача, врахувавши заперечення\~представника відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, вивчивши заяву, оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вказана заява представника позивача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що при предявленні позову фермерським господарством «Зибарєвих» сплачено судовий збір за подання позову до суду у розмірі 3362,00 грн. (1600,00 грн. та 1762 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями № 80 від 04.12.2017р. та № 286 від 07.03.2018р. (т.1 а.с.1,146), а не 3706, 00 грн., як зазначив у заяві про ухвалення додаткового рішення адвокат [PERSON], а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 881,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 111 від 04.06.2018 року (т 2. а.с.40). Що стосується понесених витрат на правову допомогу, то в матеріалах справи містяться договір про надання правової допомоги № 25/10-17 від 25.11.2017 року укладений між фермерським господарством «Зибарєвих» в особі голови [PERSON] та адвоката [PERSON] (т.1 а.с. 66-68) та договір про надання правової № 03/04-18 від 03.04.2018року укладений між фермерським господарством «Зибарєвих» в особі голови [PERSON] та адвокатським обєднанням «Аксіома» в особі голови [PERSON] (т.1 а.с. 195-198). Відповідно до п.п. 4.4,4.6. розділу 4 договору від 03.04.2018 року, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським обєднанням юридичної допомоги і її вартість. В акті, зазначеному в п.4.4. Договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. Вказані акти представником позивача суду надані не були, а тому не відомо чи складалися такі акти взагалі між фермерським господарством «Зибарєвих» та адвокатським обєднанням «Аксіома», чи зазначався там обсяг вказаної юридичної допомоги та її вартість чи можливо визначено інший спосіб оплати. Представником позивача надані до заяви додатки, а саме: опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 24/05-18/1 від 03.04.2018р., виписки про рух коштів за інтервал дат по контрагентам за 06.07.2018р., та з 26.09.2018 року по 14.03.2019 року, а також копії рахунків-фактури № АО-0000028 від 20.06.2018р., № АО-0000061 від 28.09.2018р., № АО-0000063 від 01.10.2018р., № АО-0000067 від 08.10.2018р., № АО-0000074 від 09.11.2018р., № АО-0000095 від 10.12.2018р., № АО-0000098 від 19.12.2018р., № АО-0000102 від 14.01.2019р., № АО-0000120 від 21.02.2019р. (а.с. 167-179). Вищезазначені документи суд не може вважати як доказ понесених витрат на правничу допомогу фермерським господарством «Зибарєвих», оскільки вказані виписки видані не банком, на виписках про рух коштів відсутні будь-які відмітки банку, а самі рахунки не являються підтвердженням оплати правової допомоги. Відповідно до частин 1 та 3 ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Застосування вищевказаної норми до правовідносин, які виникли під час вирішення питання розподілу судових витрат обґрунтовано Верховним судом. Зокрема, у постанові від 17.10.2018 р. по справі № 301/1894/17 зроблено висновок, що вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з'ясувати склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до\~ч.8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у звязку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Представником позивача не подано до суду належних та допустимих документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу виписки про рух коштів за 06.07.2018 року та з 26.09.2018 року по 14.03.2019 року, а також копії рахунків-фактури, суд не може прийняти їх як належний доказ оплати правової допомоги. За таких обставин, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial