Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на розгляд Марїнському районному суду Донецької області предявлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги стягнення з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 10.01.2014 року у розмірі 34829,97 гривень, судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. За посиланням ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач не виконує своїх боргових обовязків, в звязку з чим утворено заборгованість у сумі 34829,97 гривень. Відповідач не виконуючи належним чином зобовязання за зазначеним договором порушив вимоги чинного законодавства та умови кредитного договору, що змусило ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Ухвалою суду від 25.05.2017 року було відкрито провадження по справі. 16.06.2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача, відповідно до яких вона просить застосувати строк позовної давності тривалістю 3 роки та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. 07.07.2017 року до суду надійшли пояснення від представника позивача, відповідно до яких відносно строку позовної давності останній зазначив, що він не сплив, тому що строк повернення кредиту закінчується останнього дня місяця дії картки, було долучено довідку ПАТ КБ «ПриваБанк», з якої вбачається, що клієнт [PERSON] отримала картку згідно кредитного договору № б/н від 10.01.2014 року, яка має термін дії до останнього дня 10.2017 року. На підставі розпорядження Марїнського районного суду Донецької області №6-VI «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ судді Кучко Я.Ю.» від 25.01.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №237/4639/17 та вказану справу системою автоматизованого розподілу судових справ повторно розподілено і передано судді Ліпчанському С. М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2018 року. Ухвалою суду від 25.01.2018 року суддя Ліпчанський С.М. прийняв вищезазначену справу до свого провадження та призначив підготовче судове засідання на 21.05.2018 року. Ухвалою суду від 21.05.2018 року було закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявлявся, надала до суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути без її участі, зазначила, що її інтереси буде представляти в суді її захисник [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судове зявився 21.05.2018 року, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати загальну позовну давність та відмовити на цій підставі у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Необхідно звернути увагу суду, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс 14 та 18.06.2014 року справа № 6-61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриваБанк» клієнт [PERSON] отримала картку згідно кредитного договору № б/н від 10.01.2014 року, яка має термін дії до останнього дня 10.2017 року. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний возивачем дотримано при зверненні до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 10.01.2014 року [PERSON], ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки, просив відкрити рахунок та надати відповідні послуги, про що ним було підписано відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказане свідчить, що підписана 10.01.2014 року [PERSON] заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку» складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання відповідачем заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також підтверджує його згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг, тобто є підтвердженням факту укладання такого договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські продукти, які вказані в Заяві та Памятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг. Відповідно до договору, яки уклали шляхом приєднання позивач та відповідач, відповідач (Клієнт за договором) був зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентах за його використання, по перевитрачанню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. У разі невиконання обовязків по Договору, Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку виконати обовязок по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплаті винагороди Банку. Держатель банківської картки (Клієнт) зобов'язаний слідкувати за витрачанням коштів в межах платіжного ліміту з ціллю запобігання виникнення овердрафта. При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. На виконання умов кредитного договору б/н від 10.01.2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON], а остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується підписаною [PERSON] Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В свою чергу, [PERSON] в порушення умов кредитного договору б/н від 10.01.2014 року не надавав своєчасно ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв'язку з чим, станом на 03.05.2017 року у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2014 року на загальну суму 34829,97 гривень, яка складається з: - 2370,31 гривень заборгованість за кредитом; - 27024,90 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300, 00 заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 1634,76 гривень штраф (процентна складова). В добровільному порядку виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2014 року на загальну суму 34829,97 гривень не погасила. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст.1049,1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Як вбачається з копії паспорту відповідача серії КС № 163957 [PERSON] з 07.06.2006 року зареєстрована за адресою: Донецька область, Марїнський район, с.Богоявленка, вулиця Лісна, будинок 46. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» село Богоявленка, Марїнського району, Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач з 07.06.2006 року зареєстрований у с.Богоявленка, віднесеному до населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачу не підлягали: 3300, 00 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1634,76 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту слід задовольнити частково, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача: 2370,31 грн. заборгованість за кредитом та 27024,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідач з 07.06.2006 року зареєстрована за адресою: Донецька область, Марїнський район, с.Богоявленка, вулиця Лісна, будинок 46, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідача 3300, 00 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1634,76 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд відповідно до ст. 141 вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1350, 34 гривень (29395,21 грн.*1600 грн. / 34829,97 грн. = 1350, 34 грн.). На підставі викладеного, ст. ст.526,530,536,610,1048-1050,1054 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial