Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2015 р., в редакції ухвали Печерського районного суду м.. Києва від 11.06.2015 р., позов [PERSON] до Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати - задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України на користь [PERSON] в рахунок компенсації за несвоєчасне перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів 5931,66 грн. В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовлено. 08.06.2015 р. до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, яким позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь судові витрати, пов'язані із явкою до суду його та його представника в судові засідання 12.11.2014 р., 15.01.2015 р., 19.02.2015 р., 23.03.2015, які підтверджені документально, в тому числі добові та компенсацію за відрив від звичайних занять. В судовому засіданні позивач та його представник доводи заяви підтримали та просили задовольнити. Зазначали, що ними також понесені витрати на проживання, які також просили включити до судових витрат. Загальна сума витрат за їх підрахунками становить 8879 грн. Представник Державної судової адміністрації України при вирішенні питання про винесення додаткового рішення поклався на розсуд суду. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 85 ЦПК України встановлено, що витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, зокрема включають витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Так матеріалами справи документально підтверджені понесені позивачем та його представником в зв'язку з явкою в судові засідання наступні витрати: - в судове засідання 12.11.2014 на придбання квитків на потяг сполученням Сімферополь - Київ позивачами витрачено по 1310,10 рос. рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.11.2014 р. еквівалентно 409,41 грн. х 2 = 8181,82 грн., витрати на квитки у зворотньому напрямку: 421,28 х 2 = 842,56 грн.; - витрати, пов'язані із явкою до суду в судове засідання 19.02.2015 р., на потяг сполученням Новоолексіївка-Київ становлять 366,84 грн. х 2 = 842,56 грн.; - витрати, пов'язані із явкою до суду в судове засідання 23.03.2015 р., на потяг сполученням Новоолексіївка-Київ становлять 857,87 грн. х 2 = 1715,74 грн., а в зворотньому напрямку 428,56 грн. х 2 = 857,12 грн. Загальна сума витрат за вказаними проїзними документами становить 4967,22 грн. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги на загальну суму 83317,89 грн., тоді як судом задоволено вимоги на суму 5931,66 грн., що становить 7,12 % заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з Державної казначейської служби України, як особи до якої задоволені позовні вимоги, підлягає стягненню 353,71 грн. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог сторони позивача про стягнення витрат, пов'язаних із проживанням в готелі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи судові засідання призначалися та проводилася у денний період доби і необхідності залишатися на ночівлю в м. Києва ні позивачем, ні його представником не доведено. Не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат у вигляді добових та компенсації за відрив від звичайних занять, оскільки, такі вимоги стороною позивача в належний спосіб необґрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: approved