Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2019 року у цивільній справі № 308/1992/16-ц позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ; автомобіль ВАЗ 2121, зеленого кольору, 1987 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. [NUMBER] (попередній д.н.з. [NUMBER] ), № кузова [NUMBER] . Поділено спільне майно між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] наступним чином: за [PERSON] визнати право власності на автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , вартістю 115935,00 грн.; за [PERSON] визнати право власності на автомобіль ВАЗ 2121, зеленого кольору, 1987 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. [NUMBER] (попередній д.н.з. [NUMBER] ), № кузова [NUMBER] , вартістю 35400,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості автомобіля CHEVROLET NIVA 21230, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , у розмірі 40267,5 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1625,00 грн. В решті позову відмовлено. 05.09.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено ухвалу, згідно з якою виправлено описку, допущену у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/1992/16-ц, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості автомобіля CHEVROLET NIVA 21230, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, д.н.з. д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , у розмірі 40267,5 грн. (сорок тисяч двісті шістдесят сім гривень 5 коп.)». 20.09.2019 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Бачинська А.В., про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, яку мотивовано тим, що позивачем протягом розгляду справи у суді першої, апеляційної, касаційної інстанції понесено документально підтверджені наступні судові витрати: судовий збір за позовну заяву - 551,20 грн. (квитанція від 26.02.2016 року, том 1, а.с. 1); судовий збір за позовну заяву - 1073,80 грн. (квитанція від 22.03.2016 року, том 1, а.с. 18); судовий збір за отримання звукозапису - 41,35 грн. (квитанція від 27.07.2016 року, том 1, а.с. 132); судовий збір за подання апеляційної скарги - 1801,80 грн. (квитанція від 01.08.2016 року, том 1, а.с. 137); судовий збір за отримання звукозапису - 41,35 грн. (квитанція від 27.07.2016 року, том 1, а.с. 206); витрати на проведення судової експертизи 5284,80 грн. (квитанція від 28.02.2017 року, том 1, а.с. 236); оплата послуг адвоката Бачинської А.В. - 5000,00 грн. на підставі договору № БНО-1 від 26.07.2017 року (том 1, а.с. 215), акт № БНО-1-1 від 13.11.2017 року (том 2, а.с. 61), квитанція серія ЗААА № 063757 від 13.11.2017 року (том 2, а.с. 62), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (том 2, а.с. 63); судовий збір за подання касаційної скарги - 1950,00 грн. (квитанція № 40 від 11.12.2017 року, том 2, а.с. 101). Тобто, до матеріалів справи приєднано докази документально понесених судових витрат на суму 15744,00 грн. Суд задовольнив позов частково, а саме в частині розподілу спільно нажитого майна на загальну суму 151335,00 грн., тоді як до розподілу було заявлено майно на загальну суму 157835,00 грн. Тобто, позов задоволено частково на 96 %. Тому, пропорційно і підлягають розподілу судові витрати. Зазначає, що на користь позивача слід присудити з відповідача 96 % документально підтверджених понесених судових витрат: судового збору - 5241,12 грн.; витрат на правову допомогу - 4800,00 грн.; витрат на проведення експертизи 5073,40 грн. Однак, судом присуджено тільки судовий збір у розмірі 1625,00 грн. Тобто, в частині судового збору на суму 3616,12 грн., судових витрат на правову допомогу на суму 4800,00 грн., судових витрат на експертизу на суму 5073,40 грн. судом рішення не ухвалено. Відтак, просять суд в частині присудження судових витрат на користь позивача пропорційно задоволеного позову ухвалити додаткове рішення на суму 15114,53 грн. 30.09.2019 року відповідачем [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Мигальчич Л.А., подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат пропорційно до задоволеної частини вимог в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 30.08.2019 року Ужгородським міськрайонним судом було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі № 308/1992/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, яким частково задоволено вимоги позивача. Враховуючи чіткі приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат у разі часткового задоволення позовних вимог на обидві сторони пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, просять стягнути з позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу пропорційно до вимог в задоволені яких позивачу було відмовлено подану у строки визначені ч. 2 ст. 270 ЦПК України. Зазначає, що позивач звертаючись до суду заявила вимоги як майнового, так і немайнового характеру: визнати спільним сумісним майном автомобіль CHEVROLET NIVA 2130, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, автомобіль ВАЗ 2121, зеленого кольору, 1987 року випуску, легковий універсал-В, причіп легковий-В 1991 р.в, на загальну суму згідно із звітом про оцінку майна на суму 157835,00 грн.; поділити спільне сумісне майно з відступом від засад рівності часток шляхом виділення позивачу автомобіля CHEVROLET NIVA 2130, чорного кольору, 2005, інше майно залишити відповідачу. За наслідками розгляду даної справи судом позовні вимоги задоволено частко, а саме визнано спільним сумісним майном автомобіль CHEVROLET NIVA 2130, чорного кольору, 2005 року випуску, легковий універсал-В, автомобіль ВАЗ 2121, зеленого кольору, 1987 року випуску, легковий універсал-В, на загальну суму 151335,00 грн. та відмовлено у відступі від засад рівності часток та стягнуто з позивача грошову компенсацію за різницю на суму 40267,50 грн. Відмовлено у зміні розміру часток та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за частку у майні в сумі 40267,50 грн. Таким чином, виходячи з вимог майнового характеру вимоги задоволені на 70 %, де 100 % - сума всього майна 157835,00 грн. - 6500,00 грн. майно, яке не є спільним сумісним (причіп 1992 р.в) - 40267,50 грн. (стягнута компенсація відмова від відступ в рівності часток) = 111067,50 грн. (70 % від задоволених вимог). З огляду на що просять стягнути з позивача понесені відповідачем та документально підтверджені витрати, що складаються витрат на професійну правничу допомогу, визначених ст. 137 ЦПК України. Вказує, що відповідності до умов укладеного між відповідачем та адвокатом Мигальчич Л.А. договору № 18/к від 11.04.2019 року про надання правової допомоги, копія якого як і ордер наявна в матеріалах справи, згідно з актом наданих послуг адвокат надав послуг, а замовник прийняв та оплатив послуг на суму 5842,20 грн. (акт, рахунок № 18/к та квитанція № МР-АВ70782). Однак, зважаючи на пропорційність задоволення позовних вимог на 70 % просять стягнути з позивача різницю 30 % від понесених відповідачем витрат на правову допомогу, що складає 1752,66 грн. Крім того, 05.11.2019 року відповідачем [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Мигальчич Л.А., подано заяву про зменшення розміру судових витрат, заявлених позивачем до стягнення, відповідно до якої просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача як особи, на яку покладено сплату більшої частини судових витрат, лише різницю за мінусом витрат, які підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача та складають суму 4082,31 грн., де 5834,97 грн. витрати, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача - 1752,66 грн. витрати, які підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Заслухавши учасників справи, розглянувши вказані заяви та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2016 року у цивільній справі № 308/1992/16-ц у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ - відмовлено повністю, та у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на майно та припинення права власності шляхом стягнення грошової компенсації 1/2 вартості цього майна - відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21.11.2017 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2016 року - залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21.11.2017 року в частині первісного позову скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 30.08.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ - задоволено часткового. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України (у чинній редакції) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такої ж думки дотримується Верховний Суд у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 361/6253/16-ц. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем [PERSON] під час розгляду даної справи понесено судові витрати у загальному розмірі 15661,60 грн., з яких: судовий збір за позовну заяву - 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 26.02.2016 року (том 1, а.с. 1); судовий збір за позовну заяву - 1073,80 грн., що підтверджується квитанцією від 22.03.2016 року (том 1, а.с. 19); судовий збір за подання апеляційної скарги - 1801,80 грн., що підтверджується квитанцією від 01.08.2016 року (том 1, а.с. 137); витрати на проведення судової експертизи 5284,80 грн., що підтверджується квитанцією від 28.02.2017 року (том 1, а.с. 236); оплата послуг адвоката Бачинської А.В. - 5000,00 грн., що підтверджується договором № БНО-1 від 26.07.2017 року, актом № БНО-1-1 від 13.11.2017 року, квитанцією серії ЗААА № 063757 від 13.11.2017 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (том 1, а.с. 215; том 2, а.с. 61-63); судовий збір за подання касаційної скарги - 1950,00 грн., що підтверджується квитанцією від 11.12.2017 року № 40 (том 2, а.с. 101). Крім того, відповідачем [PERSON] під час розгляду даної справи понесено судові витрати у загальному розмірі 5842,20 грн. за надання правової допомоги адвокатом Мигальчич Л.А. , що підтверджується копією додатку № 1 до договору № 18/к від 11.04.2018 року про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Мигальчич Л.А., копією акту наданих послуг по справі від 30.09.2019 року, копія рахунку № 18/к від 30.09.2019 року та копія квитанції від 30.09.2019 року (том 2, а.с. 194-197). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2019 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1625,00 грн., тобто судовий збір за позовну заяву - 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 26.02.2016 року та судовий збір за позовну заяву - 1073,80 грн., що підтверджується квитанцією від 22.03.2016 року (том 1, а.с. 1, 19). Відтак, загальний розмір судових витрат, понесених [PERSON] за мінусом вже стягнутих згідно з рішенням суду від 30.08.2019 року, становить 14036,60 грн. (15661,60 грн. - 1625,00 грн. = 14036,60 грн.). Разом з тим, суд вважає, що сплачений позивачем [PERSON] під час розгляду справи судовий збір за отримання звукозапису у загальному розмірі 82,70 грн., з яких: 41,35 грн. згідно з квитанцією від 27.07.2016 року; 41,35 грн. згідно з квитанцією від 27.07.2016 року (том 1, а.с. 132, 206), не підлягає стягнення, оскільки не відноситься до судових витрат, пов`язаних безпосередньо з судовим розглядом справи, передбачених ст. 79 ЦПК України (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) та ст. 133 ЦПК України (у чинній редакції). Виходячи із змісту та розміру позовних вимог немайнового та майнового характеру, які задоволено судом частково, у даному випадку їх пропорційність для позивача [PERSON] складає 70 %, а для відповідача [PERSON] - 30 %. Відтак, зважаючи на пропорційність розміру частково задоволених позовних вимог їх розмір для [PERSON] становитиме 9825,62 грн. (70 % від 14036,60 грн.), а для [PERSON] - 1752,66 грн. (70 % від 5842,20 грн.). Між тим, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України). З урахуванням наведеного та часткового задоволення позову суд приходить до висновку, що на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 8072,96 грн. (9825,62 грн. - 5842,20 грн. = 8072,96 грн.). У судовому засіданні 22.11.2019 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 22.11.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved