Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у сумі 27414,21 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, натомість подав до суду заяви про розгляд справи без його участі (а.с. 37, 40). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 46), відповідач в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не надав, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 14 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (Статут, а.с. 19-20) (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі Позичальник) були укладені договір кредиту №305/32-Ж-07 (надалі Кредитний договір, а.с. 5-11) та Додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту, на підставі яких Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 4500 доларів США, зі сплатою 13,2 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 13 березня 2017 року. Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується підписаною Позичальником квитанцією від 14.03.2007 року (а.с. 4). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобовязання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 27.05.2016 (розрахунок а.с. 13-15) за предметом позову у сумі 1092,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.05.2016 року становить 27414,21 грн. (в т. ч. 22280,51 сума заборгованості за кредитом, 1281,86 грн. відсотки, 3685,68 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 166,16 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 1378 грн. (а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved