Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2014 року позов задоволено. Визнано заповіт, складений [PERSON] 05.02.2013 року, посвідчений секретарем Щаснівської сільради Бобровицького району Чернігівської області Жигалюк О.М. та зареєстрований в реєстрі № 1 недійсним. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухвалення нового рішення з наступних підстав. В судове засідання сторони, які належним чином повідомлені про слухання справи, не з'явились, що відповідно до положень ст. 305 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Визнаючи заповіт недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що секретарем Щаснівської сільради Жигалюк О.М. під час посвідчення заповіту від 05.02.2013 року не дотримано вимог ст. 37 ЗУ «Про нотаріат» та п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5, оскільки с.Нова Басань не відноситься до території Щаснівської сільради. Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам закону. За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. По справі встановлено, що заповідач [PERSON] постійно і по день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Це підтверджується довідкою № 744 від 08.07.2013 року, яка була видана виконкомом Новобасанської сільської ради. 05 лютого 2013 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла [PERSON] Даний заповіт посвідчений секретарем Щаснівської сільради Бобровицького району Жигалюк О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], про що зроблений відповідний актовий запис № 12. 27.06.2013 року після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу за № 126/2013, спадкоємцями якої згідно поданих заяв являються позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] За розпорядженням сільського голови Новобасанської сільської ради Бобровицького району секретар виконкому Новобасанської сільської ради з 04 лютого 2013 року по 08 лютого 2013 року перебувала в Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації. Проте, будь якого розпорядження чи рішення про заміну обов'язків секретаря Новобасанської сільської ради секретарем Щаснівської сільської ради не приймалось. Відповідно до положень ст. 37 ЗУ «Про нотаріат» за якою посвідчення заповіту (крім секретного) можливе уповноваженою посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. За п.2.1 вказаного Порядку, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним та відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України не потребує визнання його недійсним. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06 листопада 2009 року вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Таким чином, правильно встановивши обставини справи, суд дійшов неправильного висновку щодо заявленого позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання заповіту нікчемним на підставі положень ст. 1251 ЦК України, оскільки заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення заповіту є нікчемним. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Outcome: partial