Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.11.2011 року у загальній сумі 14399,02 грн., в тому числі заборгованості по кредиту в сумі 1933,27 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11303,89 грн., штрафів: фіксована частина 500 грн., процентна складова 661,86 грн., а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору від 12.11.2011 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак позичальник [PERSON]не виконала умов договору щодо обов'язку своєчасного внесення платежів по договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON]позовні вимоги визнала та вказала, що дійсно між нею та банком було укладено 12.11.2011 року договір, за яким вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки вона належним чином, через відсутність, коштів не виконує умови кредитного договору, тому утворилась заборгованість по кредиту. Вказала, що погоджується із зазначеним у позові розміром заборгованості і не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.11.2011 року між позивачем та [PERSON]укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовами сплати відсотків за користування кредитними коштами по кредитній ставці 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, на даний час заборгованість [PERSON]станом на 30.04.2017 року становить: по поверненню тіла кредиту складає 1933,27 грн., по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 11303,89 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором [PERSON]нараховано штрафи в сумі 500 грн. та 661,86 грн. Суд вважає розрахунок заборгованості обґрунтованим, оскільки він виконаний відповідно до умов і правил надання банком послуг, а також заяви позичальника від 12.11.2011 року. Відповідно до ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не оспорювала розмір заборгованості по кредиту. Таким чином, з [PERSON]на користь банку підлягає стягненню: заборгованість по поверненню тіла кредиту в сумі 1933,27 грн., за нарахованими відсотками в сумі 11303,89 грн., а також штрафи у розмірі 1161,86 грн. Судові витрати слід присудити з відповідача.

Outcome: approved