Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звільнити належне йому нерухоме майно з-під арешту та скасувати заборону по типу обтяження : арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5497503, зареєстроване 16.08.2007 року реєстратором Ковельської державної нотаріальної контори на підставі постанови №1700/14 від 09.02.2004 року виданої Ковельською ДВС, об`єкт обтяження: усе майно, квартира, адреса: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2019 року мав намір вчинити правочин по розпорядженню нерухомим майном на користь сина, однак дізнався про існування не скасованого обтяження у виді арешту нерухомого майна. Дійсно, за результатами розгляду цивільної справи №2-83/02 з нього та [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь Львівської державної залізниці 15 000 грн. Рішення суду виконано шляхом відрахування із заробітної плати, про що зазначено у довідці. За даними Ковельського ВДВС жодного виконавчого провадження проти нього не відкрито. За таких умов вважає, що не скасоване обтяження його прав власності на нерухоме майно є порушенням його фундаментальних прав. Стислий виклад заперечень відповідача. Представник відповідача у письмовому клопотанні просив розглядати справу на підставі наявних у справі доказах. Позиція інших учасників справи: Від акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» заперечень проти позову не надходило. Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області подала письмові заперечення, в який вказала про відсутність підстав для залучення її до участі в справі в якості третьої особи. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 19 лютого 2020 року. 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно судом залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: акціонерне товариство «Українська залізниця». Фактичні обставини справи, встановлені судом. 21 січня 2002 року Ковельським міським судом Волинської області з метою забезпечення позову Львівської державної залізниці до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків накладено арешт на майно [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] та грошові кошти, що належать особі. 23 січня 2002 року ухвала скерована для виконання до ВДВС Ковельського МУЮ. Рішенням Ковельського міського суду від 30 січня 2002 року ухвалено стягнути з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку в користь Львівської державної залізниці 15 000 грн. 20 травня 2002 року на адресу Управління юстиції м.Ковель скеровано виконавчий лист у даній справі. 16.08.2007 року реєстратором Ковельської державної нотаріальної контори на підставі постанови №1700/14 від 09.02.2004 року виданої Ковельською ДВС, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження по типу обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5497503 об`єкт обтяження: усе майно, квартира, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Згідно повідомлення Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби від 20.01.2020 року №16558/11 у період з 2002 року по 20.01.2020 року на виконанні виконавчі провадження проти [PERSON] не перебували та не перебувають. У довідці АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» від 18.02.2020 року №53 зазначено про повне виконання [PERSON] рішення Ковельського міського суду у справі за позовом Львівської державної залізниці до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків. Виконавче провадження закінчено, виконавчий лист відсутній у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України зміст права власності полягає не лише у праві володіти та користуватись майном, але й розпоряджатись ним. За умов збереження обтяження у виді арешту майна, накладеного в порядку забезпечення позову, розпорядження квартирою власником в особі позивача [PERSON] є неможливим. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України позивач вправі вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі шляхом вимоги зняти арешт з належного йому на праві власності майна. Судом встановлено, що у цій справі арешт на майно позивача накладено судом в порядку забезпечення позову. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Згідно наданих суду доказів рішення Ковельського міського суду від 30 січня 2002 року у справі за позовом Львівської державної залізниці до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків виконано [PERSON] добровільно. Примусове виконання через органи державної виконавчої служби не проводилось. З часу ухвалення рішення минуло 18 років. За таких умов подальше існування обтяження щодо майна позивача у виді його арешту набуває ознак неправомірного обмеження права особи користуватися належним їй майном. Наведене у сукупності дає суду підстави для задоволення заявлених позовних вимог, як доведених та обґрунтованих. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до поданого письмового клопотання.

Outcome: approved