Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Рішенням Петровського районного суду міста Донецька від 23 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково: на її користь з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 4000 грн., вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача. З рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, разом з якою справа надійшла до апеляційного суду Донецької області. В своїй апеляційній скарзі апелянт вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, його середньомісячна заробітна плата становить 17037 грн., проте кожного місяця він вносить поточні платежі по кредитам у розмірі 7250 грн., що складає більше 40%. Зазначені факти підтверджуються кредитними договорами. Відсутність у нього аліментарних зобов»язань на інших осіб не є підставою для стягнення такої значної суми аліментів на утримання дружини. Але закон ставить можливість надання аліментів дружині в залежність від матеріального становища платника аліментів. Суд не прийняв до уваги, що позивачка звернулася до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів його доходів. Окрім того, на його утримання є ще одна неповнолітня дитина [INFO], якого він добровільно утримає - це [PERSON] [INFO], мати якого померла. Часткова допомога дитині [PERSON] з боку його дідуся та бабусі - батьків померлої дружини не звільняє його він обов»язку утримувати дитину. Суд не прийняв до уваги наявність у нього його матері - інваліда 2 групи, яка отримує 1470 грн. пенсії.Ухвалюючи рішення, суд порушив норми ст. 215 ЦПК України, не застосував належні норми матеріального права а саме ст.84, 180, 202, 203 СК України. Просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення стягнути на користь позивачки до досягнення сином трирічного віку- аліменти у розмірі 800 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити. Позивачка - [PERSON] та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку. З позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання звернулася [PERSON] мотивуючи вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина, [PERSON] [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та потребує матеріальної допомоги. Відповідач відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки його заробітна плата становить 17000 грн. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 5000 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Судом першої інстанції позов було задоволено частково: на користь позивачки з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 4000 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку. тобто до [INFO] року. Визначаючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працює, матеріально забезпечений. Виховувати його дитину від першого шлюбу- [PERSON] йому допомагають батьки померлої дружини, а що стосується допомоги його матері [PERSON]- інваліду 2 групи, то вона проживає окремо і у неї є чоловік та інші родичі, які також надають допомогу. З матеріалів справи вбачається, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с.7); згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року, у свідоцтві про народження якого батьками вказані сторони : [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] не працює у зв»язку з відпусткою по догляду за дитиною. Сторони проживають окремо. Згідно довідки ФК « Шахтар» № 13 від 15 січня 2014 року [PERSON], який працює на посаді начальника відділу аудиту за 2013 рік нараховано заробітну плату 238893,30 грн, до виплати 193192,28 грн. Таким чином, середньомісячний дохід відповідача з урахуванням обов»язкових відрахувань становить: 193192,28 грн : 12 =16099,36 грн. З наданих відповідачем кредитних договорів вбачається, що відповідач має кредитні обов»язки щодо сплати кредитних коштів по договору 21/2011-86 від 17 лютого 2011 року, укладеного з ВТБ « Банк» на суму 166200 грн. до 2021 року з щомісячною платою згідно графіку 3102 грн. ( а.с.45): - згідно кредитного договору № R 52110194842В від 09 лютого 2012 року, укладеного з ВТБ «Банк» відповідач має кредитні обов»язки щодо сплати ВТБ « Банк» на суму 154800 грн. до 2019 року з щомісячною платою згідно графіку 1843 грн. Окрім того, відповідач має кредитні обов»язки перед банком «Русский Стандарт». Судом встановлено, що позивачкою до Петровського районного суду м. Донецька подано позов до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дитини -[PERSON] Нікона у розмірі у розмірі ? частини його доходів. Справа дотепер не розглянута. На утриманні [PERSON] є ще одна дитина від першого шлюбу - [PERSON] [INFO], якого утримує батько. В судовому засіданні [PERSON] мотивуючи вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, виходила із розміру своєї заробітної плати, яку отримувала до народження дитини. Вона не заперечувала, що відповідач надає допомогу на утримання його старшого сина [PERSON] так і матеріальну допомогу його матері. Відповідно до положень частини 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги [PERSON] і стягуючи з відповідача 4000 грн. на утримання позивачки, виходив із майнового стану відповідача, тобто розміру його заробітної плати і не прийняв до уваги низки і розміру його кредитних обов»язків, які виникли у нього під час шлюбу, наявність у нього двоє дітей і, відповідно, обов»язку їх утримувати, соціальну допомогу, яку отримує позивачка. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення, зробивши висновки, які не відповідають обставинам справи. Проте, доводи апелянта про можливість сплачувати [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 800 грн., є дещо необґрунтованими. З цих підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру аліментів. Апеляційний суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати щомісяця [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн.

Outcome: partial