Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - Позивач), в особі свого представника, 21 жовтня 2015 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення коштів в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, котра сталася 10 листопада 2013 року в місті Києві по вулиці Туполєва, за участю автомобіля марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], яким керував Відповідач, та автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], настав страховий випадок, передбачений Полісом № АС/1673941, виданим 18 лютого 2013 року, об'єктом страхування за яким був автомобіль марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належному [PERSON] автомобілю марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], заподіяно матеріальну шкоду. Згідно з Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2014 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначає, що на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, Позивач виплатив потерплій особі страхове відшкодування у розмірі 6 030 грн. 73 коп., а також поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 300 грн. 00 коп. Позивач стверджує, що Відповідачем не було вчасно повідомлено Позивача про настання страхового випадку, таким чином, у останнього виникло право на стягнення з Відповідача витрат в поряду регресу. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача кошти в сумі 6 330 грн. 73 коп. в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи. Представник Позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, до суду не подавав. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав. За умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом частини 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 10 листопада 2013 року об 11 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], по вул. Туполєва в місті Києві, всупереч пунктам 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, перед початком та зміною напрямку руху не пропустив автомобіль, що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] (а.с. 16). У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], належному [PERSON], завдані механічні пошкодження. За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2013 року, щодо даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 16). Вказане судове рішення є чинним. Судом також встановлено, що 18 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON], котрий є власником автомобіля марки «Daewoo», державний номер [NUMBER], було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АС/1673941 (а.с. 5). Відповідно до Звіту № 1860 з оцінки транспортного засобу, складеного ФОП «[PERSON]» 17 грудня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, становить 7 050 грн. 68 коп., з урахуванням фізичного зносу автомобіля, в тому числі, ПДВ 1 019 грн. 95 коп. (а.с. 17-21). Згідно з платіжними дорученнями № 4293 від 18 червня 2014 року, № 4943 від 17 липня 2014 року Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 6 030 грн. 73 коп. (а.с. 27, 28). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. За змістом підпункту 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з частиною ґ) підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач звернувся до Позивача із Заявою (Повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, 13 лютого 2014 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції АТ «УОСК» вх. № ЦВ - 8077, тобто з пропущенням триденного строку, передбачено підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 32). Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір шкоди, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача в порядку регресу складає 6 030 грн. 73 коп. Крім того, з копії платіжного доручення № 77 від 10 січня 2014 року вбачається, що Позивач сплатив на користь ФОП «[PERSON]» 300 грн. 00 коп. за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу на підставі Рахунку на оплату № 2298 від 19 грудня 2013 року (а.с. 30, 31), яку Позивач також просить стягнути із Відповідача в порядку регресу. Вказана сума не підлягає відшкодуванню, оскільки вона не входить у страхове відшкодування, сплачене Позивачем третій особі. Крім того, діючим законодавством відшкодування страховику вказаних коштів також не передбачено. Крім того, виходячи зі змісту вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 1 218 грн. 00 коп. З урахування викладеного, на підставі статей 988, 989, 993, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 10, 11, 13, 57, 60, 61, 209, 212- 215, 226-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved