Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11 грудня 2020 року з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу та неустойки. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в уточненій позовній заяві посилався на те, що 16 лютого 2020 року між ним та відповідачем за участю ріелтора агентства нерухомості «Dnepr City» було укладено попередній договір про купівлю квартири [ADDRESS] . За умовами договору відповідач повинен був до 16 березня 2020 року підготувати документи для продажу квартири, зняти з реєстрації свого брата та погасити заборгованість за комунальні послуги. Також відповідно до договору відповідачу було передано 1 000 доларів США в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який повинен був укладений до 16 березня 2020 року. В порушення умов попереднього договору відповідач заборгованість за комунальні послуги не погасив, осіб, зареєстрованих у квартирі, не зняв, а також пропонував укласти договір купівлі-продажу за копіями документів. На даний час квартира продана іншій особі. Таким чином, у зв`язку з порушенням умов договору відповідач повинен повернути позивачу аванс, а також неустойку у розмірі авансу. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, передані йому в якості авансу в розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентно станом на 06 жовтня 2020 року 28 400 грн.; стягнути з відповідача грошові кошти за невиконання умов попереднього договору у розмірі завдатку 1 000 доларів США, що станом на 06 жовтня 2020 року еквівалентно 28 400 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 840, 80 грн. та вартість складання позовної заяви 200 грн. (а.с.1-3, 20-22). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 грудня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.27). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.28). До суду 24 грудня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.29). Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу та неустойки (а.с.30-31). Позивач [PERSON] надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі (а.с.39). Відповідач в судове засідання втретє не з`явився, про день та час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 16 лютого 2020 року сторони уклали попередній договір № 16/02/20, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець придбати майно, яке перебуває у власності продавця, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 28 серпня 2000 року № 715-00 . Вартість указаного майна складає 800 000 грн., що еквівалентно 32 000 доларів США. Сторони погодили, що договір купівлі-продажу нерухомого майна має бути укладений до 16 березня 2020 року. При цьому, в момент підписання цього договору покупець передав, а продавець прийняв гарантійну суму (завдаток), що складає 25 000 грн. При цьому, указана сума зі згоди покупця переведена продавцем інший вид матеріальних активів 1 000 доларів США з метою уникнення знецінення в результаті інфляційних процесів. У разі не укладення договору купівлі-продажу в строк не пізніше 16 березня 2020 року по вині покупця, гарантійна сума (завдаток) залишається у розпорядженні продавця в якості неустойки. А в разі не укладення договору купівлі-продажу в строк не пізніше 16 березня 2020 року по причині, що залежить від продавця, останній зобов`язується повернути гарантійну суму (завдаток), а також виплатити покупцю неустойку у розмірі гарантійної суми (а.с.5-7). Факт передачі та отримання суми авансу підтверджується підписами сторін на цьому договорі. Договір був укладений за участі представника агентства нерухомості «Dnepr City» Мороза О.О. На час укладення попереднього договору власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , були відповідач [PERSON] та [PERSON] у частках 2/3 та 1/3 відповідно (а.с.12-13). Судом встановлено, що у передбачений попереднім договором строк, сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. У подальшому квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , була продана іншій особі. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд дійшов до висновку про те, що платіж, переданий [PERSON] [PERSON] за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові в розмірі 27 969, 40 грн., що еквівалентно 1 000 доларів США. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки позивач передав відповідачу аванс у розмірі 25 000 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання [PERSON] триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, сума боргу станом на 30 березня 2021 року, еквівалентна 1 000 доларів США, становить 27 969, 40 грн. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як вбачається зі змісту попереднього договору сторонами вказаного договору в п. 5.2 погоджено відповідальність за невиконання умов договору зокрема відповідач зобов`язаний повернути гарантійну суму (завдаток), а також виплатити покупцю неустойку в розмірі гарантійної суми . Оскільки [PERSON] умови попереднього договору не виконав, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки, що дорівнює сумі авансу, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840, 80 грн. Проте з відповідача не підлягають стягненню витрати позивача на складання позовної заяви у розмірі 200 грн., оскільки такі вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial