Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Путивльська районна державна адміністрації Сумської області, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження записані за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по догляду, вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, а саме: не здійснює її лікування, не створює належних житлово-побутових умов для її проживання, не забезпечує її належним харчуванням. Кошти державної допомоги використовує не за призначенням, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. [PERSON] неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але належних висновків не зробила. Стан виконання нею батьківських обов'язків неодноразово розглядався на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Путивльської районної державної адміністрації Сумської області, до неї застосовувалися заходи адміністративного впливу. При цьому [PERSON] не працює, перебуває на обліку у лікаря - нарколога. Малолітній [PERSON] з березня 2016 року проживає в родині [PERSON], батьки якого сплачують плату за відвідування дитиною дитячого садка. Посилаючись на зазначене, просив позбавити відповідача батьківських прав відносно цієї дитини та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримала. Відповідач позов не визнала та пояснила, що вживає спиртні напої час від часу, бажає пройти курс лікування та змінить свою поведінку та ставлення до дитини. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Свідоцтвом про народження дитини та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 3-4) підтверджені ті обставини, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. При цьому запис про батька цієї дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 СК України за вказівкою матері. З лютого 2016 року за згодою відповідача малолітній [PERSON] проживає в родині [PERSON], де створені всі необхідні умови для його виховання (а.с. 25). Дитина відвідує Путивльський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 м. Путивль з 2014 року, при цьому відвідує його систематично, завжди доглянутий, охайний, чистий. До 2017 навчального року дитину водила до садка його матір, яка цікавилася його життям та розвитком. У 2017 році вихованням хлопчика займаються баба та дід, які також здійснюють оплату за садок (а.с. 8, 9). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є бабою та дідом хлопчика, який проживає разом з ними з лютого 2016 року, коли його матір, відповідачка в справі, напилася і залишила дитину без нагляду. Матір дитини матеріальної допомоги сину не надає, бачить його зрідка. Відповідач у справі зареєстрована в с. Юрєве Путивльського району, але фактично там не проживає (а.с. 7). Зі змісту заяви [PERSON] від 21.02.2017, в родині якого проживає малолітній [PERSON], вбачається, що останній звернувся до Путивльської районної державної адміністрації з проханням надати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина, оскільки вона не виконує свої батьківські обов'язки по його вихованню, систематично вживає спиртне (а.с. 16). Згідно листа головного лікаря КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня», [PERSON] знаходиться на «Д»-обліку у лікаря-нарколога з 2016 року (а.с. 11). Проте будь-який медичний висновок з якого вбачалося б, що відповідач має хронічну алкогольну залежність, суду не наданий. Допитаний лікар психіатр-нарколог [PERSON] пояснив, що [PERSON] перебуває на обліку з приводу психічних розладів поведінки внаслідок зловживання алкоголю, синдром залежності. Однак у нього немає даних про те, що ця хвороба у [PERSON] знаходиться в стадії хронічного загострення. Також зауважив, що на даний час у медичний практиці таке поняття як хронічний алкоголізм не застосовується, а ця хвороба не визнається суспільно-небезпечною. Тому лікування особи можливе виключно в добровільному порядку. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Путивльської районної державної адміністрації від 11.10.2012 [PERSON] було попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків по відношенню до її дітей (а.с. 14). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Путивльської районної державної адміністрації від 03.03.2017 № 20 визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], що обґрунтовувалось тим, що вона зловживає алкоголем, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо створення належних умов для проживання дитини, її харчування, а кошти державної соціальної допомоги витрачає не за призначенням (а.с. 13). У відповідності до письмового висновку органу опіки та піклування від 14.04.2017 № 01-21/1035 (а.с. 46, 47) позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] є доцільним з тим самих підстав. Однак, за даними УСЗН [PERSON] отримувала допомогу на дитину як одинока матір по грудень 2016 року (а.с. 22, 23). При цьому жодних актів перевірки з питань використання [PERSON] цих коштів за призначенням суду не надано. Отже, у справі відсутні об'єктивні дані, що вказують на обґрунтованість висновків про антисоціальний характер поведінки відповідачки, зловживання нею спиртними напоями та витрачання коштів державної соціальної допомоги не за призначенням, а такі висновки органу опіки та піклування здебільшого ґрунтуються на поясненнях родини [PERSON], де перебуває дитина, тобто певної мірою заінтересованих осіб. Свідок [PERSON], практичний психолог Путивльського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 1 м. Путивль, суду показала, що малолітнього [PERSON] до садка приводить дід, матір дитини вона жодного разу не бачила. На святи до дитини приходять дідусь та бабуся. Хлопчик бажає жити разом з дідом та бабою. В той же час, згідно письмового висновку цього ж психолога щодо ставлення дитини до матері від 03.03.2017, що міститься на а.с. 10, в результаті проведення методики «Малюнок сім'ї» для хлопчика значимою є бабуся, а також дід та тато, з якими він проживає. При цьому, у дитини є бажання спілкуватися з матір'ю, згадування про яку негативних емоцій у нього не викликає. Як вбачається з листа-попередження від 28.02.2017 [PERSON] попереджалась про відповідальність за утримання, виховання та навчання дитини (а.с. 24). У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. В силу ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» суд зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції»). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава\--відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії»). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії»). Як роз'яснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З урахуванням наведених правових приписів та обставин справи, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини, але беручи до уваги інтереси останньої, яка не втратила емоційно-психологічного зв'язку з матір'ю, достатньо переконливі дані про стійку, антисоціальну поведінку та хронічну алкогольну залежність якої відсутні, суд не знаходить підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, проте, з урахуванням обставин справи, особи відповідачки, вважає необхідним попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а контроль за виконанням нею батьківських обов'язків покласти на органи опіки та піклування. Ураховуючи те, що позов у частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає, а тому суд вважає, що у позові в частині стягнення аліментів з останньої також слід відмовити. Виходячи знаведеного,

Outcome: dismissed