Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 30.12.2019 [PERSON] (далі - позивач) в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) і з урахуванням зави про уточнення позовних вимог (а.с. 31-35, 92) просить: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує немайнове право малолітнього [PERSON] на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] у соціальній мережі Telegram: «Прохання передати інформацію до відповідного реагування. Місто Суми школа номер 20 вул. Металургів 71 клас 3 В. У цьому класі навчається хлопчик на ім`я [PERSON] , який себе неадекватно поводить, постійно б`є однокласників. Дане явище називається «Булінг». З ним неодноразово проводила бесіду класний керівник інформаційно неодноразово передавали директору. На даний час вони не здатні з цим хлопчиком нічого зробити. Батьки також не здатні присадити своє чадо. Сьогодні він прийшов у клас з ножом та приставив його до горла [PERSON] . Після цього він штовхнув її на парту. На парті залишилася кров. Свідками цього були майже увесь 3 В клас. Практично у школі у 8 років розгулює злочинець з яким ніхто нічого не може зробити»; 2) зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом розміщення у соціальній мережі Facеbook на власній сторінці [PERSON] , наступного тексту спростування протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили: « [INFO] у соціальній мережі Telegram мною, [PERSON] , були викладені недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , учня 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми, Сумської області. Інформація була відома мені лише зі слів мого пасинка. Інформація, що [PERSON] вчинив протиправне діяння щодо [PERSON] з застосуванням ножа та те, що він є 8-річним злочинцем, якому ані вчителі, ані батьки не можуть дати раду не відповідає дійсності; 3) стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації щодо малолітнього [PERSON] у розмірі 100000 грн.; 4) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її малолітній син - [PERSON] , [INFO] є учнем 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми, Сумської області. Однокласником сина є [PERSON] , мати якого проживає разом з відповідачем - [PERSON] . Вказує, що [INFO] не будучи свідком того, як діти бавилися після уроків, не розібравшись в ситуації, знаючи інформацію лише зі слів свого пасинка о 18-14 год. у соціальній мережі Telegram на каналі «Безпечне місто Суми», який налічував 9800 підписників, розмістив повідомлення наступного змісту: «Прохання передати інформацію до відповідного реагування. Місто Суми школа номер 20 вул. Металургів 71 клас 3 В. У цьому класі навчається хлопчик на ім`я [PERSON] , який себе неадекватно поводить, постійно б`є однокласників. Дане явище називається «Булінг». З ним неодноразово проводила бесіду класний керівник інформаційно неодноразово передавали директору. На даний час вони не здатні з цим хлопчиком нічого зробити. Батьки також не здатні присадити своє чадо. Сьогодні він прийшов у клас з ножом та приставив його до горла [PERSON] . Після цього він штовхнув її на парту. На парті залишилася кров. Свідками цього були майже увесь 3 В клас. Практично у школі у 8 років розгулює злочинець з яким ніхто нічого не може зробити». Зазначене повідомлення було скопійовано у мережу Facеbook, а потім до мережі Viber у групу, дe спілкуються батьки учнів 3 В класу. Вказує, що інформація про те що син є злочинцем була поширена відповідачем у соціальних мережах, користувачами яких є велика кількість мешканців м. Суми; зазначена інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, порушує немайнові права сина на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до її сина, впливає на зниження цінності особи сина у колі однокласників, друзів та суспільства, а відповідно і її, як матері дитини. Зазначає, що до дитини стали ставитися зневажливо, як до такого, який нібито вчинив небезпечне діяння. Внаслідок такого ставлення з боку оточуючих дитина знаходиться у пригніченому стані, внаслідок чого вона зверталася до приватного психолога. У порядку ст. 23 ЦК України вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в інтересах сина. У судових засіданнях позивач та її представник позовні вимоги з наведених підстав підтримали у повному обсязі і просили задовольнити. Відповідач [PERSON] 09.06.2020 надав заперечення проти позову (а.с. 104). В обґрунтування заперечень вказує що позивач на підтвердження своїх вимог надала копії фото, роздруковані з невідомих носіїв інформації. Належних електронних доказів, засвідчених електронним цифровим підписом, суду надано не було. На підставі ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не повинен брати до уваги докази одержані з порушенням порядку. У судовому засіданні відповідач у задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що увечері [INFO] після повернення з роботи син його співмешканки - [PERSON] розповів про події, які мали місце у класі за участю [PERSON] . Його пасинок з дівчатками ходили до директора школи щоб розповісти про ці події. Він розмістив цю інформацію в групі Telegram «Безпечне місто Суми» для здійснення реагування поліцією. Через пару годин з ним через повідомлення у Telegram, зв`язалася поліція, запросили прибути особисто і викласти все у заяві за адресою: м. Суми, вул. Курська, 119 , якщо бажає розслідування. Наступного дня він прибув за вказаною адресою і залишив письмову заяву. До поліції звертався і батько [PERSON] . Згодом його запрошували на батьківські збори до школи, де були батьки інших учасників інциденту та позивач. Заяви, клопотання. 26.05.2020 позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.01.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження. 09.06.2020 відповідач надав заперечення проти позову. 09.06.2020 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , який був учнем 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми, Сумської області. Учнем цього класу був також [PERSON] , мати якого проживає разом з відповідачем - [PERSON] [INFO] у месенджері Telegram в групі «Безпечне місто Суми», з кількістю учасників - 9800 під іменем [PERSON] розміщено повідомлення: «Прохання передати інформацію до відповідного реагування. Місто Суми школа номер 20 вул. Металургів 71 клас 3 В. У цьому класі навчається хлопчик на ім`я [PERSON] , який себе неадекватно поводить, постійно б`є однокласників. Дане явище називається «Булінг». З ним неодноразово проводила бесіду класний керівник інформаційно неодноразово передавали директору. На даний час вони не здатні з цим хлопчиком нічого зробити. Батьки також не здатні присадити своє чадо. Сьогодні він прийшов у клас з ножем та приставив його до горла [PERSON] . Після цього він штовхнув її на парту. На парті залишилася кров. Свідками цього були майже увесь 3 В клас. Практично у школі у 8 років розгулює злочинець з яким ніхто нічого не може зробити» (а.с. 11-12). Група під назвою «Безпечне місто Суми» на базі месенджера Telegram створена ГУНП в Сумській області. Група використовувалася працівниками поліції як додаткове джерело отримання інформації про правопорушення, про які раніше не було відомо та які потребують реагування правоохоронних органів. З 16.03.2020 функціонування групи припинено. Зазначені обставини підтверджуються листом ГУНП в Сумській області від 17.03.2020 №25/ц-11/1аз (а.с. 78-80). З матеріалів проведеної перевірки Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області за повідомленнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (ЄО №97596 від 19.12.2019, ЄО № 97753:97781: 97814 від 20.12.2019) встановлено наступне. Повідомлення з групи «Безпечне місто Суми» на базі месенджера Telegram зареєстровано [INFO] о 18-16 год. в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97596 (а.с. 97). Заявником вказано [PERSON] . [INFO] в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97753 (а.с. 99) зареєстровано повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення - заявник [PERSON] зазначене місце проживання [ADDRESS] . Місце проживання відповідача вказане у повідомленні повністю відповідає місцю проживання повідомленого ним суду. Під час реєстрації повідомлення [PERSON] , останній 20.12.2019 повідомив Інспектору ВП Сумського ВП, зокрема і номер телеграм, який відповідає номеру мобільного зв`язку відповідача. За заявою відповідач повідомив, що зі слів сина [INFO] до школи однокласник приніс розкладний ніж, після уроків в розкритому вигляді приставив до шиї дівчинки, а потім штовхнув на парту. Після падіння на парті залишилися сліди крові. Просив провести профілактичну бесіду з батьками [PERSON] та самим [PERSON] . Відповідь просив передати на телеграм. Зазначені обставини відображені у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.12.2019 о 12 годині. При цьому заявник попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Протокол зареєстровано 20.12.2019 о 12-34 год. в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97753 (а.с. 100). 27.12.2019 [PERSON] звернувся до Сумського ВП ГУНП в Сумській області з заявою про припинення проведення перевірки у зв`язку з вирішенням конфлікту. Також мало місце звернення [PERSON] щодо проведення перевірки за фактом систематичного цькування учнів 3-В класу ЗОШ № 20 з боку учня цього класу до Сумського ВП ГУНП в Сумській області, яке зареєстровано 20.12.2019 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97781. 26.12.2019 заявник надав заяву про припинення проведення перевірки. 20.12.2019 позивач [PERSON] звернулася до Сумського ВП ГУНП в Сумській області з заявою про прийняття профілактичних заходів до батьків 3-В класу ЗОШ № 20, які розповсюджують неправдиву інформацію про її сина. Повідомлення зареєстровано 20.12.2019 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97814. 26.12.2019 заявник подала заяву про припинення проведення перевірки у зв`язку з вирішенням питання мирним шляхом. У межах перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області допитані і учні 3-В класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Адміністрацією КУ Сумська ЗОШ І-ІІІ ст. № 20, м. Суми, Сумської області з метою виявлення та протидії булінгу серед учасників освітнього процесу наказом по школі від 20.12.2019 № 135 створено комісію по проведенню педагогічного розслідування щодо поведінки учня 3-В класу [PERSON] . 24.12.2019 проведена зустріч з батьками 3-В класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за участю адміністрації школи, практичного психолога школи, офіцера поліції. В результаті зустрічі прийнято спільне рішення кваліфікувати випадки порушення поведінки [PERSON] як прояви неконтрольованої поведінки. Рекомендовано матері учня [PERSON] звернутися за консультативною допомогою до спеціалістів-психологів з метою отримання допомоги по проведенню роботи по корекції агресії. З показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є матір`ю [PERSON] , учениці 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми. Дату точну не пам`ятає, перебувала на роботі і у групі батьків у месенджері Viber пройшло повідомлення у якому фігурувало ім`я і прізвище доньки, щодо ножа у горла та крові. Вона особисто відразу не читала, а про це дізналася з телефонного дзвінка. Увечері повернувшись додому їй донька розповіла, що на уроці малювання чи праці [PERSON] бавився ножицями. Біля живота її подружки [PERSON] побачила ножиці і вирішила допомогти подружці. [PERSON] її відштовхнув і вона сіла на стілець. Якщо б дочка злякалась вона б їй особисто зателефонувала. Її донька особисто не сприйняла ситуацію так трагічно і якоїсь психологічної травми не отримала. Повідомлення із соцмереж вона дочці не показувала і не обговорювала більше цю ситуацію з дитиною. Потім їх викликали до школи на батьківські збори за участю поліцейського, психолога. Дочка спілкується з [PERSON] , хлопчик складний. Бачила як з приводу інциденту [PERSON] давав інтерв`ю, на батьківських зборах розповсюдження інформації не заперечував, а сказав, що якщо неправдива інформація - відповість. Вважає, що відповідач виклав інформацію не перевіривши її достовірність. Вона категорично заперечує, щоб інформація щодо її доньки у зв`язку з цим інцидентом знову була у соціальних мережах чи ще де-небудь. З показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є класним керівником 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми. [INFO] була відсутня на робочому місці, оскільки перебувала на курсах підвищення кваліфікації. Їй зателефонувала завуч і повідомила про події за участю [PERSON] . Учнями її класу є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] став свідком подій, про які вона чула зі слів. Так, [PERSON] та [PERSON] після уроків збиралися додому. [PERSON] взяв у обійми [PERSON] , а у нього були ножиці для трудового навчання, на допомогу прийшла [PERSON] . [PERSON] відштовхнув [PERSON] , посунулась парта і вона упали мимо стільця. [PERSON] випадково побачив цю сутичку. Наступного дня вона опитувала дітей про події. [PERSON] активний хлопчик, порушує іноді дисципліну. Хтось із колег скинув їй скриншот поста за підписом [PERSON] . Потім з`явилося відео, де [PERSON] давав інтерв`ю. Проводили педагогічне розслідування, запрошували батьків разом з учнями, з останніми проводила бесіду психолог школи. [PERSON] розміщений текст не заперечував. Пост дітям не показувала, його з учнями не обговорювали при ній. Знає що деякі батьки дітям його демонстрували. З показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є практичним психологом КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми. Свідком подій, які мали місце у школі [INFO] не була, була присутня під час допиту постраждалих дітей, оскільки того дня була на курсах. Соцмережами не користується, бачила скріншоти тексту. З інтерв`ю батька [PERSON] чула, що ніж біля горла, штовхнув. Він не відхрещувався від посту, сказав, що вірить сину. Щодо подій не спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] , хоча останнього знає 3 роки з приводу особливостей поведінки. Потім спілкувалася з [PERSON] , він як вів себе, так і продовжував поводитися після подій [INFO]. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до частини 1 статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства. Розголошення чи публікація будь-якої інформації про дитину, що може заподіяти їй шкоду, без згоди законного представника дитини забороняється. Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України та статті 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За змістом указаної норми негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За вимогами статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до роз`яснень, наданих у пунктах 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова ПВСУ) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що саме відповідач [PERSON] [INFO] через групу «Безпечне місто Суми» у месенджері Telegram під іменем [PERSON] розмістив повідомлення: «Прохання передати інформацію до відповідного реагування. Місто Суми школа номер 20 вул. Металургів 71 клас 3 В. У цьому класі навчається хлопчик на ім`я [PERSON] , який себе неадекватно поводить, постійно б`є однокласників. Дане явище називається «Булінг». З ним неодноразово проводила бесіду класний керівник інформаційно неодноразово передавали директору. На даний час вони не здатні з цим хлопчиком нічого зробити. Батьки також не здатні присадити своє чадо. Сьогодні він прийшов у клас з ножом та приставив його до горла [PERSON] . Після цього він штовхнув її на парту. На парті залишилася кров. Свідками цього були майже увесь 3 В клас. Практично у школі у 8 років розгулює злочинець з яким ніхто нічого не може зробити». Доводи відповідача про недопустимість доказу - скріншоту повідомлення, розміщеного [INFO] у групі «Безпечне місто Суми» на базі месенджеру Telegram під іменем [PERSON] , суд вважає необґрунтованими, оскільки цей доказ є належним та допустимим. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах 1, 3 статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У частинах 1-3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу, що відповідач факт звернення до правоохоронного органу з метою реагування у вказаному месенджері підтвердив у судовому засіданні. Інформація з цього повідомлення у подальшому була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 97596, а заявником [PERSON] . Після цього повідомлення відповідачу зателефонували з поліції та роз`яснили право безпосередньо звернутися до відділу поліції з заявою, що він і зробив 20.12.2019. Беручи до уваги, що група під назвою «Безпечне місто Суми» на базі месенджера Telegram створена ГУНП в Сумській області та використовувалася працівниками поліції, як додаткове джерело отримання інформації про правопорушення, що зокрема потребують реагування правоохоронних органів, метою звернення відповідача було - проведення перевірки наданої ним інформації компетентним органом поліції та відповідне реагування, суд дійшов висновку що у даному випадку мала місце реалізація [PERSON] конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації щодо малолітнього [PERSON] . Разом з тим, суд не може взяти як доказ скріншот наданий позивачем (а.с. 13 -15) з посиланням на пост [PERSON] в «Телеграм», оскільки ані соціальної мережі, ані групи чи автора з нього встановити неможливо. Згідно Довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення, виданої ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтерент» від 13.04.2020 № 102/2020-Д (а.с. 71-76) на вебсайті створено веб сторінку, на якій діяльність ведеться від імені особи з іменем «Марьяна Скоржинская», проте скріншот посилання на відповідну веб-сторінку вказану в Довідці не містить, а отже не може бути належним доказом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме [PERSON] поширив повідомлення у мережу Facеbook, а потім до мережі Viber у групу, дe спілкуються батьки учнів 3 В класу суду не надано. За вимогами статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (зокрема, пункту 46 рішення від 08.07.1986 в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria)). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови ПВСУ відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Вирішуючи питання про визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною, суд зазначає, що у своїх заявах та поясненнях поліції [PERSON] , як на джерело інформації, посилається на пояснення малолітнього [PERSON] , з матір`ю якого проживає однією сім`єю. [PERSON] розповів відповідачу, як батьку про події, які сприйняв безпосередньо [INFO] після уроків у класі школи за участю [PERSON] та дівчаток. Про ці події він з дівчатами ходив розповідати до директора школи. Інформацію викладену у повідомленні [PERSON] , суд вважає його власними думками, критичною оцінкою поведінки учня 3-В класу КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 м. Суми [PERSON] , яка стала відома із суб`єктивного сприйняття подій [PERSON] , що є оціночними судженням відповідача, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості та бажанням захистити свого пасинка. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що під час судового розгляду не встановлено юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, надані позивачем докази не підтверджують порушення немайнового права малолітнього [PERSON] на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, поширення неправдивої інформації щодо нього. Відтак, відсутні підстави для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом розміщення у соціальній мережі Facеbook на власній сторінці тексту спростування. При цьому суду не надано доказів, що відповідач має власну сторінку у соціальній мережі Facеbook. Також за встановлених обставин не підлягають задоволенню вимоги про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації щодо малолітнього [PERSON] у розмірі 100000 грн., оскільки судом не визнано вказану позивачем інформацію недостовірною та порушення немайнового права малолітнього на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. За встановлених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому їх слід залишити без задоволення у повному обсязі. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатила 1921 грн. судового збору (а.с. 19) та у позовній заяві вказувала на попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу - 2500 грн. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Outcome: dismissed