Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 801,87 доларів США, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання договору кредиту № 39.29-50/516к (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 22 000,00 (двадцять дві тисячі) дол. США, терміном до 05.12.2021 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,75 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON], 06.12.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки № 39.29-50/253п, відповідно до умов якого поручитель, як солідарний боржник, зобов'язався перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу [PERSON] у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. Однак, відповідачами не виконано умови Кредитного договору та Договору поруки, у зв'язку з чим наявна заборгованість з боку відповідачів, яка станом на 12.10.2017 року становить 14 801,87 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 10 953,75 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 3 848,12 доларів США, що є предметом позовних вимог. 13 лютого 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 13 лютого 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.12.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено Договір кредиту № 39.29-50/516к, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 22 000,00 (двадцять дві тисячі) дол. США, терміном до 05.12.2021 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,75 % річних. (а.с. 5-8) Відповідно до пп. 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 п. 3.3. Кредитного договору, позичальник зобов'язався погасити кредитору в повному обсязі кредит в строк, встановлений п.п. 1.1.1, 1.1.2 цього Договору; сплачувати кредитору проценти в строки, встановлені в п. 2.4. цього Договору; сплачувати кредитору неустойку (пеню, штраф) в строк, встановлений у п. 2.6 цього Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 4.2 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, зазначених у п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5. 4 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. (а.с. 7) Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Договором кредиту на купівлю нерухомого майна № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 39.29-50/253п, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором кредиту на купівлю нерухомого майна № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року, який був укладений між кредитором і боржником [PERSON], у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 22 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 05.12.2021 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 11,75% річних. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки, у випадку порушення поручителем вимог п. 3.1.1 цього Договору, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов'язання, за кожний день прострочення.(а.с. 13) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов'язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором кредиту № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року та Договором поруки № 39.29-50/253п року від 06.12.2006 року, та у зв'язку із неналежним виконанням боржниками умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов'язаннями виникло право вимоги стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Договорами санкціям. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як визначено ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачами [PERSON], [PERSON] порушено умови Договору кредиту № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року та Договору поруки № 39.29-50/253проку від 06.12.2006 року, в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 12.10.2017 року заборгованість відповідачів перед Банком позивача становить 14 801,87 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 10 953,75 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 3 848,12 доларів США, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками. (а.с. 19-22, 23-24) Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до задоволення, а саме підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] прострочена заборгованість за Договором кредиту № 39.29-50/516к від 06.12.2006 року на загальну суму 14 801,87 доларів США. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів до [PERSON], [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 997,85 грн., тобто по 2 998,93 грн. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 541, 543, 546, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved