Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» предявило позов до суду з вимогою стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 12729 гривень 30 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобовязань. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 2008 року відповідач склав заяву позичальника, якою погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. Внаслідок виникнення договірних відносин відповідач одержав від Банку кредит на суму 1500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту; погашення заборгованості по кредиту; сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого, станом на 31 жовтня 2015 року в нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 12729 гривень 30 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У звязку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved