Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 11.11.2015 року перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаного сина не надає, а позивачу важко самостійно забезпечувати сина всім необхідним. Останньому повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути менший, ніж прожитковий мінімум. Тому батько дитини, який здоровий, працює в Коломийському МРВ Управління ДСНС України в Івано-Франківській області на посаді пожежника-рятувальника 7 ДПРЧ (м. Коломия, вул. Мазепи, 237, Івано-Франківської області) та має постійний дохід, має можливість утримувати сина. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно до досягнення останнім повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, 29.01.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначиє, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, 29.01.2021 року він подав до суду письмову заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, а розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 18). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.11.2020 року, яке набрало законної сили 18.12.2020 року, шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина сторін залишено проживати з позивачем (а.с.5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, майновий стан платника аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved