Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій просить стягнути солідарно на його користь з відповідачів заборгованість за Договором про надання траншу №401.43944/FW401.611 від 11.09.2013 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW401.611 від 12.09.2013 року, а саме: капітал - 1 711 205, 72 грн.; проценти - 5 301, 89 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом - 48, 13 грн. та пеня - 102 599, 96 грн., а всього 1 819 155, 70 грн.; стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» з відповідачів заборгованість за Договором про надання траншу №401.44133/ FW401.611 від 14.11.2013 року, а саме капітал - 905 979, 35 грн.; проценти - 99,91; проценти за неправомірне користування кредитом - 27,99 грн.; пеня - 54 179, 21 грн., а всього 960 286, 46 грн. та судові витрати у розмірі 41 691, 63 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2013 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW401.611, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування [PERSON] на підставі наступних кредитних договорів. 11.09.2013 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 401.43944/FW401.611, згідно якого [PERSON] було надано кредит на наступних умовах - сума кредиту 100 000 доларів США зі сплатою 9,5% річних строком на 36 місяців. [PERSON] отримав грошові кошти, однак утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 819 155, 70 грн., яка складається з наступного: капітал - 1 711 205, 72 грн.; проценти - 5 301, 89 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом - 48, 13 грн. та пеня - 102 599, 96 грн. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 401.43944/FW401.611 від 11.09.2013 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 41066-ДП1 від 11.09.2013 року. 14.11.2013 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 401.44133/ FW401.611, згідно якого [PERSON] було надано кредит на наступних умовах - сума кредиту 59 634 доларів США зі сплатою 11,00% річних строком на 36 місяців. [PERSON] отримав грошові кошти, однак утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 960 286, 46 грн., яка складається з наступного: капітал - 905 979, 35 грн.; проценти - 99,91; проценти за неправомірне користування кредитом - 27,99 грн.; пеня - 54 179, 21 грн. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 401.44133/ FW401.611від 14.11.2013 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 41066-ДП1 від 11.09.2013 року. Відповідно до п. 7.8 Рамкової угоди, сторони погодилися, що належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушень договорів є письмова довідка кредитора. Таким чином, відповідно до умов договору розрахунки заборгованості, що додані до матеріалів справи, в силу п. 7.8 Рамкової угоди, є належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушень кредитних договорів. Відповідно до п. 7 вищевказаних кредитних договорів, даний договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору. Оскільки, відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання, які передбачені у кредитних договорах та договорах поруки та сума кредиту залишається непогашеною, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю, відповідно до ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.07.2018 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2018 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з урахуванням часткової сплати відповідачем [PERSON] боргу в розмірі 15 000,00 доларів США, що станом на 22.10.2019 року за курсом НБУ становить 374 628, 00 грн., за Договором про надання траншу № 401.44133/FW401.611 від 14.11.2013 року, у зв`язку з чим, спір в частині позовних вимог по процентам в розмірі 99,91 грн. та по капіталу в розмірі 374 528, 09 грн. за Договором про надання траншу № 401.44133/FW401.611 від 14.11.2013 року припинено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог. Просив провести розгляд справи без його участі та врахувати сплачену ним суму боргу у розмірі 15 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.10.2019 року становить 374 627, 34 грн. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. 15.02.2019 року до суду надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки жодних вимог про погашення заборгованості від позивача не отримувала, а в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідної вимоги на її адресу. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] була укладена Рамкова угода № FW 401. 611 відповідно до умов якої кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами. На підставі вказаної угоди були встановлені наступні ліміти умов кредитування позичальника [PERSON] - ліміт суми кредитування еквівалент 8 000 000, 00 грн.; ліміт строку кредитування 120 місяців; максимальний розмір процентів 40% річних. 11.09.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 401.43944/FW401.611, згідно якого [PERSON] було надано кредит на наступних умовах - сума кредиту 100 000 доларів США зі сплатою 9,5% річних строком на 36 місяців. 11.09.2013 року [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США згідно договору № 401.43944/FW401.611 від 11.09.2013 року, що підтверджується випискою з рахунку, яка долучена до матеріалів цивільної справи. Однак, у зв`язку з неналежним виконання умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість перед Банком за період з 10.10.2013 року по 03.05.2018 рік у розмірі 1 819 155, 70 грн., яка складається з наступного: капітал - 1 711 205, 72 грн.; проценти - 5 301, 89 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом - 48, 13 грн. та пеня - 102 599, 96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який долучений до матеріалів цивільної справи. 14.11.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 401.44133/ FW401.611, згідно якого [PERSON] було надано кредит на наступних умовах - сума кредиту 59 634 доларів США зі сплатою 11,00% річних строком на 36 місяців. 14.11.2013 року [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 59 634, 00 доларів США згідно договору № 401.44133/FW401.611 від 14.11.2013 року, що підтверджується випискою з рахунку, яка долучена до матеріалів цивільної справи. Однак, у зв`язку з неналежним виконання умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість перед Банком за період з 10.12.2013 року по 03.05.2018 рік у розмірі 960 286, 46 грн., яка складається з наступного: капітал - 905 979, 35 грн.; проценти - 99,91; проценти за неправомірне користування кредитом - 27,99 грн.; пеня - 54 179, 21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який долучений до матеріалів цивільної справи. Згідно зі статтями 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Поняття поруки визначено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст. 554 ЦК України). 11.09.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 41066-ДП1, відповідно до умов якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів, при цьому розмір зобов`язань, які виникають з Рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладання договору становлять: ліміт суми кредитування еквівалент 8 000 000, 00 грн.; ліміт строку кредитування 120 місяців; максимальний розмір процентів 40% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Частиною першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договорами траншу та Договором поруки, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником [PERSON] умов Договорів траншу № 401.43944/FW401.611 від 11.09.2013 року та № № 401.44133/ FW401.611 від 14.11.2013 року (з подальшими змінами), забезпечених порукою [PERSON] за Договору поруки №41066-ДП1 від 11.09.2013 року, у позивача виникло право дострокової вимоги на стягнення заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договірних санкцій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів за Договором про надання траншу №401.43944/FW401.611 від 11.09.2013 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW401.611 від 12.09.2013 року, а саме: капітал - 1 711 205, 72 грн.; проценти - 5 301, 89 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом - 48, 13 грн. та пеня - 102 599, 96 грн., а всього 1 819 155 (один мільйон вісімсот дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 70 копійок та за Договором про надання траншу №401.44133/ FW401.611 від 14.11.2013 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW401.611 від 12.09.2013 року, з урахуванням часткової сплати відповідачем [PERSON] боргу в розмірі 15 000,00 доларів США, що станом на 22.10.2019 року за курсом НБУ становить 374 628, 00 грн., за Договором про надання траншу № 401.44133/FW401.611 від 14.11.2013 року, а саме: капітал - 531 551, 17 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом - 27,99 грн.; пеня - 54 179, 21 грн., а всього 585 758 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 37 копійок. В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 20 845 (двадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 81 копійкуз кожного.

Outcome: partial