Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 24 березня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та судового збору задоволено, з відповідачів пропорційно стягнуто на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. 03.04.2015 року [PERSON] подав до суду апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.04.2015 року, цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» повернена до Генічеського райсуду для вирішення питання по суті спору, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом в судовому засіданні ставиться питання про ухвалення додаткового рішення в зв'язку з тим, що при постановлені рішення від 24.03.2015 року питання по суті спору - про стягнення кредитної заборгованості, розглянуто не було. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання прибув представник відповідача [PERSON] [PERSON], проти винесення додаткового рішення не заперечує, просить суд в задоволенні основних вимог позова про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачу відмовити в зв'язку з повним погашенням суми кредитного боргу відповідачами. Суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можливо розглянути на підставі наявних матеріалів справи у відсутності представника позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON], відповідно до положень ч.3 ст. 220 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, вислухавши думку учасників процесу, які прибули в судове засідання, суд приходить до висновку, про необхідність винесення додаткового рішення у справі щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні сторони подавали докази та давали пояснення з приводу слідуючого. 09 вересня 2008р. між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №804/6/09/2008/840к/188. Згідно умов вказаного договору, позичальник отримав у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 49728 доларів США, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №770088 від 02 вересня 2008р. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором було укладено договір іпотеки від 09 вересня 2008р., де предметом іпотеки виступив житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 09 вересня 2008р., з метою забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, були укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Положеннями ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачі систематично порушували строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних ресурсів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р. Таким чином, станом на 04 липня 2014р. відповідачі мали прострочену заборгованість перед банком на загальну суму 21220,18 доларів США, яка складається з : пені за порушення строків платежів по кредиту та відсоткам, які були нараховані відповідно до п.5.2. кредитного договору у сумі 215,11 доларів США; відсотки за користування кредитом у сумі 430,10 доларів США; штраф за порушення положень кредитного договору у сумі 4972,8доларів США; заборгованість за кредитом у сумі 15602,18 доларів США. Згідно курсу НБУ вказана сума заборгованості еквівалента 251270,31грн. У ході розгляду справи, позивачем надано письмове клопотання від 28 січня 2015р. з якого вбачається, що відповідачі у повному обсязі виконали свої зобов'язання та погасили суму заборгованості за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом, а також суму штрафу, внаслідок чого кредитна лінія закрита. Тому банк наполягає лише на стягненні з відповідачів сплаченого судового збору. Однак рішення суду з даного питання прийнято не було. Вивчивши зазначені обставини справи та надані докази, суд вважає, що оскільки відповідачами проведено повне погашення кредитного боргу, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Надра» від 01.08.2014 року і цю обставину не оспорює позивач, під час розгляду справи заява про залишення в даній частині позову без розгляду позивачем не подавалась, тому суд приходить до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення, яким заявлені позивачем вимоги позова в частині стягнення кредитної заборгованості слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed