Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2019 року позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності задоволено частково. Ухвалюючи вказане вище рішення, суд не вирішив питання про розподіл усіх судових витрат, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в даній справі, в якій просить стягнути на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. Для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення сторони в судове засідання не викликалися. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву про ухвалення додаткового рішення підставною. Відповідно до статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2019 року позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 504 грн. та моральної шкоди в сумі 25 000 грн. у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності задоволено частково. З Державного бюджету України стягнено шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 18 900 грн. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, та в дохід держави 1536 грн. 80 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В той же час питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зі змісту позовної заяви вбачається, що серед інших вимог [PERSON] просив вирішити питання про розподіл судових витрат. Крім того, під час розгляду справи до закінчення судових дебатів позивач, як доказ понесених судових витрат, надав суду договір про надання правової допомоги № 17 від 03 липня 2018 року (т. 1 а.с. 14), ордер серії ВЛ № 000053672 (т. 1 а.с. 16), акт № 2 про надання правової допомоги від 23 січня 2019 року (т. 1 а.с. 120), прибутковий касовий ордер № 3 та квитанція до нього (т. 1 а.с. 121-122), акт про надання правової допомоги № 3 від 25 березня 2019 року (т. 2 а.с. 228), прибутковий касовий ордер № 3 та квитанція до нього (т. 2 а.с. 229-230). Таким чином, слідуючи наведеним вище нормам закону, зважаючи на наявність належних доказів, що підтверджують факт та розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які в загальному склали 5 000 грн., суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати. Вирішуючи питання про розмір витрат, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує розмір задоволених позовних вимог - 97 % (43900 х 100 : 45504) та стягує з відповідачів на користь позивача 4850 грн. (5000 : 100 х 97) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved