Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 7215 від 26.06.2009 року місце його проживання, а також дружини та сина зареєстроване в квартирі [ADDRESS] , в якій вони проживають. Позивач звернувся до відповідача із заявою про приватизацію вказаного житла, однак, 05.08.2019 року йому відмовлено у зв`язку із тим, що відсутні відомості про реєстрацію місця проживання його та дружини за період з 31.12.1992 року по 02.07.2009 року, а також відомості про реєстрацію місця проживання їхнього сина [PERSON] , 2007 року народження, за період з 10.10.2007 року по 02.07.2009 року. Позивач вважає таку відмову незаконною та зазначає, що він як військовослужбовець часто змінював місце служби, проживав у казармах чи службовому житлі, де не було зареєстроване його місце проживання, та ордерів на житлові приміщення не отримував. Щодо дружини, то вона скористалася правом безоплатної приватизації житла в [ADDRESS] , в обсязі 7,65 при нормі 23,5 кв.м. Їхні сини [PERSON] та [PERSON] перебувають в списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів на спірне житло. Тому позивач просить визнати відмову у приватизації вказаної квартири незаконною та зобов`язати відповідача здійснити дії щодо її приватизації. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із вказаних підстав та просять ці вимоги задовольнити. Вони також згідні на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності і не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно з вказаними положеннями та положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, пояснення позивача та його представника і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ ордеру на житлове приміщення від 26.06.2009 року № 7215 позивачу із сім`єю на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради від 23.06.2009 року № 176 надано право на зайняття житлового приміщення площею 31,3 кв. м., а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з довідкою № 228, виданою товариством з обмеженою відповідальністю «Коломия Люкс-сервіс» 04.06.2018 року, місце проживання позивача, його дружини [PERSON] та синів [PERSON] і [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Вказана інформація щодо дітей позивача підтверджується також довідками № 1248 та 1249про реєстрацію місця проживання особи, виданими 04.06.2018 року Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради (а.с. 17). Відповідно до технічного паспорту на квартиру, складеного ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 21.09.2016 року, вказана квартира складається з 2 кімнат та має загальну площу 53,3 кв. м. (а.с. 15). Як вбачається із довідки № 43 про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку, житлового приміщення в гуртожитку) та займані ними приміщення, виданої 30.01.2017 року відділом управління комунальним майном Коломийської міської ради, позивач разом із сім`єю мають право на приватизацію вищевказаної квартири (а.с . 18). Довідкою управління Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації управління житлово-комунального господарства Івано-Франківської облдержадміністрації № 19857 від 16.05.2008 року підтверджено, що за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватної власності на нерухомість не зареєстровано (а.с. 20). Згідно з довідками Державного Ощадного банку України від 30.01.2017 року, 24.05.2018 року, 01.07.2019 року та 31.07.2019 року [PERSON] не проводив приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] , житлові чеки не використано та в списках його не зазначено; [PERSON] та [PERSON] (діти позивача)числяться в списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] (дружина позивача) є у списках громадян на отримання приватизаційних паперів в ТВБВ №10008/048 АТ «Ощадбанк» за адресою: [ADDRESS] , в папці 337 від 04.05.1993 року № 500, житлові чеки не використовувала; [PERSON] у списки з приватизації житла ТВБВ № 10008/0151 м. Калуш філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанку» за адресою: [ADDRESS] , не включений (а. с. 22-25). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 17.11.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (а.с. 26). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 8 вказаного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитку здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Судом встановлено, що згідно з довідкою [INFO] № 6/1980 від 18.06.2019 року позивач знаходився на обліку у вказаному ОМВК, призваний 17.11.1992 року на строкову військову службу (а. с. 27). В період з вересня 1993 року по липень 1997 року позивач проходив навчання у Полтавському філіалі Київського військового інституту управління та зв`язку, житловою площею в цей період не забезпечувався, що підтверджено довідкою № 117, виданою 22.06.1997 року філіалом Київського військового інституту управління та зв`язку (а.с. 28). Як вбачається з інформації в довідці № 102, виданій Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління 01.04.2008 року, [PERSON] під час проходження служби в Старицькому гарнізоні за період з 14.08.1997 року по 09.11.1999 року, за період з 30.12.1999 року по 16.09.2002 року під час проходження служби в Івано-Франківському гарнізоні, за період з 21.06.2002 року по 31.10.2007 року під час проходження служби в Жовківському гарнізоні та у період з 31.08.2003 року по 26.11.2007 року під час проходження служби у військовій частині [NUMBER] (Жовківський гарнізон) житловою площею за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с. 29- 31). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 19.08.2019 року військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, що за адресою: [ADDRESS] , в період з 19.12.2007 року по 03.07.2009 року до складу сім`ї позивача входить його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Позивач вказаний як уповноважений власник (співвласник, наймач) зазначеного приміщення (а.с. 34). Відповідно до інформації, вказаної у довідці № 116 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 22.11.2007 року, [PERSON] перебував на квартирному обліку у в/ч [NUMBER] з 16.09.2003 року складом сім`ї одна особа; у списках осіб, які мають право на першочергове чи позачергове надання жилих приміщень, не перебував; проживав у приватній квартирі (а.с. 35). Судом встановлено, що з метою реалізації вказаних вище прав та приватизації вказаної квартири позивач звернувся з відповідною заявою до управління комунального господарства Коломийської міської ради, однак, отримав письмову відмову у зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію місця проживання його та дружини за період з 31.12.1992 року по 02.07.2009 року, а також відомостей про реєстрацію місця проживання їхнього сина [PERSON] , 2007 року народження, в період з 10.10.2007 року по 02.07.2009 року. Дана відмова датується 05.08.2019 року № 865/01-42/27 (а.с. 21). Пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п. 20 вказаного Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (и), видана (і) органом приватизації за попереднім (и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Згідно з ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло, в тому числі приватизації житла. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач та члени його сім`ї постійно проживають у спірному житлі, місце їхнього проживання не зареєстроване за іншими адресами, користуються вказаною квартирою на законних підставах, позивачем не використано право на приватизацію. Тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. \~На підставі наведеного, ст.47 Конституції України, ст.ст. ст.3 СК України, Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, та

Outcome: approved