Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Кредобанк (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 17 грудня 2014 року між Банком та [PERSON] був укладений договір про встановлення ліміту кредитування № 2138891 згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3390,03 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача зі сплатою за користування кредитом 30% на рік. Вказуючи, що у звязку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 16 березня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 4721,84 грн, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча в контексті положень ч. 8 ст. 76 ЦПК України про розгляд справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с. 26). Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений в зобовязанні строк (термін) його виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов договору про встановлення ліміту кредитування № 2138891 від 17 грудня 2014 року Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% на рік терміном на 12 календарних місяців (а.с. 5-6). На виконання взятих на себе зобовязань за договором Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 3390,03 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача та меморіальним ордером (а.с. 12-13). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у даній справі виникли договірні зобовязання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобовязання відповідно до вимог ст. 526 ЦК України належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 16 березня 2016 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 4721,84 грн з яких: заборгованість за кредитом 3390,03 грн; заборгованість по процентах за користування кредитом 804,05 грн; заборгованість по комісії 84,60 грн; заборгованість по пені 443,16 грн (а.с. 10, 11). У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором 30 листопада 2015 року відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу про необхідність погасити прострочену заборгованість по кредитному договору і повернути кредитні кошти, яке останній отримав 05 грудня 2015 року, проте залишив без виконання (а.с. 14-15). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобовязань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved