Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 4727,30 грн.,які були утриманні згідно виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 23 серпня 2008 року вона уклала з відповідачем кредитний договір № VOXRRX68430047 та отримала кредит в сумі 1808,18 грн. на строк 12 місяців, строком з 23.08.2008 р. по 23.08.2009 рік. Даний кредит нею був сплачений вчасно та в строки вказані в договорі. В 2017 році відділ державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління повідомив позивача про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2017 року на підставі виконавчого напису нотаріуса А.А. Завалієва від 01.11.2016 року про стягнення з її грошових коштів у сумі 12 518,00 грн. В 2018 році вона звернулась до суду із позовом про скасування виконавчого напису та визнання його таким, що не підлягає виконанню вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрованого в реєстрі за Р№ 5035.Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.06.2018 року вказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що за період з початку відкриття виконавчого провадження та до моменту прийняття позовної заяви до суду про оскарження виконавчого напису, Ковельський ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) стягував грошові кошти з її пенсійного забезпечення в розмірі 20% щомісячно. В подальшому відділом ВДВС повідомлено проте, що з її пенсії утримано та перераховано на користь відповідача грошові кошти в розмірі 4 727,30 грн. та 540 грн. 30 коп. виконавчого збору. Оскільки відповідач ухиляється в добровільному порядку повернути кошти, позивач змушена звернутися з позовом до суду. Заперечення відповідача. Відповідач подав відзив на позов. Згідно поданого відзиву, відповідач позов не визнає. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів одержання АТ «КБ «Приватбанк» коштів в розмірі 4727,30 грн., у зв`язку з примусовим виконання виконавчого напису нотаріуса №5035 від 01.11.2016 року. Відповідь з органу ДВС не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який підтверджує здійснення фінансової операції з перерахування стягнутих з [PERSON] в користь банку коштів, а відтак прохає в позові відмовити. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 14 квітня 2020 року. Ухвалою судді від 15.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 21.05.2020 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позиція учасників судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою у якій прохає справу розглядати у її відсутності, позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вважає його безпідставним, оскільки матеріалами справи не доведено безпідставних отримання банком коштів, що належить позивачу. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.06.2018 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 01 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 5035 про стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № VOXRRX68430047 від 23.08.2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 08.09.2016 року, грошових коштів в сумі 12518,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню.Вказане рішення набрало законної сили 16липня 2018 року. Постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП №53947320) від 16.05.2017 року доводиться та обставина, що відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 12518 грн. на підставі виконавчого напису №5035 виданого 01.11.2016 року приватним нотаріусом Завалієв А.А. Постановою про арешт майна боржника від 16.05.2017 року доводиться, що накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 14.08.2017 року звернуто стягнення за вищевказаним виконавчим написом на пенсію боржника [PERSON] у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 13899,80 грн. Постановою про закінчення виконавчого провадження (ВП №53947320) від 30.10.2018 року доводиться та обставина, що закінчено виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 12518 грн. на підставі виконавчого напису №5035 виданого 01.11.2016 року приватним нотаріусом Завалієв А.А. Зокрема, по виконавчому документу проведено часткове стягнення із пенсії [PERSON] та перераховано на корить АТ «Приватбанк» кредитної заборгованості в сумі 4724,30 грн., 540,30 грн. виконавчого збору, та стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 130 грн. Крім цього, вказана обставина доводиться і платіжними дорученнями №52, №53, №54 від 15.01.2018 року, №312 від 30.01.2018 року, №806 від 20.03.2018 року, №930 від 12.04.2018 року, №1316 від 11.05.2018 року, № 187, №1757 від 23.06.2018 року, №1759, №1760 від 23.06.2018 року про стягнення та перерахування з позивача на користь АТ «Приватбанк» грошових коштів. Згідно відповіді начальника Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Сарапіна В.І. від 05.10.2018 року вбачається, що згідно виконавчого напису №5035, виданого 01.11.2016 року приватним нотаріусом Завалієв А.А., який було пред`явлено ПАТ КБ «Приватбанк`на примусове виконання до відділу з пенсії позивача утримано та перераховано на користь відповідача 4727,30 грн. кредитної заборгованості. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна(відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Особа зобов`язана повернути майна і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки(ч.1 ст. 190 ЦК України). Враховуючи, що підставою отримання відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» суми у розмірі 4727,30 грн. було стягнення з позивача [PERSON] у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.06.2018 року визнано його таким, що не підлягає виконанню, а відтак суд приходить до висновку що вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави на якій було набуто грошові кошти на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. Разом з тим, враховуючи, що під час виконання виконавчого напису нотаріуса на рахунок відповідача надійшли утримані із пенсії [PERSON] кошти у розмірі 4727,30 грн., в рахунок заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 12518 грн. на підставі виконавчого напису №5035 виданого 01.11.2016 року приватним нотаріусом Завалієв А.А., що підтверджено належними та допустимими доказами, саме ця сума може вважатися безпідставно набутою відповідачем та підлягає поверненню позивачеві шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved