Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товаристо комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначено, що 20.10.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30.11.2014 року утворилась заборгованість у сумі 17588,04 грн., яка складається: 3959,78 грн. - заборгованість за кредитом, 9364,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 813,72 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17588,04 грн. за кредитним договором від 20.10.2008 року та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача не визнав позов, просив про застосування позовної давності. При цьому пояснив, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.07.2012 року вже стягнута з [PERSON] заборгованість за цим кредитним договором у сумі 10397,35 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» не скористався своїм правом отримати виконавчий лист за цим рішенням та пред'явити його до виконання. Вважає позов необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2008 року відповідач [PERSON] звернулася до банку з заявою про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( (а.с.10). На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30.11.2014 року утворилась заборгованість у сумі 17588,04 грн., яка складається: 3959,78 грн. - заборгованість за кредитом, 9364,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 813,72 грн. - штраф (процентна складова). Однак, в матеріалах справи міститься рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.07.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2012 року. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20.10.2008 року, яка утворилась станом на 31.08.2011 року у сумі 10397 грн. 39 коп., з яких: 3959,78 грн. - заборгованість за кредитом, 4466,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1000 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 471,30 грн. - штраф (процентна складова) та 295 грн. 50 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 13.01.2015 року (а.с. 2), тобто з пропуском строків спеціальної позовної давності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Прдставником відповідачки [PERSON]. в судовому засіданні до винесення судом рішення заявлено про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення суми штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та суми штрафу у розмірі 813,72 грн. (процентна складова). За вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагалності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимагаючи стягнення заборгованості у розмірі 17588,04 грн., позивач в порушення зазначених вимог не надав доказів, які б підтвердили, за який період та в якому розмірі виникла заборгованість за кредитним договором, чи врахована раніше стягнута сума заборгованості за цим договором у відповідності до рішення, чи ні. Крім того, як передбачено розділом «Тарифи» Умов та Правил надання банківських послуг, тарифи - це розмір винагороди за послуги банка, є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися або доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. З матеріалів справи суд встановив, що тарифи, встановлені банком для нарахування процентів за користування кредитом, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань до договору, укладеного між сторонами, не долучались. При зверненні до суду із позовом позивач не вказав тарифи, які ним використовувалися при проведенні розрахунку заборгованості відповідача, що плозбавило суд можливості перевірити обгрунтованість заявленої до стягнення суми. Виходячи з наведеного, суд не приймає до уваги розрахунки заборгованості, які не відповідають вимогам, визначеним ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову як такого, що не доведений достатніми допустимими та належними доказами, пред'явленого із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed