Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У червні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2019р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 501129217, а 02 лютого 2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 3356 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 59926, 60 грн, а також послуг нотаріуса 650 грн. Натомість позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки договір не було посвідчено нотаріально, так як за постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. та постановою ВП ВС від 20.06.2018р., визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Крім цього, у самому написі відсутнє посилання на документ, який підтверджує розрахунок заборгованості, тобто законність та повноту розрахунку та безспірність вказаної суми. Разом з цим, позивач не визнає суму стягнення з огляду на те, що відповідач стверджує, що розмір заборгованості виник з 09.09. по 15.12.2020р., але не вказує момент прострочення і з якого часу почався перебіг позовної давності. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 3356 від 02.02.2021р. таким, що не підлягає виконанню. Відзив на позов Відповідач направив відзив на позов в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості і позивач не наводить жодних власних розрахунків. Також зазначає, що оскільки позивач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, а тому відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи згідно п. 2 Переліку, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999р. Посилання ж позивача на відсутність необхідних документів є лише припущенням, що не підтверджене жодними доказами. Зазначає, що позивачем взагалі не спростовано суму боргу за виконавчим написом, не надано доказів, що в нього наявний інший розмір заборгованості або що вона взагалі відсутня, а відтак не доведено чим порушені його права вчиненням виконавчого напису при існуючій та неспростовній сумі боргу, що є спробою ухилення від взятих на себе зобов`язань. За таких обставин посилання про неподання нотаріусу необхідного пакету документів є лише припущенням. Щодо постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., відповідач зазначає, що за цією постановою визнана нечинною Постанова КМУ № 662 від 26.11.2014р. щодо переліку документів, які надаються нотаріусу, що вказує на те, що стягувач не обмежений у наданні переліку документів, при цьому цим рішенням не обмежено нотаріуса у вчиненні виконавчого напису за наявності достатніх документів. За таких обставин вважає, що позивач жодних доказів на спростування законності виконавчого напису не надав, а його позиція суперечить рішенням ВС та ВП ВС (а.с. 35-42). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За ухвалою від 22.06.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залучено до участі у справі третіх осіб (а.с.27). Відповідно до ухвали суду від 18.06.2021р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а.с. 25). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 23.06.2021р. (а.с. 29) та в установлений термін направив відзив на позов. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 02.02.2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 3356 про стягнення заборгованості з [PERSON] , боржника за кредитним договором № 501129217 від 05.04.2019р. укладеного з АТ «Альфа-Банк». За змістом напису загальна сума заборгованості за період з 09.09. по 15.12.2020р. становить 59\~926, 60 грн, що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 4\~593, 01 грн, прострочену заборгованість за комісією та процентами 6\~460, 86 грн, строкову заборгованість за сумою кредиту 41\~357, 71 грн, строкову заборгованість за комісією та процентами 7 515, 02 грн. Крім цього, витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису становлять 650, 00 грн (а.с. 4). Згідно Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501129217, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 05.04.2019р. між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладена вказана угода за умовами якої позичальнику надається споживчий кредит в розмірі 55\~432, 96 грн, з фіксованою процентною ставкою 18, 99 %, строком 48 місяців, з датою повернення 05.04.2023р., за обслуговування кредиту сплачується 2, 25 % від суми кредиту (п.2). За цим же договором, позичальнику встановлюється відновлювальна кредитна лінія до 200\~000, 00 грн, з відсотковою ставкою 26% річних, строком на 3 роки (а.с. 5, 44). Цього ж числа позивачем підписана Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування (а.с. 6, 44 зворотна сторона). Як видно з графіку платежу (Додаток № 1 до Угоди) щомісячний платіж сплачується в розмірі 2904, 40 грн та є незмінним, що також вбачається з паспорту споживчого кредиту (а.с. 45). 05.05.2019р. між ПрАТ «СК» «Альфа Страхування» та [PERSON] підписана Заява (акцепт) № 248.501129217.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування та паспорт споживчого кредиту (а.с. 46). З Виписки по рахунку вбачається, що позивач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 501129217, станом на 15.12.2020р. заборгованість становить 59926, 60 грн, якої: прострочена заборгованість за кредитом 4\~593, 01 грн, прострочена заборгованість за комісією та процентами 6\~460, 86 грн, строкова заборгованість за кредитом 41\~357, 71 грн, строкова заборгованість за комісією та процентами 7 515, 02 грн (а.с. 43). Цього ж числа позивачу направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання з вимогою добровільно погасити вказану заборгованість (а.с. 49-50), та яке здано на пошту 23.12.2020р. За змістом повідомлення, якщо боржник протягом 30 днів з моменту його відправлення або отримання, не направить письмові заперечення щодо суми заборгованості вона вважається погодженою (безспірною) (а.с. 47-48). 09.03.2021р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3356 від 02.02.2021р. (а.с. 13-17). Мотиви суду Щодо вимог позивача про відсутність в нотаріуса права на вчинення виконавчого напису, суд зазначає таке. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання\~виконавчого напису\~додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. та до закінчення касаційного розгляду було зупинено виконання постанови Київського апеляційне адміністративного суду від 22.02.2017року. Касаційний розгляд зазначеної справи закінчено 01.11.2017 року. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу ІІ, якою не було передбачено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Щодо доводів позивача, що сума за виконавчим написом не є безспірною, відсутності моменту прострочення, суд зазначає наступне. Як видно з наданих сторонами документів, між позивачем та відповідачем дійсно 05.04.2019р. був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 55 432, 96 грн, сторонами був погоджений графік щомісячних платежів який становив 2\~904, 40 грн (а.с. 45). Станом на 15.12.2020р. позивач визначив, що прострочена заборгованість становить 59\~926, 60 грн, а тому направив позивачу повідомлення на адресу його проживання (яка відповідає тій, що вказана ним у позові) про добровільну її виплату, яку здав на пошту 23.12.2020р., про що є відмітка Укрпошти (а.с. 47-50). Натомість безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На спростування доводів позивача в цій частині відповідач надав виписку з рахунку, яка містить вид та розмір заборгованості станом на 15.12.2020р., які зазначені у виконавчому написі. Разом з тим, відповідач у виписці лише констатував наявність заборгованості в такому розмірі, але не надав доказів чи існувала заборгованість взагалі, з якого моменту вона почала виникати, чи була вона саме такого розміру, в якому розмірі були здійснені платежі позивачем та коли саме було здійснено останній платіж, а у наданій ним виписці відсутні відомості про це. Крім цього, сама виписка не містить періоду за який виникла заборгованість, а відтак слушними є доводи позивача про відсутність моменту коли заборгованість почала виникати. Щодо доводів про відсутність у виконавчому написі посилання на документ, який підтверджує розрахунок заборгованості та моменту перебігу позовної давності. Так, статтею 89 Закону України «Про нотаріат» передбачені вимоги до змісту виконавчого напису нотаріуса в якому повинні зазначатися: дата\~(рік,\~місяць,\~число)\~його вчинення,\~посада,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~нотаріуса,\~який вчинив\~виконавчий напис; найменування\~та адреса\~стягувача; найменування,\~адреса,\~дата і\~місце народження\~боржника,\~місце роботи\~(для\~фізичних осіб),\~номери рахунків\~в установах\~банків (для\~юридичних осіб); строк,\~за який\~провадиться стягнення; суми,\~що підлягають\~стягненню,\~або предмети,\~які підлягають\~витребуванню,\~в тому\~числі пеня,\~проценти,\~якщо такі\~належать до\~стягнення; розмір\~плати,\~сума державного\~мита,\~сплачуваного стягувачем,\~або мита,\~яке підлягає\~стягненню з\~боржника; номер,\~за яким\~виконавчий напис\~зареєстровано; дата\~набрання юридичної\~сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Отже, є безпідставними доводи позивача про те, що у виконавчому написі відсутнє посилання на документ, який підтверджує розрахунок, оскільки вимоги ст. 89 Закону України «Про нотаріат» цього не передбачають. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, враховуючи те, що законом встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, кредитний договір між сторонами укладено 15.04.2019р., а відтак навіть з дня його укладення 05.04.2019р. не пройшов строк позовної давності, а тому суд визнає ці доводи позивача необґрунтованими. Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що з огляду на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 02.02.2021р. на підставі пункту 2 Переліку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, який втратив чинність з 22 лютого 2017 року, тобто з цієї дати у нотаріуса були відсутні правові підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, вказана у виконавчому написі заборгованість не була безспірною, а відтак суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС висловленій у Постанові від 16.05.2018 року, справа № 320/8269/15-ц. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому судовий збір в розмірі 908, 00 грн потрібно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved