Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 07 квітня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду з вказаним цивільним позовом до відповідача СТОВ «Гончарово», згідно з яким просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2004 року, укладений між нею та відповідачем та повернути належну їй земельну ділянку, площею 8,3169 га, розташованої на території Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225282500:01:002:0025, що передана в оренду на підставі згаданого договору. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ще за життя [PERSON] уклав з СТОВ «Гончарово» 01.09.2004 договір оренди цієї земельної ділянки строком на 10 років, строк дії якого, за умовами додаткової угоди від 29.08.2011 було продовжено до 31.12.2021. Згідно з п. 40 договору оренди землі від 01.09.2004 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Представник позивачки [PERSON] під час судового розгляду справи не заперечував проти підписання [PERSON] як основного договору оренди землі, так і додаткової угоди до нього. Однак наголосив, що позивачка [PERSON] є новим власником земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача за спірним договором і продовжувати строк його дії на існуючих чи інших умовах з даним орендарем вона не бажає, а тому через те, що останній відмовляється добровільно розірвати спірний договір з підстав обумовлених сторонами у договорі та повернути належну їй земельну ділянку, це і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача СТОВ «Гончарово» Іванов В.О. в судовому засіданні позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що повідомлення позивачки з намірами розірвати договір оренди землі до підприємства не надходили. За умовами п. 4 додаткової угоди від 29.01.2011, якою внесені зміни до основного договору, встановлено, що у разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт термін договору оренди автоматично продовжується до повного збирання врожаю. При цьому вказав, що у жовтні 2020 року СТОВ «Гончарово» здійснило роботи з посіву озимого ячменю, у зв`язку з чим підприємство понесло витрати на проведення відповідних польових робіт та закупівлю і використання насіння та мінеральних добрив. Крім того, додатковою угодою до спірного договору було встановлено, що умови договору зберігають чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. Вказав, що до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» були внесені зміни згідно Закону України № 1533-УІІІ від 20.09.2016, тобто після укладення спірного договору та додаткової угоди до нього, та якими передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору. Відтак, вважає, що сторонами узгоджено діяти відповідно до норм законодавства, а не договору, тому підстави до припинення спірного договору оренди відсутні. Окрім того, вважає, що вимога позивачки про розірвання договору оренди земельної ділянки безпідставна ще й тому, що Законом України «Про оренду землі» передбачено закінчення договірних відносин між сторонами не шляхом розірвання відповідного договору оренди земельної ділянки, а винятково лише шляхом припинення такого правочину. Від початку володіння позивачкою спірною земельною ділянкою, а саме з 18.08.2017 і до теперішнього часу остання не заперечувала щодо користування відповідачем належною їй земельною ділянкою. Тобто, майже 4 роки позивачку задовольняло існування договірних відносин з СТОВ «Гончарово». Заявляючи відповідний позов про розірвання договору оренди землі з мотивів зміни власника ділянки після тривалого мовчання з цього приводу, позивачка хоча й використовує належне їй право, але як новий власник майна та орендодавець у спірних правовідносинах діє недобросовісно, зловживаючи своїм правом. Відтак, посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просив у задоволені позовних вимог відмовити. Заяви (клопотання) учасників справи 26.04.2021 позивачка подала до суду (позовну) заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та СТОВ «Гончарово» 01.09.2004, виключивши з первісної редакції свого позову вимогу про повернення земельної ділянки. 20.05.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача СТОВ «Гончарово» - адвоката Іванова В.О. Обґрунтування заперечень проти позову, що містяться у даному відзиві були висловлені представником відповідача усно під час судового розгляду справи та відображені судом вище. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 09 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 26 квітня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини встановлені судом Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 8,3169 га, з кадастровим номером 1225282500:01:002:0025, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Девладівської сільської\~ради Софіївського\~району Дніпропетровської\~області (а.с. 9). 01 вересня 2004 року між [PERSON] та СТОВ «Гончарово» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого товариство прийняло у платне користування вищевказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 10 років. Договір оренди був зареєстрований за № 040613301481 у Софіївському районному відділі регіональної філії «Центр державного земельного кадастру»\~(а.с. 16-20). Окрім іншого, згідно з п.40 вказаного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов та розірвання договору. Крім того, 29 серпня 2011 року між [PERSON] та СТОВ «Гончарово» було укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди земельної ділянки, за умовами якого пункти 1, 4, 8 та 9 договору оренди за домовленістю сторін були змінені та доповнені. Зокрема, новою редакцією п. 8 визначено, що Договір укладено строком до 31 грудня 2021 року. Пункт 4 доповнений новими положеннями про те, що умови договору зберігають чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. У разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт термін договору оренди автоматично продовжується до повного збирання врожаю. При переході права власності на земельну ділянку, або її частину, від орендодавця до іншої особи, або осіб, цей договір, а також всі його умови, зберігають свою чинність для нового власника, або власників. Додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему Софіївського району 23.11.2011 за №122528254000369 (а.с. 10, 40). [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадкоємцем за заповітом є її дочка, позивачка у справі [PERSON] . Зокрема, із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 серпня 2017 року вбачається, що позивачці належить земельна ділянка площею 8,3169 га з кадастровим номером 1225282500:01:002:0025 для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Девладівської сільської\~ради Софіївського\~району Дніпропетровської\~області (а.с. 12). Право власності позивачки на вказану земельну ділянку було зареєстровано 18 серпня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 11). 17 лютого 2021 року позивачка письмово повідомила відповідача про наявність підстав для розірвання укладеного з її батьком раніше спірного договору від 01.09.2004 згідно умов п. 40 договору, зокрема у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки, а також просила передати їй земельну ділянку, як законному власнику (а.с.13). Відповідач СТОВ «Гончарово» отримало вказане повідомлення в день їх направлення позивачкою, 17.02.2021, про що свідчать відповідне поштове повідомлення (а.с.12 «а»). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права У відповідності до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другої\~статті 652 ЦК України\~передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є\~Закон України «Про оренду землі». Згідно\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями статей\~30,\~31 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до змісту\~статті 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 40 договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2004 року, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Гончарово», було визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи\~орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Разом з тим, у додатковій угоді до договору оренди землі від 29 серпня 2011 року вищевказані сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень до основного договору доповнивши його положеннями і про те, що строк дії договору закінчується 31.12.2021 та при переході права власності на земельну ділянку, або її частину, від орендодавця до іншої особи, або осіб, цей договір, а також всі його умови, зберігають свою чинність для нового власника, або власників (пункти 2 та 4 додаткової угоди.). Таким чином, враховуючи те, що пунктом 4 спірної додаткової угоди від 29 серпня 2011 року не передбачено змін до умов договору оренди, а отже, і розірвання його у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку, в тому числі, і у зв`язку зі смертю орендодавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. До того ж, вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 березня 2018 року (справа № 582/1132/17) та від 27 травня 2020 року (справа № 582/1130/17). Представник позивача під час розгляду справи не мав заперечень щодо вільного волевиявлення попереднього власника земельної ділянки, [PERSON] , як під час укладення ним спірного правочину, так і додаткової угоди до нього. Суд дійшов переконання, що обраний позивачкою спосіб захисту фактично зводиться до того, що вона бажає достроково припинити дію спірних договорів з метою реалізації права на самостійне господарювання на належній їй земельній ділянці, тому не підлягає задоволенню. Про безпідставність вказаних вимог позивачки, свідчать також і те, що за умовами тієї ж додаткової угоди, у разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт термін договору оренди автоматично продовжується до повного збирання врожаю. Представником відповідача надані належні докази, які свідчать про те, що у жовтні 2020 року СТОВ «Гончарово» на земельній ділянці позивачки посіяло озимий ячмінь і понесло витрати на проведення необхідних польових робіт, закупівлю і використання насіння та мінеральних добрив. На час судового розгляду справи урожай з землі відповідачем ще не зібраний. Разом з тим, суд не може погодитися з доводами представника відповідача у своєму відзиві стосовно того, що за змістом положень п. 4 додаткової угоди сторонами узгоджено діяти в першу чергу відповідно до норм законодавства, а не положень договору, закликаючи, таким чином, до застосування приписів статті 32 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону від 20.09.2016. Суд вважає, що такі твердженнями представника відповідача ґрунтуються на не вірному розумінні дійсних умов пункту 4 даної додаткової угоди, позаяк у його положеннях закладений зовсім протилежний його зміст, який слід розуміти саме так: умови цього договору, зберігають чинність на строк його дії навіть і тоді, коли після набрання ним чинності, законодавством будуть встановлені інші правила ніж встановлені за договором. \~ \~ \~ \~Крім того, хибними є доводи представника позивача стосовно того, що положеннями Закону України «Про оренду землі» взагалі не передбачено закінчення орендних договірних відносин між сторонами шляхом розірвання договору оренди землі, оскільки такий спосіб захисту свого порушеного права прямо передбачено частинами 3 і 4 статті 31 та статті 32 цього Закону. Щодо судових витрат Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позовних вимог позивачки у повному обсязі, судові витрати, які вона понесла за їх пред`явлення, слід віднести на її рахунок. \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed