Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у відшкодування матеріальної шкоди 85 (вісімдесят п`ять) гривень; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 1070 грн., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього 2070 (дві тисячі сімдесят) грн. 18 листопада 2020 року представник позивача по справі [PERSON] звернувся з заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] судових витрат на правничу допомогу. Вимоги про стягнення здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, мотивовані тим, що інтереси позивача у справі представляв його представник [PERSON] на підставі ордеру та угод про надання адвокатських послуг та надання правничої допомоги від 6 листопада 2019 року та 1 листопада 2020 року. Представником позивача був складений розрахунок обсягу та вартості наданих послуг та акт виконаних робіт під час підготовки та розгляду справи та розміру компенсації витрат, підписаний сторонами, а також видана квитанція про оплату витрат на правничу допомогу на загальну суму 17000 грн. Розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення призначено в межах строку розгляду клопотання без повідомлення осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням розгляду заяви за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяву, надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно позову позивачем було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 25440 грн., визначеним Додатком №1 (а.с.7). Відповідно до змісту ч.3, ч.4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи суду надано розрахунок обсягу та вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги від 16.11.2020 року, на загальну суму 12000 грн. Згідно акту виконаних робіт від 16.11.2020 року, в рамках виконання умов договорів про надання адвокатських послуг та надання правничої допомоги від від 6 листопада 2019 року та 1 листопада 2020 року виконані наступні дії: надання консультації з питань стягнення коштів, отриманих без належної правової підстави та укладення угоди про надання правничої допомоги - витрачено 3 год. х 800 грн./год. = 2400,00 грн.; опрацювання наданих клієнтом документів, підготовка запитів, ознайомлення з матеріалами - витрачено 3 год. х 800 грн./год. = 2400,00 грн.; підготовка листів перед проведенням огляду, проведення огляду мотоциклу та отримання звітів - витрачено 3 год.х800 грн./год.=2400,00 грн.; підготовка на направлення листів про відшкодування шкоди - витрачено 1 год.х800 грн./год.=800,00 грн.; підготовка позову, копіювання документів, направлення позову поштою до суду - витрачено 2 год.х800 грн./год.=1600,00 грн.; представництво клієнта під час судових засідань в суді першої інстанції - витрачено 2 год.х1200 грн./год.=2400,00 грн. За виконану клієнтом сплачено гонорар в розмірі 5000 грн. На підтвердження відповідної оплати надано квитанцію № 8 від 16 листопада 2020 року на суму 17000,00 грн. У зв`язку з викладеним, підстави для відмови в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення на підставі ч. 2 ст. 134 КПК України відсутні. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Аналізуючи надані докази на підтвердження понесенні судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про їх огрунтування лише на суму 12000 грн., відповідно до наданого розрахунку обсягу та вартості послуг, сума в розмірі 5000 грн. в розрахунку не відображена і відповідно відшкодуванню не підлягає. Окрім того, судом при ухваленні рішення від 11 листопада 2020 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с. 1). Таким чином, позивачем були понесені судові витрати на загальну суму 12840,80 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, [PERSON] було заявлені позовні вимоги на загальну суму 22498,46 грн. рішення суду від 11 листопада 2020 року позовні вимоги були задоволенні частково на загальну суму 2155 грн.(2070грн+85грн), тобто, судом було задоволено 9,58 % від заявлених позовних вимог. Отже, стягненню підлягають судові витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог в розмірі 1229,94 грн. (12840,80 х 9,58 %). Враховуючи, що судові витрати не підлягають солідарному стягнення з декількох відповідачів, суд приходить до висновку про необхідність розподілу судових витрат між відповідачами пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Як вже було зазначено вище, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року позов був задоволений частково на загальну суму 2155 грн. (100%), з якої відповідно стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 85 грн. (3,95 %), а з [PERSON] 2070 грн. (96,5 %). Стосовно вимог заявлених позивачем до солідарного стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10105,68 грн., перерахованих відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», суд зазначає таке. Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи та які дії вчинялися. В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що відповідач- Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» не було належним чином повідомлено про страховий випадок до звернення позивача до суду та після подання позову суму матеріальної шкоди за вирахуванням франшизи було перераховано на користь позивача, суд вважає, що при розподілі судових витрат дана сума не підлягає врахуванню як задоволена судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial