Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» подано до суду позов, з врахуванням заяви (вх. № 34132 від 21.10.2016 року, т. 2 а.с. 29-30), про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 13305,90 дол. США та 4372,00 грн., що виникла із договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11347295000 від 16.05.2008 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 12927,87 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 378,03 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 4333,22 грн. та пені за прострочення сплати відсотків в сумі 38,78 грн. Представник позивача в судовому засіданні 16.06.2015 року, 26.08.2016 року, 07.09.2016 року та 03.10.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 25.11.2016 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 93, 95). Подав до суду клопотання (вх. № 10962 від 30.03.2015 року; вх. № 11726 від 03.04.2015 року; вх. № 39446 від 25.11.2016 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (т. 1 а.с. 59, 65; т. 2 а.с. 96). Представники відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] в судових засіданнях 16.06.2015 року, 19.08.2015 року, та адвокат [PERSON] в судових засіданнях 26.08.2016 року та 03.1.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні, про що надали суду письмові заперечення (вх. № 39520 від 25.11.2016 року, т. 1 а.с. 94; т. 2 а.с. 100-101). В обґрунтування заперечень зазначено, що банком при укладенні кредитного договору допущені істотні порушення норм законодавства, що призвели до несправедливості умов договору в цілому й суперечності принципу добросовісності внаслідок істотного дисбалансу встановлених ним договірних прав і обовязків на погіршення становища відповідача як споживача, що є підставою для визнання такого договору недійним в цілому. Крім того, 30.01.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою продовжено строк користування кредитом до 15.05.2017 року. При цьому, банк не врахував продовження строку користування в графіку платежів, склавши його лише по травень 2015 року. Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості, також не враховує досягнутих домовленостей про продовження терміну користування кредитом до 15.05.2017 року, а тому не може бути прийнятий судом як доказ факту прострочення відповідачем своїх зобовязань по несвоєчасному поверненню суми кредиту. Також, в порушення частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві не вказано коли відповідач отримав грошові кошти, яким чином та у якій сумі, про що також не надано жодного підтверджуючого доказу. Крім того, відповідач вказує, що в позовній заяві не вказано за який період виникла заборгованість, жодного доказу наявності заборгованості відповідача перед банком до суду не подано. В судове засідання, призначене на 25.11.2016 року відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 94). Представник [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду заяву (вх. № 39520 від 25.11.2016 року) про розгляд справи без його участі (т. 2 а.с. 99). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», т. 1 а.с. 179-201) та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11347295000 від 16.05.2008 року (далі Договір), за умовами п.п. 1.1., 1.2.2., 1.4. яких позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 29143,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 147172,15 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору на придбання автомобіля, строком дії по 15.05.2015 року включно, а відповідач зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору процента ставка за кредитом становить 12,5 % річних (т. 1 а.с. 5-13). Відповідно до пункту 1.2.2. Договору позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 525,00 дол. США в день сплати ануїтет них платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2. цього Договору. За пунктом 1.3.3. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Даний договір за своєю правовою природою є кредитними договорами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 1.6. Договору сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобовязань позичальника за цим Договором, а саме: 1) заборгованість за простроченими процентами (якщо буде мати місце прострочення); 2) строкова заборгованість за нарахованими до сплати процентами за кредитом; 3) прострочена заборгованість за сумою основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 4) строкова сума основного боргу; 5) сплата пені та штрафних санкцій за Договором. Пунктом 5.3. Договору визначено, що банк має право визнати дострокового повернення кредиту та зараховуваних процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору. Також, між Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», т. 1 а.с. 179-201) та [PERSON],30.01.2009 року укладено додаткову угоду № 1 до Договору (т. 1 а.с. 95), в якій сторони домовились про перенесення строків виконання зобовязань позичальника зі сплати процентів за Договором (при цьому на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобовязань, встановлені Договором): сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, здійснюється позичальником в період з 01.11.2013 року по 25.11.20.13 року згідно умов Договору. При цьому кінцем повернення кредиту за Договором є 15.05.2017 року. Також сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договору, в звязку з чим, викласти Додаток № 2 до Договору у наступній редакції, що додається (Додаток № 2 до цієї Додаткової угоди, т. 1 а.с. 109-110). Позивач виконав свої зобовязання за вищевказаними договорами в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: меморіальним ордером № [NUMBER] від 16.05.2008 року (т. 2 а.с. 39), а також випискою за кредитним договором (т. 2 а.с. 41-87). Між тим, відповідач належним чином не виконав умови Договору повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені Договором, не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 30.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 13305,90 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 12927,87 дол. США та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 378,03 дол. США. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. В силу правил частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Боржнику [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо погашення заборгованості (т. 1 а.с. 18-19). Проте вказаний лист залишений без відповіді та реагування, на даний час заборгованість не погашена. Докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за договором в матеріалах справи відсутні, відповідачем суду не подано, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 12927,87 дол. США та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 378,03 дол. США підлягають задоволенню. Позивач також заявив до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 4333,22 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 38,78 грн. Пунктом 8.1. Договору визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Банк може використовувати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. При цьому, позичальник повинен сплати пеню за цим Договором за першою вимогою банку. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Враховуючи викладені норми, є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 4333,22 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 38,78 грн. Крім того слід зазначити, що відповідачем договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11347295000 від 16.05.2008 року, що є підставою стягнення кредитної заборгованості в даній цивільній справі оспорювався. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2016 року (т. 1 а.с. 129-135) в задоволенні позову [PERSON], до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору, відмовлено в повному обсязі. Вищевказане рішення залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області (т. 1 а.с. 143-146) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (т. 2 а.с. 108-111). Обставини, які викладені в запереченнях проти даного позову були підставою позову у цивільній справі про визнання недійсним договору і їм надана правова оцінка, викладена у вищевказаних судових рішеннях. Таким чином, судом не приймаються доводи відповідача, а позовні вимоги суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved