Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого просить суд: визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 5120885600:02:002:0063 та на 1/2 частину автомобілю Honda Civic; стягнути з [PERSON] на її користь 85\~400 грн. 1/2 частина вартості автомобілю Chery Tiggo, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] та здійснити поділ решти спільного майна подружжя\~. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 22.05.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду від 23.06.2017 року. Вказує, що у провадженні суду перебуває справа за позовом її колишнього чоловіка про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком. Тож, враховуючи вказане, та той факт, що у неї немає іншого житла, це і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Стверджує, що за час шлюбу подружжям за рахунок спільних коштів було завершене будівництво домоволодіння по [ADDRESS] . 12.12.2016 року право власності на зазначене майно зареєстровано на ім`я відповідача. Вважає, дане майно спільним сумісним, з посиланням на зайняття підприємницькою діяльністю нею під час шлюбу, а відповідача контролю за будівництвом їх спільного домоволодіння по [ADDRESS] . Також зазначає, що після закінчення будівельних та ремонтних робіт у домоволодінні ними за час шлюбу було придбано наступне майно: люстри та світильники, килими та штори, телевізійна тумба, комп`ютерний стіл, плазмовий телевізор, комп`ютер, ноутбук, кольоровий принтер,спільний гарнітур, три дивани, три крісла, гардероб, душова кабіна, бойлер, сантехнічне обладнання, обіденний стіл, стільці, морозильні камери, кухонний гарнітур, мийка, пральна машина, холодильник, хлібопіч, духовка, мікрохвильова піч, кухонний комбайн, кофе варка, фритюрниця, мультистайлер. До того ж зазначила, що в домоволодінні було споруджено дві підсобні будівлі та гараж, який повністю обладнаний під СТО. Для цього ними було придбано автомобільний підйомник, стенд для чистки форсунок, автомобільний комп`ютер, та сканер для діагностики автомобілів інструменти для ремонту автомобілів, холодильна вітрина. Окрім того, в шлюбі подружжям було придбано два автомобілі Honda Civic та Chery Tiggo, д.н.з. [NUMBER] . Перший автомобіль був придбаний за довіреністю, другий за договором купівлі-продажу в автосалоні м. Одеса з оформленням права власності на відповідача. З урахуванням усього вищевикладеного, вона вважає, усе перелічене майно спільною сумісною власністю подружжя, а тому і звернулась до суду з вищенаведеним позовом. Не погоджуючись з позовними вимогами відповідача надав до суду відзив від 06.06.2019 року, згідно яких стверджував, що житловий будинок та автомобіль Chery Tiggo, д.н.з. [NUMBER] є його особистою приватною власністю. Так, вказав, що рішенням виконкому Білгород-Дністровської ради народних депутатів № 165 від 30.05.1991 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та госпбудівель в [ADDRESS] . В цей час був оформлений паспорт на забудівлю усадьби в сільському населеному пункті та проведено співробітниками районної архітектури установки в натурі меж присадибної ділянки, виділеної [PERSON] . В 1991 році відповідач почав будувати будинок, що підтверджує квитанціями на придбання будівельних матеріалів. Вказує, що 17.11.2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та у зв`язку з тим, що будівництво будинку було майже завершено, вони зі сім`єю переїхали до будинку. В період спільного проживання з [PERSON] будівництво будинку було завершено, що підтверджується рішенням виконкому Приморської селищної ради № 192 від 28.11.2003 року «Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] ». Рішенням Приморської селищної ради [PERSON] була передана безкоштовно земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за тією ж адресою, та 20.12.2005 року оформлено державний акт на дану земельну ділянку за [PERSON] . В шлюбі з [PERSON] відповідач перебував до 22.04.2005 року. 22.05.2008 року [PERSON] повторно уклав шлюб з позивачем, у якому вони перебували до 23.06.2017 року. Відповідач стверджує, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , яка мешкала в РФ в м. Москва та на підставі заповіту заповідала усе належне їй майно [PERSON] . В подальшому відповідач вступив у спадщину на квартиру, розташовану в [ADDRESS] . 05.03.2011 року він продав вказане нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу [PERSON] за 4400000 рублів. Відповідно до заяви про купівлю іноземної валюти відповідачем було обміняне 4000 000 рублів на 139\~960,46 доларів США. На вказані грошові кошти в червні 2011 року він придбав автомобіль Chery Tiggo, д.н.з. [NUMBER] . Також зазначає, що частина коштів була витрачена ним на оренду магазину, з червня 2011 року по травень 2016 року, про який вказувала позивач, там було зроблено ремонт, витрачено кошти й на меблі та товар. Орендувати магазин та вести торгівлю позивач та відповідач перестали в 2016 році, тобто знаходячись у шлюбі. Тобто, грошові кошти та придбання автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. [NUMBER] та грошові кошти на ведення підприємницької діяльності були отримані [PERSON] від продажу квартири, яку він успадкував. Інший автомобіль про який вказує позивач ніколи не належав [PERSON] , оскільки він керував ним згідно довіреності. В подальшому вказаний автомобіль був повернутий власнику. Крім того, відповідач стверджує, що після розірвання шлюбу, [PERSON] самовільно вивезла з будинку 2 комплекту дитячої меблі, ліжка з матрацами, стіл кухонний, шаф вітринний, принтер, пральну машину, мультістайлер, посуд. З урахуванням усього вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 08 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду позовна заява позивача була залишена без руху. /т.1 а.с. 50/ 09 квітня 2019 року Ухвалою суду відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. /т.1 а.с. 54-55/ 02 травня 2019 року Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по вказаній справі. /т. 1 а.с. 63 - 64/ 02 травня 2019 року Ухвалою суду задоволена заява позивача про забезпечення позову частково. /т.1. а.с. 60-62/ 08 жовтня 2019 року Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. /т.1 а.с. 131-133/ 29 жовтня 2019 року Ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. /т.1 а.с. 148 - 150/ 03 листопада 2020 року Ухвалою суду було задоволено клопотання про витребування доказів по справі. /т.1 а.с. 224-225/ 06 травня 2021 року Ухвалою суду задоволено заяву представника позивача про стягнення штрафу за неподання витребуваних доказів. /т.1 а.с. 241-244/ В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позові. Представник відповідача, відповідач заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважають їх необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами по справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно з 22.08.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2017 року по справі № 495/4188/17. Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. /т.1 а.с. 16-17/ Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Дата державної реєстрації права власності 06.12.2016 рік. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,01 га, кадастровий номер 5120885600:01:001:0796, яка розташована за тією ж адресою. Дата державної реєстрації 24.01.2018 рік. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачем приєднано до матеріалів справи Витяг з ЄДР про фізичну особу-підприємця [PERSON] , з якого вбачається, що позивач з 2011 року займалась такими напрямами діяльності: КВЕД 47.62 роздрібною торгівлею газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах, код КВЕД 56.10. діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Підприємницька діяльність ФОП припинена 13.01.2016 року. Позивачем також приєднані копії накладних та товарних чеків, договір купівлі-продажу на придбання будівельних матеріалів та інструментів, замовлення меблів, купівлю морозильної камери, мультистайлеру, разом з тим жодних доказів того, що вказані покупки були придбані для ремонту спірного житлового будинку, а не наприклад, магазину, у якій здійснювалась підприємницька діяльність позивачем не надано. Нормативне обґрунтування. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч.1,2\~\~ст.61\~СК України,\~об`єктами\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя можуть\~бути будь-які\~речі,\~за винятком\~тих,\~які виключені\~з цивільного\~обороту.Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна пла\-та, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий раху\-нок у банківську (кредитну) установу. Як роз`яснено в п.23 \~\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, \~можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно зі \~\~\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні \~права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до \~\~\~ст. 69 СК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~\~норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~\~або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму\~статті 60 СК України\~застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Вказана правова позиція кореспондується з Висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.04.2017 року по справі №367/5390/14-ц. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Разом з тим, з матеріалів справи можливо достовірно встановити, що 30.05.1991 року згідно виписки з рішення виконкому Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів № 165, надано дозвіл гр [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку та госпбудівель для особистого підсобного господарства по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,26 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] було виготовлено паспорт на застройку садиби у сільському населеному пункті УРСР за адресою: [ADDRESS] . До того, на підставі вказаного рішення № 165 від 30.05.1991 року був підписаний акт виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника. У відповідності до довідки № 471 від 31.05.2019 року, виданої виконкомом Приморської сільської ради, згідно акту спільного проживання за адресою: [ADDRESS] в період з 17.11.2001 року по 22.04.2005 року дійсно проживали [PERSON] та [PERSON] , вели спільне господарство. Тож, в період попереднього шлюбу відповідача з [PERSON] виконавчим комітетом Приморської сільської ради було прийнято рішення № 192 від 28.11.2003 року « Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] » Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Приморської сільської ради № 81 від 07.04.1994 року про передачу безкоштовно для будівництва і обслуговування житлового будинку та госпобудівель земельну ділянку площею 0,25 га [PERSON] , 20.12.2005 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 857174. Відповідачем також приєднані копії квитанцій та накладних про придбання ним будівельних матеріалів на будівництво спірного житлового будинку. Згідно технічного паспорту на садибний /індивідуальний/ житловий будинок [ADDRESS] , в розділі характеристик об`єктів, житловий будинок та усі госпбудівлі, в т.ч. і гараж, про який вказувала позивача, що обладнаний під СТО, були збудовані 1991 року, тобто ще до перебування сторін у шлюбі. Вказане також\~підтвердила допитана\~в якості\~свідка в\~судовому засіданні\~ [PERSON] , яка пояснила що з відповідачем вони одружилися у 2001 році, проживали у його будинку, всі кошти вкладали у будинок, допомагали його батьки, збудоване було все, оскільки вони там проживали, на поділ майна не подавала, розлучилися мирним шляхом. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що дійсно будинок будувався ще до шлюбу відповідача з позивачем, допомагали батьки відповідача, практично все було побудовано. З урахуванням вищенаведених доказів, суд погоджується з ствердженнями відповідача про те, що даний житловий будинок був збудований за особисті кошти відповідача та спільної праці його та попередньої дружини, адже саме в цей час було завершено відповідне будівництво. Незважаючи на факт реєстрації даного нерухомого майна вже під час перебування [PERSON] у шлюбі з позивачем, відсутні докази спільної участі [PERSON] та [PERSON] у будівництві спірного нерухомого майна. Стосовно автомобілів Honda Civic та Chery Tiggo, 2011 року випуску, що за ствердженням позивача належали відповідачу, судом встановлене наступне. Дійсно, автомобілем Honda Civic відповідач керував на підставі довіреності, виданої [PERSON] 21.07.2010 року. Термін дії довіреності десять років. Однак, довіреність не є правовстановлюючим документом, а тому не можна включити даний транспортний засіб до спільно нажитого рухомого майна подружжя. Щодо автомобіля Chery Tiggo, 2011 року випуску, суд приймає до уваги надані відповідачем в якості його заперечень докази, а саме: дійсно згідно заповіту [PERSON] від 20.03.1998 року, яка померла [INFO] , вона усе своє майно, в.т.ч. квартиру за адресою [ADDRESS] заповідала [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири, відповідач, оформивши свої спадкові права, продав квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON] за 4\~400\~000 рублів. Згідно заяви на покупку іноземної валюти у Руському Міжнародному Банку № 2 від 18.03.2011 року, за 4000 000 рублів [PERSON] купив 139\~960,46 доларів США. Згідно специфікації у Додатку №1 до Договору 5144408 Y00557 від 02.07.2011 року, [PERSON] придбано автомобіль Chery Tiggo, 2011 року випуску за 108\~000 грн. 02.02.2019 року згідно договору купівлі-продажу спірний автомобіль продано [PERSON] [PERSON] за 170\~800 грн. У відповідності до листа територіального сервісного центру 5143 № 31/15/5143-О-11/АЗ від 29.03.2019 року, згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 29.03.2019 року на ім`я [PERSON] транспортні засоби в зареєстрованих не значаться. Автомобіль Chery Tiggo, 2011 року випуску перереєстровано з [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 5652/19/000997 від 02.02.2019 року на іншу особу. Позивач вважає спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, проте не надає суду жодних належних та об`єктивних доказів його купівлі за спільні кошти подружжя, в той час як відповідачем спростовні наведені позивачем вимоги та доведено взаємозв`язок одержаних коштів, внаслідок реалізованого у спадщину майна /ще до реєстрації шлюбу між сторонами/ та витрачених їх для купівлі спірного нерухомого майна. У відповідності до ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно стверджень позивача про купівлю нею техніки та предметів побуту для облагородження житлового будинку по [ADDRESS] , жодних доказів наявності даного майна у відповідача нею не надано, більш того заявляючи вимогу про поділ решти спільного майна подружжя, позивачем не конкретизовано та не деталізовано, поділ якого саме майна має здійснити суд. За таких обставин, виходячи із приписів діючого законодавства, із урахуванням позиції Верховного Суду, прийнявши до уваги фактичні обставини справи, на основі повно та всебічно досліджених доказів, наданих сторонами у якості їх обґрунтувань та заперечень, суд приходить до висновку про необґрунтованість, недоведеність та як наслідок неможливість задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя.

Outcome: dismissed