Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 30.06.2021 невідома особа, за допомогою шахрайських дій, внаслідок здійснення блокування мобільного номера позивача, оформила у відповідача кредит та отримала грошові кошти. За даним фактом внесені відомості до ЄРДР, триває досудове розслідування. Позивач особисто не вчиняв будь-яких дій, направлених на укладення кредитного договору, тому просить визнати його недійсним; зобов`язати відповідача скасувати та списати в повному обсязі згідно бухгалтерського обліку заборгованість позивача перед ним, вилучити з кредитної історії на ім`я [PERSON] інформацію про Договір про споживчий кредит №1605243 від 30.06.2021р., яка розміщена на сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій»; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Процесуальні дії у справі. 25.08.2021 позовна заява отримана судом. 28.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду. Провадження у справі відкрито. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 24.09.2021 надійшла інформація на виконання ухвали в частині витребування доказів. 25.10.2021 судом отримана уточнена позовна заява. 26.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви та клопотання. Представник позивача заявила клопотання про проведення засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин, відзив не надав. За таких обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 30.06.2021 року складено текст Договору про споживчий кредит №1605243, в якому сторонами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] . Позика надана позичальнику за допомогою вебсайту Позикодавця, здійснена його ідентифікація та використано Електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Зазначений текст договору формально відповідає поняттю «кредитний договір». (а.с.48-53). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором отриманий Позичальником за допомогою СМС-коду, надісланого на телефон, зазначений у договорі - [NUMBER] . Даний телефонний номер обслуговувався в мережі ПрАТ «Київстар» відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надавались знеоособлено (анонімно) і ПрАТ «Київстар», як оператору, не відомо, хто саме користувався зазначеним телефонним номером у період часу з 29.06.2021 по 30.06.2021. 29.06.2021 на підставі звернення знеоособленого абонента, що користувався телефонним номером [NUMBER] було здійснено заміну SIM-картки в магазині ТОВ «СВП Плюс» за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 2. 30.06.2021 на підставі звернення знеоособленого абонента, що користувався телефонним номером [NUMBER] було здійснено заміну SIM-картки в магазині ТОВ «ФРЕШ-КОМ» за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Перемоги, 25 (а.с.37,38). Зі слів позивача, він є користувачем даного телефонного номера, але 29.06.2021 приблизно у період часу з 12:00 год. невідомою особою було здійснено блокування цього мобільного номера і він відновив свою SIM-карту 30.06.2021, перейшовши на умови обслуговування даного номера за контрактом для забезпечення подальшої безпеки від шахрайських дій. Відновлення SIM-карти [PERSON] здійснив 30.06.2021, оскільки в період часу з 27.06.2021 по 29.06.2021 перебував з дружиною у м. Київ. Прибув у м. Кривий Ріг 29.06.2021 о 23:23 год. (а.с.57-60). Грошові кошти перераховані на номер банківської карти [NUMBER] без визначення особи, якій вона належить, банк-емітент RAIFFEISEN BANK AVAL (а.с.55). За повідомленням АТ «Райффайзен Банк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] - рахунків, в т.ч. платіжної картки [NUMBER] - не знайдено (а.с.86). 05 липня 2021 року [PERSON] звернувся до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення злочину щодо оформлення на його ім`я за допомогою шахрайських дій кредитних договорів, про що 03.08.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021046610000125, розпочато досудове розслідування (а.с. 6,7). Зміст спірних правовідносин. Зміст спірних правовідносин витікає із факту підписання договору іншою особою, ніж сторона договору - відсутності волевиявлення особи на його укладення. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Підроблення підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що сфера дії закону поширюється на відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит. Статтею 14 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Застосування судової практики. При вирішенні даної справи судом також враховується Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що Договір про споживчий кредит №1605243 від 30.06.2021 позивачем не підписувався та не укладався. Отже, спірний договір слід вважати неукладеним. За таких обставин, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем (визнання правочину недійсним відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України) не може бути застосовано до правочину, який фактично не відбувся. Питання про припинення такого зобов`язання вирішенню також не підлягає. При цьому, посилання позивача на те, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» він вважає порушеними свої права як споживача фінансових послуг не є слушним, оскільки положення зазначеного закону не поширюється на договори кредиту, які фактично не були укладені. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, в розумінні норм пункту 2 частини 2 статті 16 ЦК України, отже задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивач посилався на звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки судом встановлено, що положення цього закону не поширюється на дані правовідносини, судовий збір, у зв`язку з відмовою у позові, слід покласти на позивача. Витрати на професійну правничу допомогу також покладаються на позивача, в зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: approved