Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Публічне акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») 18 січня 2018 року звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.05.2015 в загальному розмірі 19546,12 грн. та понесених судових витрат в розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» 07.05.2015 з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписав заяву, згідно якого отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору станом на 18.12.2017 [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 19546,12 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 998,00 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 344,44 грн., пені в розмірі 16796,72 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 906,96 грн. 07 травня 2018 року ухвалою суду було відкрите провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 04 червня 2018 року. Ухвалою суду від 04 червня 2018 року було витребувано від ПАТ КБ «ПриватБанк» копію анкети-заяви позичальника на ім'я [PERSON] та відкладено судовий розгляд на 02 липня 2018 року. Ухвалою суду 02 липня 2018 року у зв'язку із нез'явленням учасників справи відкладено судовий розгляд на 30 липня 2018 року. 12 липня 2018 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 04.06.2018 надійшла заява від представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Гаренко Н.В. про те, що кредитний договір додано до позовної заяви. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Гаренко Н.В. у позовній заяві надала згоду на розгляд справи у заочному порядку, а також розгляд справи за відсутності представника банку в разі неявки у судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із зазначеним, 30.07.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Позивач у позовній заяві вказує на те, що 07.05.2015 з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписав заяву, згідно якого отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Зазначене вказує на те, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання споживчого кредиту, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про банки та банківську діяльність». Згідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України для кредитного договору обов'язкова письмова форма. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України лише правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст. 203 ЦК України). Таким чином, відповідно до вказаних норм ЦК України договір кредиту є укладеним з моменту підписання сторонами умов договору, стосовно яких вони дійшли згоди. Так, стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, який передбачає, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, на підтвердження факту існування кредитних правовідносин між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. (а.с. 43). Водночас надана суду копія анкети-заяви перебуває у нечитабельному вигляді, що унеможливлює перевірку та встановлення обставин, які зазначає ПАТ КБ «ПриватБанк» у даній позовній заяві щодо умов отримання кредитних коштів [PERSON] Окрім цього маючи процесуальну можливість надати копію анкети-заяви підписаною [PERSON] 07.05.2015, позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 04 червня 2018 року з надання вказаного доказу у читабельному вигляді. Окрім цього наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 44,45-59) не підписані сторонами, що вказує на неможливість встановлення погодження із вказаними тарифами та умовами [PERSON] Також позивачем в позовній заяві зазначено про наявність заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 18.12.2017 року, яка становить 19546,12 грн, з яких: 998,00 грн. - заборгованість за кредитом, 344,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16796,72 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 906,96 грн. - штраф (процентна складова). Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому відповідно до ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, тобто в даному випадку діє презумпція вини цієї особи. На підтвердження порушення умов кредитного зобов'язання та наявності заборгованості у відповідача Банком надано розрахунок заборгованості (а.с.42), який є аналітичним документом банку, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та достовірності обрахування розміру боргу. Окрім цього, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Позивачем не надано суду доказів які вказують про відкриття банківського рахунку на ім'я [PERSON], даних первинного бухгалтерського обліку кредитних операцій за рахунком відкритого на ім'я відповідача, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», які відображають рух коштів на рахунку клієнта, що позбавляє суд можливості встановити наявність порушення умов кредитного зобов'язання відповідачем та перевірити проведений в односторонньому порядку розрахунок визначеної заборгованості останнього перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, надана ПАТ КБ «ПриватБанк» анкета-заява перебуває у нечитабельному вигляді та унеможливлює перевірку судом обставин зазначених у позовній заяві, інші ж докази подані позивачем не підтверджують факту укладення між сторонами кредитного договору на умовах зазначених у позовній заяві. Окрім цього позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження відкриття банківського рахунку на ім'я [PERSON] та здійснення відповідачем банківських операцій, які призвели до виникнення заборгованості. Встановивши вказані обставини та надавши належну оцінку доказам на які позивач посилається на підтвердження заявлених ним вимог у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог з наявності заборгованості [PERSON] за кредитними правовідносинами станом на 18.12.2017 року, яка становить 19546,12 грн, з яких 998,00 грн. - заборгованість за кредитом, 344,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16796,72 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 906,96 грн. - штраф (процентна складова), що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 203, 205, 207, 610, 614, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність» та

Outcome: dismissed