Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивачка у вересні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 17.08.2021 дізналася, що постановою приватного виконавця Сумського територіального округу Савенка Юрія Олександровича відносно неї відкрито виконавче провадження №66532792 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №26261 від 30.04.2021 року про звернення стягнення на предмет коштів боржника та задоволення вимог відповідача у розмірі 20996,62 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки чинна на цей час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ураховуючи постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року передбачає вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Крім того, у нотаріуса були відсутні первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Розрахунок боргу, здійснений відповідачем, не може вважатись документом, який підтверджує безспірність вимог до боржника. [PERSON] стверджує, що кредитного договору з відповідачем не укладала та кредиту не отримувала. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26261, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Києва Остапенком Євгеном Михайловичем 30.04.2021 щодо звернення стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Товариством не подано відзив на позов. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 06.09.2021 року до подання позовної заяви до суду за заявою позивачки судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 20.09.2021 року позовну заяву залишено без руху, а позивачці надано строк для усунення недоліків. Позивачка 05.10.2021 року усунула недоліки зазначені в ухвалі суду. Ухвалою суду від 07.10.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 08.11.2021 року за клопотання позивачки витребуваного письмові докази. Приватним виконавцем Савенко Ю.О. 16.11.2021 надано витребувані докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що Позивач та ТОВ «Мілоан» уклали Кредитний договір №2525207 від 23.08.2020 року, за умовами якого позикодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5400 грн., строком на 10 днів з 23.08.2020, а термін повернення кредиту 02.09.2020 року. Сукупна вартість кредиту складає 7776,00 грн. та 2376 грн. платежі та інші витрати; 1606,00 грн. відсотків річних у процентному значенні, комісія за надання кредиту 1026 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 1350,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом. Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.30-32). Між ТОВ «Мілоан» та відповідачем 12.01.2021 року був укладений Договір відступлення прав вимоги № 59-МЛ, за умовами якого до відповідача у цій справі у тому числі перейшло право вимоги за договором №2525207 від 23.08.2020 року на загальну суму боргу 20066,62 грн. Судом установлено, що за заявою відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 30.04.2021 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі № 26261, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором за № 2525207 від 23.08.2020, укладеним боржником з ТОВ «ТОВ «Міолан» правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги №59-МЛ від 12.01.2021 № є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.64). У спірному виконавчому написі указано, що стягнення заборгованості здійснюється за період із 11.01.2021 по 28.04.2021 у сумі: 3563,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15477,62 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченим відсоткам; 1026,00 грн. заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, загальна сума заборгованості враховуючи плату за видачу виконавчого напису сплаченої стягувачем становить 20996,62 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 26261 від 30.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. постановою від 17.08.2021 було відкрито виконавче провадження № 66532792 (а.с.9, 10, 11, 12). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між позивачем та ТОВ «Міолан» Договір №2525207 від 23.08.2020 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). [PERSON] заперечила факт укладення кредитного договору з відповідачем, але не оспорила фат укладення кредитного договору №2525207 від 23.08.2020 року з ТОВ «Мілоан», правонаступником прав за яким набув відповідач. У позові позивачка не погоджується з розміром заборгованості, яка указана у спірному виконавчому написі. Відповідач не надав до суду належних письмових доказів щодо кожної складової боргу з відомостями про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. За таких обставин, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. за подання позову немайнового характеру та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved