Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2016 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 грудня 2007 року у виконавчому комітеті Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис за №04. Неповнолітнього [PERSON], [INFO], залишено проживати разом з батьком. Рішення суду вступило в законну силу 21 листопада 2016 року. У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом у рішенні від 09.11.2016 року не повно відображено його вимогу щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. У позовній заяві він, з підстав того, що відповідачка постійно перебуває у довготривалих відрядженнях за межами України, залишаючи дитину на нього, просив суд при розірванні шлюбу між ним і відповідачкою залишити сина на його вихованні з визначенням місця проживання разом з батьком. Відсутність у судовому рішенні речення про залишення неповнолітньої дитини на вихованні батька, є перешкодою для його звільнення з військової служби, згідно ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», за сімейним обставинами для подальшого виховання і утримання дитини. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З матеріалів справи убачається, що позивач [PERSON] у позовній заяві просив суд після розірвання шлюбу між ним і [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на вихованні та проживанні з батьком /а.с.3-4/. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила обставину того, що з грудня 2014 року припинила шлюбні відносини з позивачем і з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з батьком, оскільки в неї склалося особисте життя, вона постійно перебуває у тривалих відряд-женнях, тому не заперечує щоб дитина, після розірвання між ними шлюбу, залишилася проживати з батьком. При ухваленні рішення судом, відповідно до ст.160 СК України, було визначено тільки місце проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, оскільки поняття - проживання дитини разом з батьком(матірю), включає в себе виховання і утримання дитини. Згідно ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», військовослужбовці на їх прохання можуть бути звільненні з військової служби через такі сімейні обставини: виховання матірю (батьком) військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (ним) проживають, без батька (матері). Враховуючи, що судом при ухваленні рішення про розірвання шлюбу між сторонами і визначення місце проживання неповнолітньої дитини не було звернуто увагу на те, що батько неповнолітньої дитини є вісько-вослужбовець і на нього розповсюджується дія ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. На підставі ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»,

Outcome: approved