Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 березня 2016 року з вини відповідача [PERSON] , потерпілому [PERSON] заподіяні матеріальні збитки внаслідок пошкодження його транспортного засобу. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулася до позивача з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 24724 від 05.05.2016 про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю потерпілої особи, розмір матеріального збитку склав 7562501 білоруських рублів. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 11201,07 грн. (7562501 білоруських рублів (вартість відновлювального ремонту) + 1120500 білоруських рублів (витрати на послуги експерта) = 8683001 білоруських рублів, що згідно курсу НБУ щодо іноземної валюти станом на 26.04.2016 складає 11201,07 грн. З посиланням на норми ст.1191 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресної вимоги на його користь кошти, виплачені потерпілій особі в сумі 11201,07 грн. та судові витрати у справі. Заперечення відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав. Мотивувальна частина рішення. Судом встановлено, що 27 березня 2016 року о 16 год. 00 хв. [PERSON] в м. Ковелі, по вул. Брестській, керуючи автомобілем марки «Опель Омега», номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Авенсіс», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2016, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, у зв`язку з чим, позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 11201,07 грн. Факт відшкодування шкоди та понесених МТСБУ витрат підтверджується платіжним дорученням № 7404 рв від 30 вересня 2016 року та наказом № 7404 від 27 вересня 2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] . Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; зокрема, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як роз`яснено в п.26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. За змістом положень ст.ст.993, 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги суб`єкта оціночної діяльності, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн., який слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved