Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016 року частково задоволено позов [PERSON]; вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 73 009 гривень 04 коп. заборгованості за договором позики (розпискою) від 22.08.2015р. (в т.ч. три проценти річних та індекс інфляції) та 740 гривень 10 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 06.05.2016р. заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. у справі за позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики залишено без задоволення. Вказане рішення суду від 05.04.2016р. оскаржив представник відповідача [PERSON] [PERSON] шляхом подачі до Апеляційного суду Львівської області відповідної апеляційної скарги. В процесі розгляду даної скарги, встановлено відсутність в резолютивній частині рішення вирішення питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так, згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30.05.2016 року, цивільну справу за скаргою представника відповідача [PERSON] [PERSON] на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. З огляду на положення ч.3 ст.220 ЦПК України та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, з причин неявки учасників процесу (сторін), фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Оглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ст.214, п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілу між сторонами судових витрат, результат вирішення якого повинен бути зазначений, зокрема, і у резолютивній частині рішення суду. Як вбачається з тексту рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. (в т.ч. його резолютивної частини), ухваленого за результатами розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, суд належним чином не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до п.1.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів цивільного позову вбачається, що позивач сплатив судовий збір лише за вимогу матеріального характеру в сукупному розмірі 740,10 грн., в той час як позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди залишилась неоплаченою судовим збором. З заявою у відповідності до ст.82 ЦПК України позивач не звертався. Виходячи зі змісту законодавчих положень, які закріплені зокрема в ст.88 ЦПК України та Законі України «Про судовий збір» можна зробити висновок, що у разі відмови позивачу в задоволені його позову (в даному випадку в частині позовних вимог, що стосуються стягнення відшкодування моральної шкоди) понесені ним витрати не відшкодовуються та справляються в дохід держави. Оскільки рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. позов [PERSON] задоволено частково та зокрема, відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди, а судовий збір за вимогою немайнового характеру при подачі даного позову позивачем не сплачувався, суд вважає за необхідне додатково вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме стягнути з позивача [PERSON] в користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України та

Outcome: approved