Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] скерувала 09.04.2020 до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 03 січня 2018 року у виконавчому комітеті Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №01. Однак на даний час подружні відносини вони не підтримують та на розгляді Кіцманського районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Від шлюбу у них з відповідачем є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вказує на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча може надавати оскільки є працездатним на не має інших непрацездатних утриманців. Враховуючи, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте працює по найму, займається сільським господарством, а тому позивач ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Також позивачка зазначає, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, просить стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі2250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 28 квітня 2020 року. 28 квітня 2020 року у підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду 28.04.2020 подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, скерував 28.04.2020 заяву про розгляд справи за його відсутності через карантин. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнав в повному обсязі. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги повне визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно наданої суду копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 січня 2018 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 січня 2008 року виконавчим комітетом Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області,актовий запис №01 (а.с.8). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області03 січня 2018 року (а.с.6). Згідно довідки № 796, виданої Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 14 від 06.04.2020, [PERSON] , 1994 року народження, згідно договору оренди від 20.08.2019 року проживає разом із донькою [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] без реєстрації (а.с.7). Норми права, які застосував суд, мотиви з яких виходив суд та оцінка суду Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в даному конкретному випадку, суд враховує факт проживання дочки з матір`ю; вік дитини, матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим, працездатного віку, відсутність у нього інших утриманців, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки, з врахуванням їх визнання відповідачем, підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки, на утримання їх малолітньої дитини дочки [PERSON] у розмірі 2250 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, оскільки таке відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дочки, та створенню належних умов її фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів на утримання позивачки, суд зазначає наступне. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України - дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на те, що, як зазначає позивач, вона не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує лише соціальну допомогу у зв`язку із здійсненням догляду за дитиною до трьох років, а відповідач отримує дохід, так як працює неофіційно по найму, суд приходить до висновку, що позивач, як мати дитини [PERSON] , [INFO] , що проживає із нею, має право на утримання від батька дитини, а відповідач має реальну можливість таку допомогу надавати. Таким чином, враховуючи позицію сторін по справі, факт перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також встановлені в судовому засіданні обставини по справі, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення, враховуючи визнання позову відповідачем, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 09.04.2020. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved