Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Служба у справах дітей СМР в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачі проживали в не зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] (рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.07.2013 року, відповідач визнаний батьком [PERSON], [INFO].), але подружнє життя не склалося. Згідно інформації дитячої клінічної лікарні Святої Зінаїди від 02.11.2015 року служба у справах дітей СМР виявила родину [PERSON], яка покинула своїх дітей на бабусю [PERSON] У результаті проведених заходів службою у справах дітей СМР була проведена робота з батьками. [PERSON] надала пояснення, що вона має бажання займатися вихованням дітей, лише тимчасово покидала на маму, щоб заробити кошти на їх утримання. Проте у жовтні 2016 року до служби у справах дітей СМР звернулась [PERSON] та повідомила, що її донька знову покинула доньку [PERSON] та поїхала у невідомому напрямку, вона ніде не працює, вихованням доньки не займається, на утримання дитини кошти не надає, веде аморальний спосіб життя. Батько [PERSON] з донькою взагалі не спілкується, їй не відомо про місце його перебування. У заяві також повідомила, що вона не може займатися вихованням онуки через стан здоров'я, має першу групу інвалідності по зору та потребує постійної сторонньої допомоги. На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я складеного 17.10.2016 року, рішенням виконавчого комітету СМР від 15.11.2016 року №627, [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Сумського дитячого будинку ім.С.П.Супруна. Батьку дитини [PERSON] було повідомлено про те, що [PERSON] поміщена до інтернатного закладу, але він відмовився забрати дитину із закладу. Згідно інформації Сумського дитячого будинку за час перебування [PERSON] у закладі з 17.09.2016 року по 23.03.2017 року мати відвідала доньку лише 2 рази, батько взагалі не відвідував. До служби у справах дітей СМР ніхто з батьків з заявою повернути дитину не звертався. За таких обставин просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини на особистий рахунок. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, а також зазначив, що ним було подано позовну заяву щодо оспорювання батьківства, однак у її задоволенні йому було відмовлено. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явилась, про причини не явки суд не сповістила. Представник Сумського дитячого будинку ім.С.П.Супруна [PERSON] просить позов задовольнити. Представник Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4) Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.07.2013 року, [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8-9) На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я складеного 17.10.2016 року, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.11.2016 року №627, [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Сумського дитячого будинку ім.С.П.Супруна (а.с.5,6,7) Як вбачається з листа № 215 від 23.03.2017 року Сумського дитячого будинку ім.С.П.Супруна за час перебування [PERSON] у закладі з 17.09.2016 року по 23.03.2017 року мати відвідала доньку лише 2 рази, батько взагалі не відвідував (а.с.14) Також встановлено, що до служби у справах дітей Сумської міської ради ніхто з батьків з заявою повернути дитину не звертався. Стаття 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав передбачено ст.164 СК України. Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15 і 16 постанови ПВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до приписів принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], оскільки батьки не приймають участі у вихованні та утриманні доньки, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків (а.с.103-104) Крім того, з письмового пояснення [PERSON] вбачається, що вона ознайомлена з матеріалами позову, їй відомо, що справа про позбавлення її батьківських прав відносно доньки розглядається в суді, проте намірів повернути [PERSON] в сім'ю не виявила. На думку суду, поведінка відповідачів свідчить про незацікавленість їх як батьків у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання свої батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], а саме: не спілкуються з дитиною, не виявляють бажання її побачити, матеріально не забезпечують дитину, не створюють належні умови для проживання та навчання дитини, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток. Суд враховує, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини, що є підставою для застосування до них крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Отже, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, ч. 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідачі є особами працездатного віку, мають нормальний стан здоров'я, мають об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачі не надали, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідачів аліментів по 1/4 частини з кожного з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.07.2017 року. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з в дольовому порядку з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: approved