Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 34\~813,34 Долар США, що за курсом 26,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2016 року складає 913\~850,13 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 20.01.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №78994-SOGL у відповідності до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 Долар США. Відповідачі порушили умови договору щодо повернення кредиту, на їх адресу були направлені повідомлення від 17.04.2016 року №30.1.0.0/5-SAMND23000015194177 згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих від 29.04.2016 року, однак зобов'язання ними не виконані, тому позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Його представник подав заяву про застосування строків позовної давності. Зазначив що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів перебіг позовної давності слід відраховувати від дати кожного чергового платежу згідно графіку погашення кредиту, останньою датою якого є 20.10.2010 року. Жодного договору про збільшення позовної давності до 6,5 років між позивачем та відповідачем не укладалося. Тому так як позов поданий 26.05.2016 року тобто зі спливом 6 років і 4 місяців від моменту можливого виникнення факту порушення прав позивача, останній у значній мірі пропущено встановлений ЦК України строк звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №78994-SOGL у відповідності до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 Долар США на споживчі цілі. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Пунктом 2.1.1. розділу 2 Права та обовязки сторін Договору встановлено, що надання кредиту шляхом перерахування коштів на картковий рахунок №4405885220656141 відкритий ПриватБанком для позичальника відповідно до договору №78994-CARD від 30.07.2007 року у вигляді Траншей сукупна величина сальдо по яким не буде перевищувати суму, обговорену п. 1.2. даного Договору, при умові виконання позичальником обовязків, передбачених п.2.2 Договору. Банк згідно Договору №№78994-CARD про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної картки «Мікрокредит» від 30.07.2007 року надає клієнту пакет послуг для чого відкрив карткові рахунки і видав карту. Платіжна картка миттєвого випуску: тип карти Visa Electron, вид карти Мікрокредит, валюта карти USD, строк дії карти 3 роки (п.п.1.1, 1.2 Договору). Відповідно до п.8.3. Договору у випадку наявності заборгованості по перерозтраті платіжного ліміту по карті і непогашенні клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне відновлення дії карти можлива тільки після повного погашення заборгованості клієнтом. П.8.6 договір діє до моменту виконання сторонами обовязків. Договором про видачу траншу №78994-SOGL п.1.1. прописано, що у відповідності до Договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2. Кредитного договору №№78994-SOGL. Кошти, надані Банком надаються в сумі, яка не перевищує суму ліміту вказаного п.1.2. Договору на строк та на умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути отриманий транш кредиту, сплатити проценти на суму траншу кредиту у встановлені строки, а також виконати свої обовязки відповідно до договору в повному обсязі. Згідно із Додатком №1 до Кредитного договору №№78994-CRЕD від 30.07.2007 року, що є невідємною частиною кредитного договору, зазначено графік погашення кредиту та відсотків; сума кредиту 20\~000 дол. США, останньою датою погашення 20.01.2010 року. Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-14 цс14 і є обовязковим для застосування судами України відповідно до ч.1\~ст.360-7 ЦПК України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року по справі № 6-127 цс 14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі -\~не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобовязання до 20.10.2010 року (п. 1.3 договору). Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Відповідно до ч.4\~ст.267 ЦПК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність встановлені законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вчиняється таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У договорі від 30.07.2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Враховуючи наведені обставини, факт предявлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до відповідача 09.06.2016 року, заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Outcome: dismissed