Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 07 грудня 2020 року позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що [PERSON] (далі - відповідач) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву від 01 березня 2017 року, згідно якої отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 16500.00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та порушив умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушив умови договору. Станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість становить 33 436.24 грн.; яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 30500.83 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту - 00.00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 30500.83; заборгованість по відсоткам (процентам) за користування кредитом - 00.00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 00.00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625 Цивільного кодексу України - 2835.41 грн.; нарахована пеня - 100.00 грн; нараховано комісії - 00.00 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить - 33436.24 грн. станом на 12 жовтня 2020 року, та судові витрати пов`язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 2102.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримає в повному обсязі В судове засідання відповідач не з`явився. В матеріалах справи наявна письмова заява, згідно якої останній визнає вимоги частково з розрахунку довідки наданої представником Банку ,згідно яої його заборгованість складає 11 331.16 грн. також не заперечував щодо стягнення з нього судових витрат. Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від відповідача надійшло заперечення (заява) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 11 січня 2021 року судом постановлена ухвала про подальший розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом в судове засідання сторін. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, надали суду відповідні заяви про розгляд справи у своєї відсутності. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 14 грудня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 11 січня 2021 року з подачею відповідачем заяви з запереченням проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. Від відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яка була задоволена та 11 січня 2021 року постановлена ухвала суду про те, що розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Позовні вимоги прохав задовольнити в зазначеному в позовній заяві розмиру. В судове засідання відповідач не з`явився. В матеріалах справи наявна письмова заява, згідно якої він не заперечує проти стягнення заборгованості в визначеному у довідці позивача від 18 січня 2021 року розміру. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» за справою з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 01 березня 2017 року, згідно якої відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умов наданих послуг (договору) відповідач повинен виконувати правила користування платіжною карткою для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту), за відсотками, комісією та інших витрат. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В подальшому л розмір кредитного ліміту був збільшений до 16500.00 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на платіжну картку. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з розрахунку, станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість становить 33 436.24 грн.; яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 30500.83 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту - 00.00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 30500.83; заборгованість по відсоткам (процентам) за користування кредитом - 00.00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 00.00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625 ЦК України - 2835.41 грн.; нарахована пеня - 100.00 грн; нараховано комісії - 00.00 грн. 18 січня 2021 року представником позивача надано довідку №Т4АLR38VF2T1E5HN та розрахунок заборгованості за Договором б/н від 01 березня 2017 року, з яких вбачається, що у відповідача зменшилась сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) і становить 11 331.16 грн. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 статті 638 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець , в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 статті 638 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві - анкеті позичальника від 01 березня 2017 року процентна ставка, штрафні санкції за не виконання зобов`язання не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками (процентами), нараховану пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 березня 2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Проте в обґрунтовування позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Отже, суд дійшов висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-якій редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»(далі Закон № 1023-ХІІ). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним поданням, щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, у даному випадку анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З наданих до суду матеріалах вбачається що відповідачем були отримані наступні кредитні картки : 07 червня 2007 року № [NUMBER] , термін дії до квітня 2009 року; 01 березня 2017 року № [NUMBER] , термін дії травень 2019 року; 11 січня 2019 року № [NUMBER] , термін дії січень 2023 року. Таким чином, правовідносини між сторонами продовжуються і на теперішній час. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору за правилам ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно зі статтями 251, 253 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення відсотків в сумі 2835.41 грн. нараховані відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України не можуть бути задоволена оскільки, така вимоги має місце після закінчення терміну договору, в даному випадку строку дії картки. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи надані суду докази, досліджені у їх сукупності суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача заборгованості сумі 11331.16 грн. В частині стягнення з відповідача, відсотків та пені позовні вимоги задоволення не підлягають, як заявлені безпідставно. Протилежного позивачем суду не надано. Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 № 14-131цс19. Судові витрати, які підлягають стягненню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем були зменшені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 714.68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial