Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 21.08.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з профзахворюванням, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 140 000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.. Вказує, що він пропрацював понад 33 років (з 01.08.1988 по 12.05.1993 та з 20.06.1999 по 08.08.2019) на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК». Понад 18 років працював машиністом насосних установок РЗФ №1 ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, в насідок чого йому було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першо-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеню. Радикулопатія попереково-крижова L4-S1 зліва з помірними статико-динамічними порушеннями, радікулопатія С5-С7 білатеральної з помірно вираженими статико-динаміними порушеннями з нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), які виникли з вини ПрАТ, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання. Причиною виникнення професійного захворювання стало : перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремнію діоксину кристалічного з вмістом пилу від 10% - 70%(аерозоль переважно фібро генної дії) в 2,4 рази (4,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3); важкість праці, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується в ручну 36 кг. при нормативному значені до 30; робоча поза (незручна) становить від 26,3 до 58,2 % при нормативному значені 25% , нахили корпусу становлять 354 при нормі до 100; рівень шуму перевищує допустимий на 12 дБА (92 при ГДР 80 дБА). 13.08.2019 довідкою МСЕК [PERSON] первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 55 %, з яких: 30 % - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ, 5 % - туговухість, та встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ 140000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 12.09.2019 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Безущенко О.В. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 10.10.2019 на задоволенні позову наполягає, з підстав викладених в позовній заяві, 19.11.2019 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача Безущенко О.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні, на підставах викладених у відзиві на позов. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10-00 год. 09.09.2019. 09.09.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 10.10.2019, за клопотанням представника відповідача Безущенко О .В., у зв`язку з наданням часу для підготовки відзиву на позов. 10.10.2019 в судовому засіданні оголошено по справі перерву до 11-00 год. 20.11.2019, перед дослідження письмових матеріалів справи. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 01.08.1988 по 08.08.2019 працював а ПрАТ «ПівнГЗК», 18 років 9 місяців працював машиністом насосних установок РЗФ №1 ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 6-8). 18.04.2019 актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено наявність у позивача професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першо-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеню. Радикулопатія попереково-крижова L4-S1 зліва з помірними статико-динамічними порушеннями, радікулопатія С5-С7 білатеральної з помірно вираженими статико-динаміними порушеннями з нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періатрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), що також підтверджується медичними висновками, виписками з епікризів, епікризами, (а.с. 15-18, 13-14, 22-41). Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 квітня 2019 року, причиною виникнення професійного захворювання стала робота машиніста насосних установок рудозбагачувальної фабрики №1 з ведення процесу транспортування пульпи із рудозбагачувальної фабрики до шламовідстойників, регулювання режиму роботи двигунів та насосів типу 5 ГРВ8, 8Гр8, ОRION, VASA, HD 507, VASA 7010, ПНВГ, забезпечення заданого тиску води і пульпи в мережі, що обслуговується, безперервна робота насосів двигунів, виявлення та усунення несправності в роботі устаткування, що обслуговував, обчищення та змащування деталей і вузлів устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, важкості праці та шуму, а саме: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремнія диоксиду кристалічного (SiO2) з вмістом у пилу від 10% до 70% (аерозоль переважно фібро генної дії) в 2,4 рази (4,8 при ГДК 2,0 мг/м3), важкість праці: робоча поза (незручна) становить від 26,3 % до 58 % при нормативом значенні до 25%, нахили корпусу становлять 354 при нормі 100, важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну кг: 36 при нормативному значенні до 30, рівень шуму перевищує допустимий на 12 дБА (92 при ГДР 80 дБА), запропоновано в.о. генерального директора Скачкову А.А. підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, слуху та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно норм діючого законодавства, та дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операції, непереривності виробничих процесів, фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць (а.с. 15-18). Довідками МСЕК від 13.08.2019 позивачу первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 55 %, з яких: 30 % - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ, 5 % - туговухість, та встановлено третю групу інвалідності, за висновком яких він потребує забезпечення медикаментами, виробами медичного призначення, санітарного лікування, ЛОР (а.с. 19, 20). Згідно Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, умови праці [PERSON] за період роботи з 24.05.2000 по даний час - машиністом насосних установок на рудозбагачувальній фабриці №1 за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с. 9-12). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 квітня 2019 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме 18 років 9 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів на ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с.15-18), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремнія диоксиду кристалічного (SiO2) з вмістом у пилу від 10% до 70% (аерозоль переважно фібро генної дії) в 2,4 рази (4,8 при ГДК 2,0 мг/м3), важкість праці: робоча поза (незручна) становить від 26,3 % до 58 % при норматином значенні до 25%, нахили корпусу становлять 354 при нормі 100, важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну кг: 36 при нормативному значенні до 30, рівень шуму перевищує допустимий на 12 дБА (92 при ГДР 80 дБА). Шкідливі умови праці машиніста насосних установок на рудозбагачувальній фабриці №1 за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Згідно п. 18 акту рекомендовано в.о. генерального директора Скачкову А.А. підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, слуху та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно норм діючого законодавства, та дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операції, непереривності виробничих процесів, фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме понад 18 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 % та отримання ним 3 групи інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 82 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Згідно із договором про надання правової допомоги від 20.08.2019, укладеного між адвокатом Радченко О.М. та [PERSON] адвокат зобов`язався надати наступні види правової допомоги клієнту: надання усної консультації, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви, копіювання документів для складання позовної заяви, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, вивчення судової практики суду, складання процесуальних документів (а.с.43). У акті виконаних робіт від 20.08.2019 та розрахунку від 20.08.2019 наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с. 44, 45). Згідно квитанції № 02/08/19 від 20 серпня 2019 року позивачем було сплачено 3000 грн. за договором про надання правничої допомоги (а.с. 46). Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат, тому з відповідача слід стягнути 3000 грн. витрати на правову допомогу. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з профзахворюванням та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 820 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial