Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2020 року стягнено з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів за договорами утримання [PERSON] та [PERSON] від 04.02.2020 року на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 12150 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень та стягнено з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6720 (шість тисяч сімсот двадцять) гривень. За заявою представника позивача адвоката Натини А.О. судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні судом рішення суду, про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати, не було вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень. Відповідно до п. 3 ч.1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З метою ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень, суд викликав сторони в судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Натина А.О. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Просили провести судове засідання без фіксації технічними засобами. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, при цьому кожного разу повідомлявся у передбачений законодавством спосіб. Ніяких клопотань, заяв від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи №638/9834/20, суд зазначає наступне. Частиною 1ст.133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України,до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Також Європейський суд з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2020 року між позивачем у справі [PERSON] та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі адвоката Натини А.О., укладено договір про надання правової допомоги адвокатських послуг. Відповідно до п. 2.1. Договору, розмір гонорару за надання правової допомоги згідно Договору та порядок його оплати визначається сторонами в додатковій угоді до цього Договору, яка є невід`ємною частиною Договору. Згідно копії Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги адвокатських послуг від 26 червня 2020 року, сторонами угоди узгоджено розмір адвокатського гонорару за надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати, зокрема: надання правової консультації з аналізом документів або без таких - 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 копійок за одну годину роботи; підготовка процесуальних документів, зокрема позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив, апеляційної скарги, касаційної скарги, будь-якого роду та типу клопотань, заяв, пояснень, які подаються до суду - 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 копійок за одну годину роботи; представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні у справі про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати - 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 копійок за одну годину судового засідання, в якому буде брати участь адвокат. Представником позивача адвокатом Натиною А.О. 10 листопада 2020 року до суду надано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та долучення доказів, відповідно до якого просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5255 гривень 00 копійок. Дана суму витрат на правничу допомогу складається з: надання [PERSON] правової консультації з аналізом документів, вартість послуги - 525 гривень 50 коп.; підготовка заяви про забезпечення позову, вартість послуги - 1576 гривень 50 коп.; підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати, вартість послуги - 2102 гривні; підготовка заяви про стягнення судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу, вартість послуги - 1051 гривня, а всього 5255 гривень. З акту приймання передачі наданої правової допомоги адвокатських послуг від 10 листопада 2020 року вбачається, що в період часу з 26 червня 2020 року по 10 листопада 2020 року, у відповідності до договору про надання правової допомоги адвокатських послуг від 26 червня 2020 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі адвоката Натини А.О., адвокат виконав, а позивач повинен здійснити подальші оплати на повне виконання покладених на нього зобов`язань, наступні послуги, пов`язані з правничою допомогою у справі про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати (справа №638/9834/20). Відповідно до копії квитанції від 05 листопада 2020 року, позивачем [PERSON] сплачено представнику, адвокату Натині А.О. на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Натини», що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» 5000 гривень за надання правової допомоги. Зазначені вище докази представником позивача було надано суду протягом п`яти днів з дня оголошення судом рішення суду, при цьому адвокатом Натиною А.О. неодноразово було зроблено посилання на те, що такі докази будуть надані до суду. Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного, враховуючи, що суд не вирішив питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення, про збільшення розміру аліментів, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5255 гривень, які частково сплачені та документально підтверджені, зокрема квитанцією, у розмірі 5000 гривень, та повинні бути сплачені у розмірі 255 гривень, при цьому, представник позивача у справі належним чином підтвердив витрати та їх розмір є співмірним.

Outcome: approved