Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 26.02.2020 року позивач по справі звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить суд розірвати між нею та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №73 від 14 листопада 2009 року та стягнути аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння, різних поглядів на права та обов`язки подружжя, спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спільне господарство між ними не ведеться, на даний час шлюбні відносини припинено. Як зазначено позивачем, подальше спільне життя, примирення між нею та відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, конфлікт між ними не є тимчасовим, спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Від шлюбу з відповідачем є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На даний час вона виховую сина сам. Відповідач разом з ними не проживає, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у її вихованні. Його матеріальне становище доволі скрутне, так як дитина постійно потребує нормального повноцінного харчування, піклування, розвитку, лікування, відвідування школи, забезпечення шкільним приладдям тощо, і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач працює в ТОВ «Харківагро-2000» за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с.Петрівка, вул. Центральна, б.10, на посаді агронома, отримує стабільну заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. На момент пред`явлення позову між позивачем та відповідачем згоди щодо матеріального утримання та виховання сина не досягнуто, а в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач відмовилась від стягнення з відповідача сплаченої нею суми судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн. та просила судовий збір залишити за нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд укладений шлюб розірвати, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Процесуальні дії, заяви та клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів прийнято до розгляду, визначено, що справа буде розглядатися в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що виникають із сімейного законодавства, пов`язані із розірванням шлюбу та стягненням аліментів на утримання спільної малолітньої дитини. 14 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №73 від 14 листопада 2009 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 листопада 2009 року Петрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області (а.с.6). Відповідно до довідки від 25.02.2020 року за №523, виданої виконавчим комітетом Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8). На даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини, дитина повністю перебуває на утриманні матері - позивача по справі. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач обґрунтовує позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння, різних поглядів на права та обов`язки подружжя, спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спільне господарство між ними не ведеться, на даний час шлюбні відносини припинено. Як зазначено позивачем, подальше спільне життя, примирення між нею та відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, конфлікт між ними не є тимчасовим, спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Від шлюбу з відповідачем є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На даний час вона виховую сина сам. Відповідач разом з ними не проживає, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у її вихованні. Його матеріальне становище доволі скрутне, так як дитина постійно потребує нормального повноцінного харчування, піклування, розвитку, лікування, відвідування школи, забезпечення шкільним приладдям тощо, і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач працює в ТОВ «Харківагро-2000» на посаді агронома, отримує стабільну заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. На момент пред`явлення позову між позивачем та відповідачем згоди щодо матеріального утримання та виховання сина не досягнуто, а в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів не заперечував. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, обставини спору учасниками справи визнаються, а тому доказуванню згідно з положеннями статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування. За змістом ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України має право на припинення шлюбних відносин, і заявив свою категоричну вимогу про їх припинення, зазначивши в позовній заяві, що збереження шлюбу неможливе. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та просив шлюб розірвати, строк для примирення ним не потрібен, подальше їх спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу, суперечитиме їх інтересам. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин, їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що як позивач, так і відповідач, категорично заперечують проти збереження їх сім`ї та наполягають на розірванні шлюбу, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності їх категоричного заперечення цього. Доводи позивача, викладені в позовній заяві та пояснення, надані в судовому засіданні, про те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити їх інтересам, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та заслуговують на увагу. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. В ст.ст.181, 191 Сімейного кодексу України, передбачені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 Сімейного кодексу України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тобто, має обов`язок утримувати його до досягнення ним повноліття. Відповідач проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував, доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини суду не надав, тому, аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Закон України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановив, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Суд дійшов до висновку, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду (26.02.2020 року) до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Тому, в справі що розглядається, виходячи з принципу верховенства права, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 840,80 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач відмовилась від стягнення з відповідача сплаченої нею суми судового збору та просила судовий збір залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved