Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ПАТ КБ «Приватбанк» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 26.11.2013 в розмірі 53804,78 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що [PERSON] підписав заяву від 26.11.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 15500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Відповідач порушив зобовязання за договором та станом на 12.04.2018 має заборгованість в сумі 53804,78 грн, з яких: 7571,24 грн тіло кредиту, 5202,70 грн нараховано відсотків за коирстування кредитом, 37992,52 грн. нараховано пені, а такожштрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2538,32 грн штрав (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Відповідачем відзив не подано. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що він згідний з тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування ним, але не згідний з штрафними санкціями. Заяви, клопотання учасників справи. Представником позивача подано такі клопотання: клопотання від 24.04.2018 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.3); клопотання пр. розгляд справи за відсутності позивача від 24.04.2018 (а.с.4). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 31 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06 липня 2018 року о 12 годині 00 хвилин (а.с.37-38). Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та обєктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, зясувавши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги (заперечення) учасників справи, суд доходить такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Підписом в Анкеті-заяві від 26.11.2013 [PERSON] засвідчив свою згоду на те, що дана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмового вигляді. Зобовязується виконувати Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.12). Порядок погашення заборгованості за Кредитом, відповідальність за неналежне виконання зобовязання, порядок нарахування штрафних санкцій та їх розмір передбачені в пунктах 1.1.2.5., 1.1.2.6., 1.1.3.2.2. 1.1.3.2.4., 1.1.5.20., 1.1.5.21., 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4., 2.1.1.5.6., 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.11. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.14-28). Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором від 26.11.2013 становить 53804,78 грн (а.с. 10-11). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з невиконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором від 26 листопада 2013 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З аналізу глави 49 ЦК України вбачається, що неустойка є одним з способів забезпечення виконання зобовязань і така виступає у двох видах: штрафу та пені. За змістом частин частини 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Також, суд застосував статі 509, 525, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1054 ЦК України, які містять загальні норми, що визначають поняття, виконання та припинення зобовязання, правові наслідки порушення зобовязання та відповідальність за таке, обовязковість договору та зміст кредитного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг субєктивних прав та юридичних обовязків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Суд не застосовував до спірних правовідносин статтю 1050 ЦК України, на яку посилалася представник позивача, з тих підстав, що така передбачає обовязок позичальника сплати грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу у разі своєчасного неповернення суму позики, а також право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів в разі прострочення повернення чергової частини, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням). Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суму заборгованості (яку позивач просить стягнути з відповідача) позивачем не включено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, а також умовами укладеного між сторонами договору не встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, тому покликання на дану норму є помилковим. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами представника позивача в частині стягнення з відповідача тіла кредиту (7 571,24 грн), нарахованих відсотків за користування кредитом (5 202,70 грн) та нарахованої пені (37 992,52 грн), вважає такі належним чином обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Водночас, суд не погоджується з аргументами представника позивача в частині стягнення з відповідача штрафів (500 грн фіксованої частини та 2538,32 грн процентної частини) та вважає підставними аргументи відповідача в частині необґрунтованості їх нарахування з тих підстав, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком ВСУ, зробленим 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином, судом встановлено на підставі досліджених та оцінених доказів (наявних в справі), що відповідач [PERSON] підписав 26.11.2013 Анкету-заяву, надану йому позивачем, тим самим погодившись в цілому з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, в звязку з чим між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обовязків. Позичальник [PERSON] порушив Умови та Правила надання банківських послуг, належним чином не виконуючи взяті на себе зобовязання, чим допустив заборгованість перед кредитодавцем станом на 12.04.2018 на загальну суму 53 804,78 грн. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та зважаючи на те, що умови укладеного між сторонами договору відповідачем залишаються не виконаними, заборгованість за цим договором не погашена, а також з огляду на необґрунтованість нарахування позивачем штрафів в сумі 500,00 грн. та 2 538,32 грн., тому суд доходить висновку про порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту, в звязку з чим позов підлягає до задоволення частково. Зважаючи на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial