Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 17 травня 2013 року, яке ухвалено у справі за позовом [PERSON] до Кіровської районної у місті Донецьку ради про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове домоволодіння, позовні вимоги позивача задоволені частково. [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення. Вн посилається на те, що суд не вмотивував по суті та не прийняв рішення про визнання за ним права власності. Додатковим рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 21 березня 2014 року позивачу відмовлено в задоволенні його заяви. З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи не ухвалив рішення по частині його позовних вимог. Вважає, що суд ухвалив додаткове рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального закону. В судове засідання сторони не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання телефонограмами № 459 і № 460, які зареєстровані в журналі телефонограм № 1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляцйну скаргу з наступних підстав. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 17 травня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. [PERSON] звернувся із заявою про винесення додаткового рішення в частині заявлених ним вимог, але не вирішених судом у вказаному рішенні. Додатковим рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 21 березня 2014 року позивачу відмовлено в задоволенні його заяви, оскільки суд дійшов висновку, що всі вимоги позивача були вирішенні судом в рішенні від 17 травня 2013 року. Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, оскільки з мотивувальної частини рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 17 травня 2013 року вбачається, що суд першої інстанції розглянув позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, однак судом не ухвалено рішення стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірне домоволодіння. Статтею 220 ч.1 п.1 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З матеріалів справи вбачається, що рішення від 17 травня 2013 року ухвалено суддею Івановим О.Г., а додаткове рішення від 21 березня 2014 року ухвалено суддею Сидоровим Є.І., тобто порушено вимоги ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України щодо ухвалення додаткового рішення судом, який ухвалював основне рішення. Також з матеріалів справи вбачається, що суддя Іванов О.Г. з 2013 року працює суддею Госпдарського суду Дніпропетровської області. Тобто суддя Іванов О.Г. не має можливості ухвалити додаткове рішення по даній справі, а тому позивач [PERSON] має право звернутися повторно до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом про визнання за ним права власності на спірне домоволодіння. Статтею 309 ч.1 п.4 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, оскільки згідно вимог ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України додаткове рішення може ухвалити тільки той суд, який ухвалив основне рішення, а суддя Іванов О.Г. з 2013 року працює суддею Госпдарського суду Дніпропетровської області і ухвалити додаткове рішення по даній справі не має можливості.

Outcome: partial