Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 24 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.12.2004 року, є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який з квітня 2020 року не проживає в житловому будинку, комунальні послуги не сплачує, будинок не утримує, його речей у будинку немає. Тобто відповідач відсутній у частці житлового будинку більше року, тому вважає, що останній втратив право на користування її житлом та реєстрацію за вищенаведеною адресою. У позові також звернула увагу, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, поміж з цим наразі вирішується питання щодо розірвання шлюбі між сторонами в судовому порядку. В той же час зауважила, що відповідач вже має іншу родину, де фактично і проживає у м. Білгород-Дністровський. Натомість знятись в добровільному порядку з її житлового приміщення відмовляється. \~ \~ \~ \~Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості з приводу подальшого використання відповідачем житлового приміщення. Наполягає, що реєстрація відповідача у належній їй частині будинку порушує її права вільно користуватись та розпоряджатись власністю, також зумовлює несення додаткових витрат з утримання житлового будинку. З урахуванням наведеного, вона і звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2021 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання на 29.06.2021 рік. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.09.2021 рік. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Бондаренко Г.Є. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома . Зі згоди представника позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 08 жовтня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору дарування частини житлового будинку серії ВВТ № 286023, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Чухрай Т.Ю., позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно копії домової книги для прописки громадян у будинку, [PERSON] зареєстрований з 07.07.2008 року у житловому будинку [ADDRESS] . Наявність чинної реєстрації також випливає з листа Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради № 22/655 від 04.06.2021 року. Разом з тим, згідно акту обстеження побутових умов проживання, складеного 30.04.2021 року КП «ЖЕО №1» підтверджено, що власницею будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.12.2004 року є [PERSON] . Окрім того зазначено, що за вказаною адресою зареєстрований з 07.07.2008 року чоловік власниці [PERSON] , 1983 року народження. Зі слів сусідів, останній не проживає за вищевказаною адресою з квітня 2020 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що наразі в судовому порядку вирішується питання розірвання шлюбі між сторонами, справа № 495/3755/21, ухвала від 25.05.2021 року. Нормативне обґрунтування За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст.\~16,\~391,\~386 Цивільного кодексу України,\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. На підставі ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 386 ЦК України,\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до\~ ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Враховуючи вищевикладене,\~а саме\~наявне у\~позивача право\~приватної власності\~на 1/2\~частину житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~ту обставину,\~що відповідач\~не проживає\~у вказаному\~будинку вже\~більше року,\~що станом\~на день\~винесення рішення\~перевищує встановлені\~чинним законодавством\~строки відсутності\~проживання членів\~сім`ї власника,\~враховуючи також,\~що \~реєстрація відповідача\~у спірному\~житловому приміщенні\~порушує право\~власності позивача,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що є\~усі законні\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням.\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved