Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона разом із сім`єю проживала в квартирі [ADDRESS] . Станом на 1995 рік вона проживала в цій квартирі одна, у зв`язку з чим, зібравши необхідні документи, приватизувала її та всі рахунки по оплаті комунальних послуг на цю квартиру оформила на своє ім`я. У вказаній квартирі також зареєстроване місце проживання її сина, тобто відповідача, який разом із сім`єю проживав за іншою адресою. Тому позивач вважала себе власником всієї квартири. Однак, з`ясувалось, що позивачу належить тільки 1/2 частка вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Коломийським Бюро по приватизації державного житлового фонду 01.08.1995 року. Інша 1/2 частка цієї квартири належить відповідачу, хоча він у квартирі на час приватизації не проживав. В 2007 році останній виїхав до Російської Федерації, а з весни 2008 року припинив спілкуватися з нею, допомоги на утримання не надавав. Крім того, 10.12.2009 року зареєстровано розірвання шлюбу між ним та його дружиною [PERSON] . В справі за позовом останньої про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей встановити його місце проживання було неможливо, у зв`язку з чим ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24.06.2011 року оголошено його розшук. З часу приватизації квартири позивач проживає в ній одна, сплачує комунальні послуги, проводить необхідний ремонт, відповідач жодних платежів не проводив, квартирою не цікавився та не проживає в ній більше 12 років. Отже, позивач з того часу відкрито, безперервно, добросовісно володіє всією квартирою. Тому вона,\~ посилаючись\~ на\~ст.\~344\~ ЦК\~України,\~ просить\~ визнати\~ за\~ нею\~ право\~власності \~на \~1/2\~частку вказаної\~ квартири за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 03.12.2019 року вона звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 50). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, так як надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача судові виклики в судові засідання 07.11.2019 року та 03.12.2019 року відповідачу не вручено в зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання вказаної кореспонденції та не проживанням за вказаною адресою (а.с.39, 47). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 і ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] народився відповідач [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.1974 року (а.с. 7). Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.12.2009 року вказаного дня зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 188 (а.с. 11). Право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.08.1995 року Бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 4617 від 13.02.1995 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а. с. 6). Згідно з даними технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 26.11.2007 року, спірне нерухоме майно складається з двохкімнатної квартири загальною площею 55,6 кв. м., житловою площею 34,9 кв. м. (а. с. 22, 23). Даними довідки № 2183/02.9-11, виданої 13.08.2019 року управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, стверджується, що в реєстрі територіальної громади м. Коломия, що ведеться вказаним управлінням з 04.04.2016 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання сторін по справі (а. с. 8). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2011 року (справа №6-82/11) оголошено розшук відповідача як боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей (а.с. 9). Згідно із довідкою Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 1090-27/6 від 12.08.2019 року, [PERSON] не отримує аліментів від [PERSON] згідно з виконавчим листом № 2-1668, виданим Коломийським міськрайонним судом, на утримання неповнолітніх дітей, станом на 12.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 68\~698,00 грн. (а.с. 10). Відповідно до абонентних та розрахункових книжок про оплату за використання природного газу по лічильнику та за електричну енергію, а також квитанцій про їх сплату позивач здійснює сплату комунальних платежів за спірну квартиру за період з 30.12.2009 року по червень 2019 року (а. с. 12-21). Згідно із листом Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області № 18132/108/56-2019 від 02.12.2019 року [PERSON] з 1995 року за вищевказаною адресою не проживає, з 2007 року перебуває за кордоном (а.с. 51). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до положень ч.2 ст. 328 вказаного Кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до правил ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав від 07.02.2014 року №5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень п.11 вказаної постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач з 2007 року, тобто більше 12 років, відкрито, добросовісно та безперервно володіє 1/2 часткою спірної квартири. Отже, суд приходить до висновку про наявність умов та підстав, передбачених ст.344 ЦК України. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України та,

Outcome: approved