Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Грушів, по вул. Шевченка, 55, Коломийського району належали [PERSON] та [PERSON]. 16.01.1998 року [PERSON] померла, залишивши заповіт, яким все майно заповіла позивачці [PERSON] 24.06.2004 року помер [PERSON], який теж залишив заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачці [PERSON] Позивачі як спадкоємці за заповітом звернулися з відповідними заявами до державного нотаріуса з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину, однак, отримали відмову у видачі вказаного свідоцтва у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно. Позивачі вказують, що вказаний правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачений. Тому вони просять визнати за кожною з них право власності на 1/4 частину вищевказаного будинковолодіння. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевказаних підстав та просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 22.07.2015 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. Представник відповідача - Корницької сільської ради в судове засідання не зявився. 29.07.2015 року в.о. сільського голови вказаного села [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги ця рада визнає та просить справу розглядати без участі її представника. Суд, заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-НМ №342206, виданого повторно 24.04.1980 року, позивачка [PERSON] народилася в с.Грушів Коломийського району. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 ). Даними свідоцтва про народження серії І-НМ №289917, виданого повторно 24.06.2015 року, стверджується, що відповідач [PERSON] є сином позивачки [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно 28.05.2015 року, позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], та після розлучення відновила дошлюбне прізвище Григорчук (а.с.11). Згідно з копіями заповітів, посвідчених 12.01.1998 року та 16.06.2004 року секретарем Корницької сільської ради Коломийського району та зареєстрованими в реєстрі відповідно за №6 та №147, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], а [PERSON] - [PERSON] (а.с.7, 8). Судом встановлено, що згідно з копіями свідоцтв про смерть серії І-НМ № 093301 та 1-НМ №167868, виданих відповідно 18.01.1998 року та 26.08.2004 року Корницькою сільською радою Коломийського району, [PERSON] та [PERSON] померли в с.Грушів Коломийського району відповідно 16.01.1998 року та 24.06.2004 року, актові записи №1 та №18 (а.с.12,13). Згідно з довідками №662 та №663, виданими Корницькою сільською радою Коломийського району 19.06.2015 року, померлим [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині спірного житлового будинку з господарськими спорудами в с.Грушів, по вул.Шевченка, 55, Коломийського району. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали дочка померлої [PERSON] (позивачка), онуки померлої - [PERSON] (відповідач), [PERSON] (позивачка), та правнуки [PERSON] та [PERSON]. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку також проживали перелічені особи. Вищевказані заповіти [PERSON] та [PERSON], посвідчені у виконкомі вказаної сільської ради, не скасовувалися і не змінювалися (а.с.14,15). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП Коломийське МБТІ 14.05.2015 року, вищевказане будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: стодоли літера В, стайні літера Г, навісу літера З, вимощення І, криниці - №3, огорожі №4 (а.с.38-40). Відповідно до звіту, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», загальна ринкова вартість вищевказаного будинковолодіння становить 69 433 грн. (а.с.16-36). Отже, ринкова вартість 1/4 частини вказаного майна становить 17 358, 25 грн. Судом встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 12.05.2015 року за №52926, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах ( по 1/4) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.09.2004 року виконкомом Корницької сільської ради згідно з рішенням №59 від 26.08.2004 року (а.с.37). Судом також встановлено, що вказане свідоцтво втрачено, в звязку з чим позивачами подано відповідне оголошення в газету ЗР-Інформ за 29.05.2015 року (а.с.41). Судом встановлено, що 26.09.2012 року позивачка [PERSON], а 19.06.2015 року позивачка [PERSON] звернулися до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті відповідно [PERSON] (спадкова справа №489/2012 (а.с.43)), та [PERSON] (спадкова справа №774/2004 (а.с.44)). Із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса зазначеної нотаріальної контори [PERSON] від 25.06.2015 року вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлих [PERSON] та [PERSON] на належні їм частки (по 1/4) спірного нерухомого спадкового майна (а.с.55, 56). Згідно зі ст.346 ЦК України право власності на майно припиняється в момент смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що в звязку з вищенаведеними обставинами позивачі як єдині спадкоємці за заповітом не взмозі узаконити вказані частки спірного спадкового майна та реалізувати свої права як спадкоємців і майбутніх власників. На підставі наведеного, ст.ст. 346, 392, 1268 ЦК України та,

Outcome: approved