Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 09.09.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO] . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату правничої допомоги. В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач 25.01.2020 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] та проживали разом з ним в найманій квартирі [ADDRESS] . Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В процесі спільного проживання під час вагітності між сторонами почали виникати сварки в зв`язку з несумісними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого в квітні поточного року вони фактично розлучились і вона переїхала до своїх батьків в с.Тарасівку, де проживає разом з донькою і в даний час за вищевказаною адресою. Після народження доньки відповідач не зустрічав при виписці, а батьки забирали її з лікарні. Донька [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги їй не надає, в даний час вона перебуває на утриманні батьків, так як питання про постановлення на облік в управлінні соціального забезпечення ще не вирішено. На даний час вона сама доглядає та виховує спільну малолітню дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і не має змоги працювати, тому вважає, що відповідач також повинен підтримувати її матеріально до виповнення дитиною трьохрічного віку, та має змогу сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/5 його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, а відтак звернулась до суду в порядку ст.84 СК України з відповідним позовом, який просить задоволити. Інших стягнень з відповідача за виконавчими документами не проводиться, але звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідачем [PERSON] 29.10.2020 подано відзив на позов, відповідно до якого останній не погоджується із розміром аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою трьохрічного віку, оскільки позивачка не надала суду доказів, що він має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Вказує, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки допомагає дочці матеріально та позов про стягнення аліментів на утримання дитини, поданий позивачем до суду визнає, по рішенню суду буде сплачувати кошти на її утримання, також несе витрати на оплату комунальних послуг, витрачає кошти для забезпечення себе продуктами харчування, несе витрати на придбання одягу, засобів особистої гігієни та проїзд до місця роботи в м.Умань, що підтверджено відповідними доказами. Окрім того, частково не погоджується з обставинами, на які посилається позивач, як на обставини та причини звернення до суду з вказаним позовом, оскільки вказані у позовній заяві твердження про те, «що в квітні поточного року ми фактично розлучились і позивачка переїхала до своїх батьків в с.Тарасівка»; «після народження доньки відповідач не зустрічав мене при виписці з пологового будинку»; відповідач ніякої допомоги мені не надає», не підтверджені належними та допустимими доказами та являються нічим іншим, як наклепом на нього. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача визнає частково та погоджується, що може сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 доходу (заробітку) щомісячно до виповнення дитиною трьохрічного віку та звертає увагу суду, що частково не погоджується з обставинами, як на обставини та причини звернення до суду з вказаним позовом, оскільки вказані у позовній заяві твердження позивача не грунтуються на відповідних доказах. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 08.10.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.01.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 02.09.2020 року, виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що 02.09.2020 року складено відповідний актовий запис за №151. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 18.02.2020 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Тарасівського старостинського округу Звенигородського району Черкаської області, місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 25.03.2013 року по теперішній час (а.с.4). Відповіднодо акту складеного депутатом Тарасівського старостинського округу Яцуном М.П. від 03.09.2020 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає спільно зі своєю новонародженою донечкою [PERSON] , [INFO] у будинку своєї матері за адресою: с.Тарасівка. Зі слів [PERSON] проживає у будинку матері з березня 2020 року, з цього часу, з її слів, не проживає з батьком дитини [PERSON] . Дитина забезпечена усіма необхідними речами, медикаментами, памперсами, одягом, предметами побуту. Дитина чиста, доглянута. Санітарний стан будинку відповідає гігієнічно-санітарним нормам. Дитина проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні (а.с.7). Аналогічне підтверджено довідкою, виданою Тарасівським старостинським округом Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 419 від 04.09.2020 року. Підстава видачі довідки: акт обстеження від 03.09.2020 (а.с.7 зворот). Відповіднодо акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Ульяницьким Р.С. від 22.10.2020 року вбачається, що зі слів свідків, за адресою [ADDRESS] не зареєстрований, але проживає [PERSON] (а.с.22) Відповідач [PERSON] станом на 28.10.2020 року проходить службу на посаді помічника чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання №2 (дислокованого в м.Умань) Головного управління Національної поліції в Черкаській області (а.с.28). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Встановлені судом факти відповідають сімейним правовідносинам, які регулюються ст. 51 КонституціїУкраїни, ст. ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу N 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. ст. 7, 75, 80, 84 СК України. Згідно з ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Аналіз зазначених положень свідчить про те, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини. Особливістю зазначеного права є те, що той з подружжя, з ким проживає дитина, має його незалежно від того, чи він/вона працює та незалежно від її/його матеріального становища. Єдиною умовою, яку висуває законодавець, є можливість другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Щодо обставин посилання позивачки на обгрунтування позовних вимог, суд приходить до наступного. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивачки, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження доводів позивачки про те, «що в квітні поточного року ми фактично розлучились і позивачка переїхала до своїх батьків в с.Тарасівка»; «після народження доньки відповідач не зустрічав мене при виписці з пологового будинку»; «відповідач ніякої допомоги мені не надає». Судом встановлено, що позивач здійснює догляд за дитиною до 3 років, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітня дочка [PERSON] , [INFO] проживає з нею. Дані обставини відповідачем не оспорюється. Вона просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку та вказує про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), що передбачено чиним законодавством. Як зазначив відповідач в долученому до матеріалів справи відзиві на позов проходить службу на посаді помічника чергового чергової частини ізолятора тимчасового тримання №2 (дислокованого в м.Умань) Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що стверджується довідкою з місця роботи, проти сплати аліментів на утримання дружини (матері дитини) до досягнення дитиною трьохрічного віку не заперечує, однак не погоджується із заявленим позивачем розміром таких, та зазначив, що в має змогу сплачувати аліменти на дружину в розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно, з вказаних у відзиві підстав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, отримує заробітну плату, та як наслідок здатний утримувати свою дружину, однак також враховує матеріальне становище відповідача, рівень отримуваного ним доходу, обов`язок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , часткове визнання відповідачем позову. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує матеріальне становище позивачки, яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років . Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, однак позивачем не доведено обставини щодо можливості [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Тому, при даних обставинах, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, без погіршення матеріального становища відповідача, врахувавши вимоги ст.ст.80,84, 184 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. У відповідності до вимог ст. 79 СК України, якою визначено час протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя, суд присуджує аліменти починаючи від дня подання позовної заяви - 09.09.2020 року. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840.80 грн. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 350 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 79,80,84,182 СК України,

Outcome: approved