Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.11.2003 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що він та відповідачка виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, з приводу чого між ними виникали безпідставні сварки, скандали в присутності неповнолітніх дітей сторін, що негативно впливало на стан здоров'я позивача та виховання дітей. Вказані обставини призвели до погіршення сімейного життя сторін та фактичного припинення шлюбних відносин. Їхній шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить розірвати даний шлюб, неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 18.02.2016 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 18.02.2016 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати в її відсутності. В цій заяві вона також просить залишити їй прізвище «[PERSON]». В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 08.11.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №616 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище, набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з відповідачкою, оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved