Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачів Представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. у січні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] , який мотивовано тим, що [INFO] у с. Новоселівка Тростянецького району Сумської області помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла, однак юридично не оформила його дружина [PERSON] , [INFO] у м. Суми померла дружина [PERSON] - [PERSON] . За відомостями відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, на ім`я [PERSON] за його життя був зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, що посвідчував його право власності на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради, загальною площею 3,79 га. На ім`я [PERSON] за її життя був зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036436, що посвідчував її право власності на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради, загальною площею 3,43 га. Після смерті [PERSON] у першу чергу право на спадкування за законом мали діти спадкодавця - донька [PERSON] , син [PERSON] , та донька [PERSON] . Проте, двоє з указаних трьох спадкоємців померли раніше матері [PERSON] . Донька спадкодавці [PERSON] - [PERSON] у 2009 році одноосібно оформила свої спадкові права, але при цьому не було враховано, що відповідно до статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так, право на спадкування за правом представлення на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] мали діти [PERSON] - син [PERSON] (позивач), та донька [PERSON] , та син [PERSON] - [PERSON] , (позивач). [PERSON] померла [INFO] , а тому право на спадкування [PERSON] спадщини за правом представлення після смерті [PERSON] перейшло до її доньки - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . У січні 2020 року [PERSON] звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори щодо надання роз`яснення з питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] за правом представлення. У листі від 22.01.2020 державним нотаріусом було повідомлено, що згідно матеріалів спадкової справи № 93/2009 спадкоємцем майна [PERSON] була її донька [PERSON] . Оскільки [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, державним нотаріусом було роз`яснено його право на звернення до суду щодо визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачам відомо, що [INFO] [PERSON] померла, однак документального підтвердження її смерті позивачі не мають, їм невідомо чи є спадкоємці після її смерті та чи оформили вони свої права. Представник позивачів Сумцов Є.С. вважає, що позивачі за правом представлення повинні реалізувати своє право на спадщину, яка лишилася після смерті [PERSON] , наступним чином. Зокрема, якщо б на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця були живі [PERSON] та [PERSON] , то вони б спадкували на рівні з [PERSON] по 1/3 частині спадкового майна. Таким чином, на цей час право [PERSON] на спадкування 1/3 частини спадкового майна перейшло за правом представлення до позивача [PERSON] та доньки його сестри [PERSON] - позивача [PERSON] , а тому частка [PERSON] ділиться між ними порівну і повинна складати по 1/6 частині від майна, яке лишилося після смерті [PERSON] . До позивача [PERSON] перейшло право його батька [PERSON] на спадкування 1/3 частини спадкового майна, яке лишилося після смерті [PERSON] . Позивачі з поважних причин не подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так, [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи «Б» загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 486556 від 25.10.2016. Він потребує постійного стороннього догляду і зважаючи на стан свого фізичного здоров`я з часу відкриття спірної спадщини, не мав можливості займатися питаннями її оформлення. Більше того, йому не було відомо про наявність спадкового майна, яке лишилося після смерті [PERSON] ані [PERSON] , ані нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, його як спадкоємця за правом представлення до спадкування не закликали. [PERSON] є неповнолітньою особою, передчасно втратила свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] , яка в свою чергу мала за життя право на частину спадщини, яка лишилася після смерті [PERSON] , за правом представлення. [PERSON] за життя здійснювала постійний догляд за своїм братом [PERSON] , перебувала у складній життєвій ситуації, питаннями оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , як відомо [PERSON] , вона не займалася. [PERSON] на час відкриття спірної спадщини перебував у скрутному фінансовому становищі, його донька [PERSON] , [INFO] , 01.09.2008 року саме була зарахована до І класу Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3. [PERSON] не було відомо про одноосібне оформлення [PERSON] своїх спадкових прав після [PERSON] . Ані [PERSON] , ані нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, його як спадкоємця за правом представлення до спадкування не закликали. Таким чином, на думку представника позивачів під час оформлення спадщини у 2009 році за [PERSON] , було порушено права та інтереси інших спадкоємців на спадкування належних їм за законом часток. Посилаючись на указані обставини, представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. просить суд: 1) визнати поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; 2) визнати частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , які були видані Сумською міською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, загальною площею 3,79 га, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, та земельної ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, загальною площею 3,43 га, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036436; 3) перерозподілити спадкове майно, визнане свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими Сумською міською державною нотаріальною конторою, за [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] між спадкоємцями наступним чином: визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/6 частку зазначеного спадкового майна за кожним, яке лишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/3 частку зазначеного спадкового майна, яке лишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача [PERSON] - адвокат Грищенко Д.М. заперечив проти позову у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмовому відзиві. Представник відповідача вважав, що обставини, на які посилаються позивачі в обґрунтування поважності причин пропуску строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] не є поважними, тобто такими, які були пов`язані з об`єктивними, непереборними труднощами для спадкоємців на вчинення таких дій. Позивач [PERSON] був визнаний інвалідом більше ніж через вісім років після смерті [PERSON] . Мати позивачки [PERSON] - [PERSON] не здійснювала догляд за братом [PERSON] , проживала окремо зі своєю родиною. Натомість після установлення інвалідності [PERSON] йому була призначена допомога соціального працівника [PERSON] , а також догляд за ним здійснювала мати відповідача [PERSON] . Посилання на перебування позивача [PERSON] у скрутному матеріальному становищі не підтверджено належними доказами. І крім того, за подання заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори оплачуються тільки послуги з перевірки за даними Спадкового реєстру наявності спадкової справи, спадкового договору та заповіту у сумі 102 грн., а також послуги нотаріуса - 180 грн. Якщо б [PERSON] не зміг приїхати до міста Суми, то його витрати становили б 34 копійки за засвідчення справжності його підпису на заяві про прийняття спадщини та поштові витрати. Представник відповідача Грищенко Д.М. також посилався на те, що позивачам було добре відомо про наявність спірного спадкового майна та його належність [PERSON] , оскільки за рахунок орендної плати, отриманої від орендаря, остання установлювала пам`ятники померлим родичам, надавала матеріальну допомогу позивачам. Позивачам [PERSON] та [PERSON] було відомо про смерть баби і діда [PERSON] та [PERSON] , тому заяву про прийняття спадщини вони мали можливість подати до 01 лютого 2009 року, а тому є такими, що не прийняли спадщину. З невідомих причин через 11 років після смерті [PERSON] - [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори, інші позивачі взагалі жодних дій не вчиняли. Представник відповідача Грищенко Д.М. також вважав, що позивачі мали право звернутись із таким позовом протягом трирічного строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, який має обчислюватись з 02 лютого 2009 року по 02 лютого 2012 року. Оскільки позивачі звернулись до суду у січні 2020 року, то представник відповідача просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності. Інші вимоги про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданий [PERSON] та перерозподіл спадщини, право на яку набула остання, є похідними від визнання причин пропуску поважними, то вони також задоволенню не підлягають. [PERSON] мирно володіла спірним майном більше 10 років і відсутні будь-які визначені законом умови, для позбавлення власності спадкоємця (а.с.191-196 том 1). Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Завідувачем Сумської міської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І. надіслано до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, письмових пояснень по суті спору не подано. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 06.02.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Представником позивачів 28.02.2020 до суду подано уточнену позову заяву з додатками, повідомлено відомості про законного представника неповнолітньої [PERSON] . Ухвалою судді від 03.03.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання, позивачку [PERSON] звільнено від оплати судових витрат. Ухвалою суду від 30.03.2020 року за клопотанням представника позивачів Сумцова Є.С. витребувано письмові докази, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалою суду від 30.04.2020 року замінено первісного неналежного відповідача Білківську сільську раду Тростянецького району Сумської області на [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , відкладено підготовче судове засідання, відповідачу установлено строк для подання відзиву на позов, позивачам - строк відповіді на відзив, у разі подання відзиву, а відповідачу - строк для подання заперечень у разі подання відповіді на відзив. Прокольною ухвалою суду від 24.06.2020 за клопотанням відповідача відкладено підготовче судове засідання. Представником відповідача адвокатом Грищенко Д.М. 10.07.2020 до суду надіслано відзив на позов, з клопотанням про виклик свідків. Протокольною ухвалою суду від 23.07.2020 року за клопотанням представника позивачів відкладено підготовче судове засідання через неотримання відзиву відповідача та необхідності часу для подання відповіді на відзив. Ухвалою суду від 09.09.2020 закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду, задоволено заяву представника позивачів Сумцова Є.С. про виклик свідків, клопотання про приєднання та витребування додаткових письмових доказів. Протокольною ухвалою суду від 05.10.2020 відкладено судовий розгляд для виклику свідків сторони позивачів і відповідача. Представником позивачів Сумцовим Є.С. подано клопотання про приєднання додаткових письмових доказів, яке протокольною ухвалою суду від 24.12.2020 залишено без задоволення. Протокольними ухвалами суду від 12.11.2020 та від 11.12.2020 судовий розгляд відкладався через неявки свідків та за клопотанням представника відповідача. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин [PERSON] та [PERSON] на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 036437, ІІ-СМ № 036436 були власниками земельних ділянок з цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 5925080400:00:002:0059 (рілля), 5925080400:00:002:0060 (сіножаті), 5925080400:00:002:0061 (пасовища), 5925080400:00:002:0062 (рілля), 5925080400:00:002:0063 (сіножаті), 5925080400:00:002:0064 (пасовища), які знаходяться на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.125-128 том 1). [PERSON] помер [INFO] у с.Білка Тростянецького району (а.с.14 том 1). Після його смерті спадкова справа не була заведена (а.с.124 том 1). Дружина [PERSON] - [PERSON] (а.с.15 том 1) пережила чоловіка і померла [INFO] у м.Суми (а.с.16). Подружжя [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.224, 225 том 1), [PERSON] , [INFO] (а.с.96, 119 том 1), [PERSON] , [INFO] (а.с.18 том 1). Донька та син [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли раніше матері - [INFO] року та [INFO] року відповідно (а.с.19, 20 том 1), а тому на момент відкриття [INFO] спадщини після смерті [PERSON] серед спадкоємців першої черги за законом була живою лише донька указаної спадкодавиці - [PERSON] . За заявою [PERSON] державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори 03 лютого 2009 року була заведена спадкова справи після смерті [PERSON] . Державним нотаріусом Топорковою О.І. на підставі будинкової книги було установлено, що [PERSON] з 26.10.2007 і на момент смерті була зареєстрована разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а тому остання прийняла спадщину після матері, оскільки спільно проживала з нею на момент її смерті. Також державним нотаріусом було установлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки на момент його смерті та протягом шести місяців проживала з ним, що підтверджується довідкою Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 27.01.2009 № 29 (а.с.115-119 том 1). Крім [PERSON] інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Сумської міської державної нотаріальної контори не звертались. Державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Топорковою О.І. 03.02.2009 року на ім`я [PERSON] як спадкоємиці [PERSON] були видані чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі, свідоцтва № [NUMBER] та № [NUMBER] на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами 5925080400:00:002:0059 (рілля), 5925080400:00:002:0060 (сіножаті), 5925080400:00:002:0061 (пасовища), 5925080400:00:002:0062 (рілля), 5925080400:00:002:0063 (сіножаті), 5925080400:00:002:0064 (пасовища), що належали померлій [PERSON] та її чоловіку [PERSON] , спадкоємицею якого була його дружина, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №036437, ІІ-СМ №036436 (а.с.129, 131-133 том 2). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] є онуками, а позивач неповнолітня [PERSON] є правнучкою - [PERSON] та [PERSON] (а.с.18, 21, 22, 23, 24, 26, 107). При цьому позивач [PERSON] є сином [PERSON] , а [PERSON] є сином [PERSON] , які померли раніше своєї матері - [PERSON] . У померлої доньки [PERSON] - [PERSON] , крім сина [PERSON] , була донька [PERSON] , яка пережила спадкодавця [PERSON] , але померла [INFO] (а.с.25 том 1). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] і онукою [PERSON] . Позивач [PERSON] у січні 2020 року звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] за правом представлення, але державним нотаріусом Ляшенко А.І. листом від 22.01.2020 йому роз`яснено право звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.27 том 1). Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , яка в установленому законом порядку прийняла спірну спадщину після [PERSON] і отримала спірні свідоцтва про право на спадщину за законом. Мати відповідача [PERSON] померла [INFO] (а.с.96). За заявою відповідача від 08.01.2020 року після смерті [PERSON] державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І. була відкрита спадкова справа №4/2020. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Ураховуючи час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкування відбувається у порядку черговості (стаття 1258 ЦК України). Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. За правом представлення, яке передбачене статтею 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як установлено судом після смерті [PERSON] , яка не складала заповіту за життя, у першу чергу право на спадкування за законом мала її донька [PERSON] . З огляду на те, що інші діти спадкодавиці [PERSON] - на момент відкриття спадщини [INFO] - [PERSON] та [PERSON] не були живими, поряд із спадкоємцем першої черги ( [PERSON] ) у порядку представлення мали право на спадкування майна [PERSON] її онуки - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] і застосування правил про право представлення після смерті [PERSON] відбулась зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом у межах першої черги спадкоємців [PERSON] . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини третьої, четвертої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою, четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживавала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Проте, позивачі [PERSON] , [PERSON] та нині померла [PERSON] як спадкоємці за правом представлення після смерті їх баби [PERSON] на момент смерті останньої були зареєстровані окремо від баби у м.Тростянець та із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після її смерті не звертались. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина перша та третя статті 1272 ЦК України). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] представник позивачів Сумцов Є.С. посилався на те, що він є особою з інвалідністю першої групи, потребує постійного стороннього догляду і не був обізнаний про наявність спадкового майна і до спадкування він не був закликаний нотаріусом. Проте, відповідно до відомостей наданих на запит суду КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради [PERSON] перебуває на обліку лікарів поліклінічного відділення з 2011 року. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні: у хірургічному відділенні з 12.09.2011 по 01.10.2011 з діагнозом ангіоневроз нижніх кінцівок, енцефалополіневропатія токсичного ґенезу, виписаний з покращеннями; з 17.06.2013 по 12.07.2013 в інфекційному відділенні з діагнозом токсична енцефалополінейропатія внаслідок тривалого вживання алкоголю; з 12.09.2013 по 25.09.2013 у неврологічному відділенні з діагнозом токсична (алкогольна) енцефалополінейропатія з нижнім парапарезом, порушенням функції статики та ходи. 22.10.2013 [PERSON] направлений на МСЕК, у зв`язку з ознаками стійкої втрати непрацездатності йому установлена на рік І «Б» група інвалідності (а.с.243 том 1). Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 486556 [PERSON] у результаті огляду 25.10.2016 року безстроково установлено першу групу інвалідності «Б» і визнано таким, що потребує постійного стороннього догляду (а.с.28 том 1). З 06.03.2019 по 01.07.2019 позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікування у КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради, де йому була проведена операція з ампутації лівої та правої нижніх кінцівок на рівні середньої третини стегна через гангрену лівої і правої стопи (а.с.244 том 1). Указані письмові докази вказують на те, що у [PERSON] ознаки тяжкої хвороби були виявлені через майже два роки після відкриття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] , а вперше йому було установлено інвалідність [INFO] , тобто через понад п`ять років після її смерті. Крім того, допитана як свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] зловживав алкоголем, його сестра [PERSON] намагалась вплинути на нього. Коли вона йому все приносила, він лежав і не виходив з дому, складав пляшки горілки біля ліжка. Але коли вона переїхала від нього з дитиною в інше житло після розлучення з чоловіком, свідок [PERSON] бачила [PERSON] як він сам виходив з квартири, хоч і на палках, але міг пересуватись. Крім того, [PERSON] відомо, що тітка [PERSON] після смерті його батька опікувалась ним, возила його лікарів. Отже, доказів на підтвердження наявності у [PERSON] непереборних, істотних труднощів для подання до нотаріуса заяви протягом шести місяців з 01.08.2008 до суду не надано. Необізнаність [PERSON] про наявність спадкового майна після [PERSON] , не закликання його [PERSON] до прийняття спадщини не доведено [PERSON] належним доказами. І такі обставини навіть за умови їх доведення не можуть бути визнані поважними в розумінні статті 1272 ЦК України. Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , представник позивача Сумцов Є.С. посилався на те, що її мати [PERSON] , яка мала права на спадкування за право представлення не прийняла за життя спадщину, оскільки здійснювала постійний догляд за своїм братом [PERSON] , перебувала у складній життєвій ситуації. Разом з тим, як такий, що потребує постійного стороннього догляду [PERSON] був визнаний у результаті огляду МСЕК 25.10.2016 року. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що є хрещеною позивачки [PERSON] та кумою її матері [PERSON] . За життя мати позивачки, після того як померла її мати [PERSON] , вимушена була піклуватись і про власну родину (чоловіка і маленьку дитину [PERSON] ), а також про батька і про брата [PERSON] . У [PERSON] були проблеми зі здоров`ям, він зловживав алкоголем, до смерті [INFO] його батька він жив з ним, а потім [PERSON] забрала до себе брата доглядати. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що як соціальний працівник протягом п`яти років здійснює догляд за позивачем [PERSON] , який проживав у весь цей період сам у квартирі. [PERSON] відвідувала позивача двічі на тиждень, а останні роки після ампутації ніг, відвідує кожного дня. Щоб призначили такий за ним догляд зверталась саме [PERSON] , яка ним опікувалась. Зі слів [PERSON] тітка його возила до лікарів, допомагала йому. [PERSON] підтвердила, що у період її догляду за [PERSON] до нього з м.Суми періодично приїздила [PERSON] . Коли це відбувалось у відсутність [PERSON] , то [PERSON] їй розповідав, шо була тітка, повідомляв, що вона привозила, що для нього зробила. Його сестру [PERSON] [PERSON] не бачила і [PERSON] про неї не розповідав. Допитана як свідок [PERSON] суду показала, що проживала з 2004 по 2016 по [ADDRESS] в одному під`їзді з [PERSON] , її матір`ю, батьком та братом [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] у 2007 році, її батько та брат [PERSON] переїхали жити у двох у квартиру в інший будинок по-сусідству, а сама [PERSON] з донькою [PERSON] та чоловіком стали жити у квартирі у будинку по [ADDRESS] . [PERSON] допомагала брату і батькові, відвідуючи їх за місцем проживання, готувала їм їжу, носила цигарки, продукти. Коли батько [PERSON] та [PERSON] помер у 2014 році, [PERSON] стала жити з братом і своєю дитиною разом, але оскільки до [PERSON] приходили постійно його друзі, він курив у квартирі випивав, що створювало нестерпні умови проживання, [PERSON] переїхала від брата з донькою і стала жити окремо. Про [PERSON] піклувались соціальні працівники. Отже, сукупність досліджених судом доказів не підтверджують здійснення матір`ю позивачки [PERSON] - [PERSON] саме постійного догляду за своїм братом [PERSON] у такому режимі, який би їй не дозволяв звернутись до нотаріуса особисто чи через надсилання заяви поштовим відправленням протягом шести місяців з 01.08.2008. Факт перебування [PERSON] у складній життєвій ситуації також не доведено, не обґрунтовано в чому це проявлялось і у зв`язку з чим це створювало об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для [PERSON] вчинити відповідні дії з метою прийняття спадщини за правилами представлення після смерті її бабусі [PERSON] . Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , представник позивача Сумцов Є.С. посилався на те, що на час відкриття спірної спадщини він перебував у скрутному фінансовому становищі, його донька [PERSON] , [INFO] , 01.09.2008 року була зарахована до 1 класу, і крім того, [PERSON] не було відомо про одноосібне оформлення [PERSON] . Указані обставини не можуть бути визнані поважними в розумінні статті 1272 ЦК України, оскільки звернення із заявою про прийняття спадщини не передбачає для спадкоємця значних витрат. Не мотивовано жодним чином і тому незрозумілим є посилання на зарахування доньки [PERSON] до першого класу школи у контексті спірних правовідносин. Необізнаність [PERSON] із одноосібним оформленням [PERSON] спадщини [PERSON] не є обставиною, яка може бути визнана поважною, для пропуску позивачем строку, визначеного статтею 1270 ЦК України. Крім того, доводи позивача [PERSON] про необізнаність із оформленням [PERSON] спадщини спростовуються показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка повідомила, що працює бухгалтером у товаристві «Райз-Максимко», якому [PERSON] були передані в оренду земельні ділянки, успадковані нею після батьків. Орендну плату [PERSON] отримувала і зерном, і коштами. [PERSON] підтвердила, що за вказівкою [PERSON] возила зерно її племінникам, зокрема дітям брата [PERSON] . Відтак, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без поважних причин пропустили, визначений статтею 1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Поряд з цим слід зазначити, що обраний позивачами спосіб захисту шляхом звернення до суду з вимогою про визнання поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не узгоджується з приписами частини третьої статті 1272 ЦК України, яка передбачає звернення спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини до суду з вимогою про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини. Про звернення до суду саме з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу [PERSON] було роз`яснено державним нотаріусом Ляшенко А.І. листом від 22.01.2020 (а.с.27 том 1). Отже, судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без поважних причин своєчасно не прийняли спадщину після смерті [PERSON] протягом строку, визначеного статтею 1270 ЦК України. З позовом про визначення додаткового строку для подання ними заяви про прийняття спадщини позивачі не звертались і на підставі відповідного рішення суду після спливу строку для прийняття спадщини і після отримання 03.02.2009 спадкоємцем [PERSON] - [PERSON] спірних свідоцтв про право на спадщину за законом, позивачі спадщину [PERSON] не прийняли відповідно до частин другої і третьої статті 1272 ЦК України. Статтею 1280 ЦК України установлено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Аналіз цієї норми свідчить, що спадкоємець може вимагати передання йому у натурі частини майна, за умови, якщо такий спадкоємець після розподілу спадщини прийняв спадщину відповідно до частин другої і третьої статті 1272 ЦК України, тобто або за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, подав відповідну заяву до нотаріуса, або судом надано додатковий строк на прийняття спадщини та він подав заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. З огляду на викладені норми ЦК України та правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскільки позивачі не прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до частин другої і третьої статті 1272 ЦК України і як наслідок не набули права на спадкування прав і обов`язків [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом за правом представлення, відсутні визначені статтями 1280 та 1301 ЦК України передумови для визнання частково недійсними Свідоцтв про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , які були видані 03.02.2009 року Сумською міською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на спірні земельні ділянки та для перерозподілу спадщини [PERSON] . Відтак, судом не установлено порушення законних прав та інтересів позивачів, які б підлягали захисту судом в обраний ними спосіб. Представник відповідача Грищенко Д.М. просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачами строку позовної давності, який передбачений статтею 257 ЦК України. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Указаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц. Оскільки, розглянувши позов адвоката Сумцова Є.С. в інтересах позивачів, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав, а не у зв`язку із застосуванням наслідків спливу позовної давності. Висновки суду щодо поділу судових витрат Позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2522 грн. 80 40 коп. (а.с. 1, 2, 45, 46). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволенню не підлягає, сума сплаченого [PERSON] судового збору не може бути йому компенсована. Позивачі [PERSON] та [PERSON] судових витрат не понесли, від оплати судового збору звільнені. Відповідачем не подано доказів понесення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed