Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 11372210000 від 17.07.2008 року по кредиту та процентах у розмірі 65434,75 дол. США та пеню у розмірі 136285,23 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 17.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON], укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11372210000, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 118000,00 доларів США та відповідач [PERSON] зобов'язалась повертати наданий кредит щомісячними платежами у розмірі та в терміни, встановлені графіком погашення не пізніше 17 липня 2018 року та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 15,00 % річних, але не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить слухати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11372210000, за умовами п. 1.1. якого Банк надав відповідачу кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у розмірі 118000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 571214,40 грн., та відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути Банку кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі не пізніше 17 липня 2018 року відповідно до п. 1.2.2. даного Договору - (а.с. 11-26). Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за даним Договором 17.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON], було укладено Договір поруки №217543, за умовами п. 1.4. якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 27-29). [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 65434,75 дол. США, що станом на 03.06.2015 року складає еквівалент 1378763,71 грн., а саме: 54082,18 дол. США, що станом на 03.06.2015 року складає еквівалент 1139555,77 грн. - кредитна заборгованість, 11352,57 дол. США, що станом на 03.06.2015 року складає еквівалент 239207,94 грн., - заборгованість по процентам, та по пені у розмірі 136285,23 грн., а саме: 88426,23 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 47859,00 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 03.06.2015 року (а.с. 71-82). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені договором поруки, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідачі їх належним чином не виконали. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved