Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви. В обґрунтування своїх позовних вимог Служба у справах дітей посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком малолітнього [PERSON] в свідоцтві про народження вказаний [PERSON], згідно зі ст. 135 СК України. У зв'язку зі зловживанням [PERSON] спиртними напоями 14.08.2016 року малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано до дитячого відділення Лозівської міської ради КЗОЗ «Лозівське ТМО». 23.08.2017 року на малолітнього [PERSON] складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. З цього часу мати жодного разу до дитини не з'являлася, життям та здоров'ям дитини не цікавилась. 31.10.2017 року дитину було переведено до дитячого відділення КЗОЗ «Сахновщинська ЦРЛ». Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON] Крім того, рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.05.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно ще трьох її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник Служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач, у судове засідання не з'явилася. Згідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від. 18.03.2004 року) було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: с.Бондарівка Сахновщинського району Харківської області. Судом за вказаною адресою направлялася судова повістка, але вона повернулася до суду з відміткою поштового відправлення, за зазначеною адресою не проживає. В зв'язку з цим, про час, день та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на офіційному веб сайті судової влади України від 05.01.2018 року. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00018731748 від 21.09.2017 року батьком малолітнього [PERSON], [INFO] вказаний [PERSON], дані про батька записано за вказівкою матері, згідно ст. 135 СК України (а.с. 4). Відповідно до клопотання від 30.10.2017 року №114 Лигівська сільска рада Сахновщинського району Харківської області просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 23.08.2017 року складено спільний Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, згідно якого виявлено покинуту дитину [PERSON], [INFO], яка поступила до закладу охорони здоров'я 14.08.2017 року, про що було повідомлено матір дитини [PERSON], але станом на 23.08.2017 року до медичного закладу за дитиною не з'явилася. На час госпіталізації дитини мати перебувала за адресою: [ADDRESS] в нетверезому стані. Дідусь малолітньої дитини [PERSON] відмовляється від тимчасового перебування у нього дитини за сімейними обставинами (а.с. 8). Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області №11 від 25.09.2017 року, комісія вирішила рекомендувати Службі у справах дітей, як представнику органу опіки та піклування Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], остання має малолітнього сина [PERSON], ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. У зв'язку зі зловживанням спиртними напоями 14.08.2016 року малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано до дитячого відділення Лозівської міської ради КЗОЗ «Лозівське ТМО». 23.08.2017 року на малолітнього [PERSON] складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. З цього часу мати жодного разу до дитини не з'являлася, життям та здоров'ям дитини не цікавилась. 31.10.2017 року дитину було переведено до дитячого відділення КЗОЗ «Сахновщинська ЦРЛ». Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON] Крім того, рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.05.2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно трьох її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Виходячи з наведеного, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.05.2015 року, яке набрало законної сили 26.05.2015 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно трьох її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та з неї стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11). Відповідно до копії письмового пояснення [PERSON] 14.08.2017 року до нього приїхала його знайома [PERSON] з сином [PERSON], вони вживали спиртні напої, після чого [PERSON] Взяла свого сина за ноги, головою до низу та міцно стисла, внаслідок чого дитина посиніла. Він відштовхнув її, забрав дитину та викликав поліцію. В подальшому працівники поліції забрали від нього [PERSON] разом з сином (а.с. 12). Згідно листа від 23.08.2017 року №01-15/1219 Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області просить Службу у справах дітей Сахновщинської райдержадміністрації просить вжити заходів щодо вирішення подальшої долі дитини [PERSON], покинутої в дитячому відділенні Лозівської міської лікарні КЗОЗ «Лозівське ТМО», оскільки мати до лікарні не з'являлась, життям та станом здоров'я сина не цікавиться (а.с. 13). Відповідно до довідки Сахновщинської ЦРЛ від 26.10.2017 року [PERSON] на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с. 14). Згідно довідки Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області від 26.10.2017 року №6341 [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с. 15). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч.2, ч.3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст.155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п.2-5 ч.1 ст.164 СК України) Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач, ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законом, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан, ухиляється від матеріального утримання дитини, що проявилося в небажанні відвідати дитину в закладах охорони здоров'я, вжити заходів щодо повернення дитини, за місцем реєстрації не проживає та на даний час місце її перебування не відоме, неможливості передачі дитини на виховання іншим особам, оскільки відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані за вказівкою матері, а єдиний близький родич дитини - дідусь, відмовляється від тимчасового перебування у нього дитини, а також враховуючи той факт, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно інших трьох дітей, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі малолітнього [PERSON], і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням доцільності позбавлення батьків батьківських прав [PERSON], оскільки вона допустила свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дитини. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»- він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Враховуючи, що згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.05.2015 року, яке набрало законної сили 26.05.2015 року з [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання трьох інших її дітей в розмірі 1/2 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому відповідно до ч.2 ст.182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, та те, що позов підлягає повному задоволенню, а позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при пред'явлені позову, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір за кожну позовну вимогу на користь держави, тобто 1280 грн.

Outcome: partial