Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 10 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з 18 квітня 2019 року, відповідач зібрала свої особисті речі та переїхала жити в м. Донецьк Донецької області, сумісного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає збереження сім`ї не можливим, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Просив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.01.2020 року провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.03.2020 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29 липня 1972 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Холодно-Балковським РАЦС м. Макіївка Донецької області серії [NUMBER] , актовий запис № 75 (а.с. 5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Висновки суду. Судом встановлено, що з 18 квітня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Позивач примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, установлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved