Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство « УкрсоцБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №805/16/18-4/7-225 від 30.08.2007 року у розмірі 87 961,76 дол. США В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 30.08.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено вищевказаний кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання гроші кошти в сумі 42800 дол. США . Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу товариства на публічне акціонерне товариство та змінено найменування (назву) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідач умови договору не виконав, в зв,язку з чим станом на 30.05.2017 року утворилася заборгованість , а саме: за кредитом- 38 993,15 дол. США, за відсотками - 48 968,61 дол. США . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з,явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій просив відмовити в задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено вищевказаний кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання гроші кошти в сумі 42 800 дол. США . Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу товариства на публічне акціонерне товариство та змінено найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконувалися й не виконуються до теперішнього часу. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідача станом на 30.08.2017року має заборгованість , а саме: - 38 993,15 дол. США - заборгованість за кредитом; - 49968,61 дол. США - заборгованість за відсотками; Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що кредитним договором передбачено, що позичальник зобов»язується повернути суму кредиту , процентів відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом. Як зазначає в позовній заяві представник позивача , 30.08.2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір ,останній платіж за даним кредитним договором відповідачем здійснено 16.04.2009 року . Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 18 липня 2017 року, строк звернення до суду сплинув, про наслідки застосування якого просив представник відповідача суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволенні позову . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed