Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

публічне акціонерне товариство ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про передачу в його управління нерухомість, щодо якої 08.05.2013 по справі 2/340/115/13-ц винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с Верхній Ясенів, присілок Заріччя, будинок 373, на період його реалізації або повного виконання умов кредитного договору №IFVWGK00000008 від 16.05.2006; зобовязання [PERSON] на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору №IFVWGK00000008 від 16.05.2006, повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх май1на (у т.ч. власних присутності та майна) предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с Верхній Ясенів, присілок Заріччя, будинок 373, стягнути судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 16.05.2006 між банком та [PERSON] було укладено договір №IFVWGK00000008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 13.05.2021. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком та відповідачем 17.05.2006 року уклали договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований в селі Верхній Ясенів, прис. Заріччя,373 Верховинського району Івано-Франківської області, який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Однак, у звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за умовами кредитного договору, на підставі рішення суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк». В той же час вважає, що у відповідності до положень ст.34 Закону України «Про іпотеку» має право на передачу йому в управління предмету іпотеки до моменту його реалізації або повного погашення кредитної заборгованості, а іпотекодавець зобовязаний звільнити вказане майно. А тому просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, а тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач [PERSON], його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просять в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що вимоги банку не відповідають цілям та нормам визначеним ст. 34 Закону України «Про іпотеку». Зокрема вказав, що предметом іпотеки є житловий будинок №373 в с Верхній Ясенів Верховинського району, який використовується відповідачем, як постійне місце проживання, та його використання не має наслідком отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання. Крім цього, зазначив також, що іншого нерухомого майна у відповідача не має. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, його представника, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (на даний час внаслідок зміни прізвища - [PERSON]) укладено кредитний договір №IFVWGK00000008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 13.05.2021. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (на даний час внаслідок зміни прізвища - [PERSON]) 17.05.2006 року укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, який розташований в селі Верхній Ясенів, прис. Заріччя, 373 Верховинського району Івано-Франківської області. Заочним рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08.05.2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFVWGK 00000008 від 16.05.2006 року в розмірі 26203,32 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ, на момент подачі позову до суду складало - 209364,52 грн. звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки (а.с.5). На даний час ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про передачу предмета іпотеки йому в управління, як іпотекодержателю з посиланням на ст.34 Закону України «Про іпотеку». Однак, положеннями ст. 34 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішенням суду може бути переданий іпотеко держателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Зі змісту вказаної правової норми вбачається, що право іпотекодержателя на передачу йому в управління предмета іпотеки може виникати лише за наявності необхідних обставин, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на предмета іпотеки, а також за умови відповідного цільового призначення предмета іпотеки повязаного із можливістю його господарського використання з метою отримання продукції, плодів та доходів. Крім цього, така передача можлива лише для забезпечення належного господарського використання, отримання продукції, плодів та доходів для задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Однак, як встановлено в судовому засіданні, і ці обставини випливають із змісту договору іпотеки, відповідачем передано Банку в іпотеку житловий будинок, цільове призначення якого не передбачає можливості його господарського використання з метою отримання продукції, плодів та доходів. Крім цього, як зазначив відповідач, вказаний будинок він використовує для особистого проживання, який являється його єдиним житлом. За таких обставин, оскільки предметом даного спору є переданий в іпотеку житловий будинок, цільове використання якого не повязане із господарською діяльністю, отриманням продукції, плодів та доходів, тому не зважаючи на той факт чи звернуто стягнення на цей предмет іпотеки, підстав для застосування до цих правовідносин ст.34 Закону України «Про іпотеку» у суду немає. Також є безпідставною вимога позивача про покладення на відповідача обовязку звільнити предмет іпотеки, як така що не випливає із положень названої статті Закону. А тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: dismissed