Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.05.2001 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 19.12.2002 року у них народився син [PERSON], який проживає з позивачем. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, під дією алкоголю є неконтрольованою та непередбачуваною, негативно характеризується за місцем проживання, майже не займається вихованням сина, влаштовувала сварки, що супроводжувалися пошкодженням майна, про що неодноразово повідомлялися правоохоронні органи та заклади охорони здоровя, будь-якої матеріальної допомоги у сімю та на утримання і виховання дитини не надавала, мотивуючи тим, що їй самій не вистачає коштів на власні потреби ( виключно на придбання спиртних напоїв та тютюнових виробів). Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати та залишити проживати з ним вказану дитину сторін. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 21.07.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 14.07.2016 року (а.с.13, 21, 28), та за фактичним місцем її проживання (а.с.29). Відповідач не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 05.05.2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №103 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з 2010 року проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Вищевказану малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачем, оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаної дитини. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved