Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 14-4/2281К-07, а саме стягнути заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2337, 38 доларів США та пені в розмірі 41 671,67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14-4/2281К-07, відповідно до п.1.1. якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 19 000 доларів США. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. 28 березня 2014 року Деснянськимй районним судом м. Києва у справі №754/21784/13-ц ухвалено рішення, що було змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва, яким стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 44 382,75 гривень. Позивач зазначає, що у відповідача утворився борг у розмірі заявлених позовних вимог. Ухвалою суду від 17.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 23.01.2019 року замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття рішення без його участі не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судове засідання з`явилася, проти позовних вимог повністю заперечувала. Заперечення мотивувала тим, що відповідач, не дивлячись на те, що заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2014 року у справі №754/21784/13-ц в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2015 скасовне, в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості відмовив, виконав рішення суду першої інстанції та сплатив визначений у ньому борг за виконавчим листом №2-1116/14 від 22.04.2014 р. у зв`язку з чим постановою головного державного виконавця органу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухою О.М. від 10.02.2015 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Також представник відповідача заявила про пропущення позивачем строку позовної давності в один рік стосовно заявлених вимог про стягнення пені, оскільки пеня розрахована відносно заборгованості, визначеної позивачем станом на 12.01.2015 р., а з позовом до суду позивач звернувся лише 23.12.2016 року. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 24 травня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено кредитний договір №14-4/2281К-07 (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого Позивач отримав кредит у сумі 19000,00 доларів США на строк до 23.05.2012 з умовою сплати 11,5 % процентної ставки, 1,2% від суми кредиту - одноразової комісії та 0,15% від суми кредиту - щомісячної комісії. Відповідно до п. 6.1.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно даного Договору. Пунктом 9.1. Кредитного договору передбачено право банку стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 10 грудня 2013 року ПАТ «Універсал Банк» було подано до Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Деснянським районним судом м. Києва 28.03.2014 р. було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та винесено рішення у справі №754/21784/13-ц, відповідно до якого було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 44 382,75 грн. та судовий збір у сумі 443,83 грн. Апеляційний суд міста Києва 12.01.2015 виніс рішення, яким заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2014 року у справі №754/21784/13-ц в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості відмовив. В іншій частині заочне рішення залишено без змін. Як видно з матеріалів справи, 06.02.2015 відповідач сплатив на рахунок ПАТ «Універсал Банк» визначений у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2014 року у справі №754/21784/13-ц борг за виконавчим листом №2-1116/14 від 22.04.2014 р., що підтверджується квитанцією від 06.02.2015 р. та постановою головного державного виконавця органу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухою О.М. про закінчення виконавчого провадження ВП №43280858 від 10.02.2015р. Отже, відповідач сплатив борг за зобов`язаннями по Кредитному договору на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2014 року у справі №754/21784/13-ц. З Розрахунку заборгованості за кредитним договором №14-4/2281К-07 на дату 04.07.2016 року (далі - Розрахунок заборгованості), поданого позивачем, вбачається, що заборгованість позивач нараховує починаючи з 12.01.2015 року, зазначена заборгованість відповідача по кредиту станом на 12.01.2015 складає 3429,54 доларів США. Позивач у позовній заяві зазначає, що борг утворився та існує, проте не пояснює яким чином він утворився, не надає будь-яких доказів несплати [PERSON] вказаної суми. Також позивачем не відображено у Розрахунку заборгованості інформації про сплату відповідачем 06.02.2015 року суми боргу згідно виконавчого листа №2-1116/14 від 06.02.2015 р. на рахунок отримувача ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 44 382,75 грн. та жодних пояснень з даного приводу суду не надано. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що достовірних та належних доказів наявності у відповідача вказаної позивачем суми заборгованості по Кредитному договору суду не надано, суд приходить до висновку, що в даній частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з наявних доказів у даній справі, відповідач сплатив позивачу заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі у сумі 44 382,75 грн., до якої входила заборгованість по кредиту, заборгованість по відсоткам та пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів, а тому повторне стягнення кредиту та пені, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. До аналогічного висновку у подібній справі дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 41671,67 грн. суд зазначає наступне. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Отже, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Оскільки, як встановлено судом, заборгованість по зобов`язанню за Кредитним договором, у тому числі і пеня, відповідач сплатив, у позивача, виходячи з аналізу вищевказаних норм права, відсутнє право стягувати пеню. Крім того, так як матеріали справи не містять належних доказів наявності у відповідача суми заборгованості, зазначеної у позовній заяві та доданого до неї Розрахунку заборгованості, суд не може прийняти до уваги і розрахунок пені, наданий позивачем, оскільки він обчислений в залежності від необґрунтованої та не доведеної суми заборгованості. У відзиві на позовну заяву відповідач заявляє про пропущення позивачем строку позовної давності в один рік, що застосовується до вимоги про стягнення пені згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. З огляду на вищевказане, оскільки право на стягнення пені у позивача не виникло, а тому не є порушеним, суд приходить до висновку про безпідставність застосування позовної давності до даної вимоги. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 2337, 38 доларів США та пені в розмірі 41 671,67 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 11, 256, 261, 549, 612, 625, ЦК України, ст.ст. 1-18, 76,77-81, 95,228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Конституції України, з урахуванням судової практики, суд -

Outcome: dismissed