Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2012 року задоволений позов Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці до [PERSON], Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про виселення з службової квартири та скасування реєстрації. 26.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного рішення від 01.11.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішенням Конституційного суду України від 11.06.2014 року за його зверненням встановлено, що словосполучення «пенсіонерів по старості», що міститься в абзаці шостому статті 125 Житлового кодексу Української PCP, відповідно до якого пенсіонери по старості не можуть бути виселені з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, необхідно розуміти так, що до пенсіонерів по старості, крім осіб, яким згідно з законодавством України призначено пенсію за віком, віднесено також осіб, що вийшли на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ зі змінами, зокрема, на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами. Заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 11.06.2014 року істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути йому відома на час розгляду справи. Заявник та його представник заяву підтримали, представники Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на те, що відповідно до роз'яснень, наданих 30 березня 2012 року Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 10 своєї постанови № 4, не може вважатися нововиявленою обставиною висновок Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положень Конституції України та законів України. Згідно ст.362 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку із нововиявленими обставинами. Однією із підстав для перегляду ухвали є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до роз'яснень, зазначених в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Оскільки вказане рішення Конституційного суду України від 11.06.2014 року є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома заявнику на час розгляду справи, заява підлягає задоволенню. Посилання представників відповідача на роз'яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30 березня 2012 року, відповідно до яких не може вважатися нововиявленою обставиною висновок Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положень Конституції України та законів України, суд не приймає до уваги, оскільки вказане роз'яснення стосується іншої, ніж посилається заявник, підстави для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, викладеної у п.4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що висновки та рішення Конституційного Суду України є різними за змістом документами. Так, відповідно до ст. 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим приймає рішення, а згідно ст. 62 Закону України «Про Конституційний Суд України» дає висновки у справах з таких питань: офіційного тлумачення Конституції України та законів України; про відповідність Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість; щодо додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 грудня 2009 року №378, визнана службовим житлом Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни і праці. У період з 1 жовтня 2009 року по 15 червня 2012 року [PERSON] працював у Горбанівському геріатричному пансіонаті ветеранів війни та праці та на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №64 від 5 березня 2010 року отримав у користування квартиру [ADDRESS] (ордер №18 від 18 квітня 2010 року). [PERSON] з липня 2009 року є пенсіонером, якому пенсія призначена зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом та проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Абзацом 5 ч. 1 ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, пенсіонерів по старості (за віком). Ураховуючи те, що рішенням Конституційного суду України від 11.06.2014 року за зверненням [PERSON] встановлено, що до пенсіонерів по старості, крім осіб, яким згідно з законодавством України призначено пенсію за віком, віднесено також осіб, що вийшли на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ зі змінами, зокрема, на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved