Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Самбірський міськрайонний центр зайнятості (далі Самбірський МРЦЗ) 19 червня 2017 року предявив позов про стягнення із [PERSON] безпідставно отриману допомогу по безробіттю в сумі 1\~324,44 грн. У обґрунтування даного позову позивач посилався на те, що 14 серпня 2001 року до Самбірського МРЦЗ звернувся [PERSON] з метою пошуку роботи і у звязку із неможливістю його працевлаштування на підставі власноручно підписаної заяви, у якій він підтвердив той факт, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує, відповідно до наказу від 21 серпня 2001 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю терміном 360 календарних днів, однак згідно листа Самбірського ОУПФУ від 7 липня 2016 року [PERSON] у листопаді 2001 року, липні 2002 року та листопаді 2002 року працював у ТзОВ «Чукв»янське» і йому була нарахована зарплата. Під час розслідування на підставі наданих Чукв»янською сільською радою документів зясовано, що [PERSON] був прийнятий на роботу на час вирощування цукрового буряка, згідно розпорядження ТзОВ «Чукв»янське» від 15 червня 2001 року № 28-к та звільнений розпорядженням від 20 вересня 2001 року № 47-к і згідно відомостей про нараховану заробітну плату [PERSON] нарахована заробітна плата за вказані місяці, що відображено у акті розслідування страхових випадків від 6 вересня 2016 року № 368. За період перебування на обліку у Самбірському МРЦЗ з 21.08.2001 по 14.08.2002 та з 31.10.2002 по 28.04.2003 відповідачем отримано матеріальне забезпечення у сумі 1 324,44 грн. З метою відшкодування коштів Відповідачу надіслано претензію від 14.09.2016 №2055/07, проте кошти у добровільному порядку не відшкодовано. Під час судового розгляду представник позивача у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Із заяви та витягу з наказів відомо, що [PERSON] 21 серпня 2001 року звернувся до Самбірського МРЦЗ з метою пошуку роботи та подав заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, у якій зазначив, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує, і згідно наказу від 21.08.2001 № 13484 йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю, згідно наказу від 21.08.2001 № 13985 (а. с. 9, 10). Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року № 803-XII у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, безробітними визнавалися працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Підпунктом б) частини третьої статтіпершої цього Закону було встановлено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Із розпорядження СТзОВ «Чукв»янське» від 15 червня 2001 року № 28-к «Про прийом на роботу працівників на час вирощування цукрових буряків» відомо, що [PERSON] був прийнятий на роботу та згідно розпорядження від 20 вересня 2001 року № 47-к був звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням сезонних робіт з 20 вересня 2001 року, а також за період він отримував заробітну плату ( а. с. 16,17, 18-21). Із акта № 368 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 6 вересня 2016 року видно, що в архівному відділі Чукв»янської сільської ради по ліквідованому підприємству СТзОВ «Чукв»янське» містяться розпорядження про прийняття та звільнення у 2001 році, відомості про нарахування заробітної плати за листопад 2001 року та листопад 2002 року, [PERSON] був прийнятий на роботу на час вирощування цукрового буряка з 15 червня 2001 року та звільнений 20 вересня 2001 року, у відомостях про нарахування заробітної плати за листопад 2001 року та листопад 2002 року особа відображена ( а. с. 13-14). Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Однак, [PERSON] під час звернення до Самбірського МРЦЗ у пошуках роботи не подав відомості про його належність до зайнятого населення, відтак йому безпідставно було надано статус безробітного та соціальні послуги відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Із розрахунку заборгованості суми позовних вимог та претензії про відшкодування коштів вбачається, що [PERSON] за період перебування на обліку у Самбірському МРЦЗ з 21.08.2001 по 28.04.2003 отримано 1324,44 грн. (а. с. 11, 22). Ураховуючи наведене, слід стягнути з [PERSON] незаконно отриману ним допомогу по безробіттю.

Outcome: approved