Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , інтереси якого згідно договору про правничу допомогу №17 від 16.04.2019 року представляє Ткач В.В. звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Вижницької міської ради, Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Головне управління Держгеокадастру Чернівецькій області. Просить визнати право власності на спадкове майно за законом, а саме, на земельну ділянку загальною площею 1,46 га., що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [INFO] [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 1,46 га, що розташована на території Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] . Зазначений державний акт загублений. За життя, [PERSON] ніяких розпоряджень не робив на випадок своєї смерті. Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті його батька. Однак, не дивлячись на те, що спадщину він прийняв своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою від 16 квітня 2019 року №261/02-31 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 1,46 га, що розташована на території Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з тим, що не були належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Правовстановлюючий документ, а саме оригінал державного акта на вищезазначену земельну ділянку мною дійсно до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної і контори Чернівецької області Мицкан Ж.І. наданий не був у зв`язку з його втратою спадкодавцем (загублений). Заяви (клопотання) учасників справи. В підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник Ткач В.В. не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача Ткач В . В. подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче засідання представник відповідача Вижницької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Вижницької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об`ємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В підготовче засідання представник третьої особи Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник третьої особи Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області подав заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. На підтвердження позивачем [PERSON] позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме на земельну ділянку, площею 1,46 га., що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району, надано наступні докази: Копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 15.06.2009 року виконкомом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30 з даних якого вбачається, що [PERSON] помер - [INFO] . Копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 14.08.1957 року в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №60 з даних якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] . Копія державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] , виданого 17.12.2001 року на підставі рішення ХVІ сесії ХХІІІ скликання від 27.12.2000 року Іспаської сільської Ради народних депутатів Вижницького району, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №46 з даних якого вбачається, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,46 га., що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідь Відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №0-24-0.170-1260/101-18 від 13.06.2018 року з даних якої вбачається, що відповідно до реєстру других примірників правопосвідчуючих документів на земельні ділянки по Вижницькому району станом на 01.01.2013 рік [PERSON] , зареєстрований та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] площею 1.46 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іспаської сільської ради. Відповідь Відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №0-24-0.170-94/101-19 від 22.04.2019 року з даних якої вбачається, що враховуючи те, що земельна ділянка не сформована та у Державному земельному кадастрі відсутня інформація про неї, неможливо надати інформацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При формуванні земельних ділянок розробляється відповідна документація із землеустрою. Земельній ділянці присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Відділ у Вижницькому районі не може ідентифікувати земельну ділянку. Повідомляють, що нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Чернівецькій області становить 33264,00 грн. Довідка Вижницької міської ради №3-232 від 11.04.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] , тобто по день смерті. На день смерті з ним в одному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - дружина онука, [PERSON] - правнучка. Копія постанови приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В. №261/02-31 року від 16.04.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,46 га., що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки ним не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно та витягу з Державного земельного кадастру. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів спадкової справи №495/2009 року до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 26.12.2009 року [PERSON] звернувся із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] Спадкоємцями за законом є дружина померлого [PERSON] , яка від спадкового майна після смерті [PERSON] відмовилась, про що 07.12.2009 року подала відповідну заяву та [PERSON] , син померлого, який подав заяву про відмову від спадщини. Інших осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, (в редакції чинній станом на час видачі державного акту), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на час видачі державного акту), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Померлий [INFO] [PERSON] , був власником земельної ділянки площею 1,46 га., що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] , виданого 17.12.2001 року на підставі рішення ХVІ сесії ХХІІІ скликання від 27.12.2000 року Іспаської сільської Ради народних депутатів Вижницького району, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №46, однак в зв`язку з втратою вказаного правовстановлюючого документу [PERSON] , як спадкоємець за законом не може зареєструвати право власності на спадкове майно. Враховуючи вимоги ч.1 ст.1225 ЦК України, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved