Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними фактичними обставинами, так згідно договору дарування від 24.05.2007 [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підстав рішення Черкаської міської ради №4-559 від 24.07.2008, зокрема п. 1.12, на ім'я відповідача [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку від 15.09.2008. Вподальшому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2007 вищевказаний договір дарування визнаний недійсним. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями цього нерухомого майна є він, [PERSON], [PERSON] Позивач вважає, що рішення Черкаської міської ради №4-559 від 24.07.2008, і державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], який виданий [PERSON], є незаконними і підлягають скасуванню. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, які підтверджують його право власності на 1/3 частину будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про можливість розгляду справи без його участі. Представник відповідача Міського управління Держгеокадастру у м.Черкаси в суд не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник відповідача Черкаської міської ради позов не визнав, заперечував проти скасування рішення, вважає, що рішення про передачу земельної ділянки прийнято законно на підставі затвердженої документації із землеустрою. Треті особи [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили скасувати рішення Черкаської міської ради та державний акт, виданий на ім'я [PERSON] Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу СопільнякА.О. подала заяву про можливість розгляду позову без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, заперечення представника Черкаської міської ради, пояснення третіх осіб, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 24.05.2007 відповідач [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], і розташований на земельній ділянці 665,0 кв.м. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2007 вказаний договір дарування від 24.05.2007 між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним. Право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] визнано за [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2017 за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Іншими спадкоємцями вказаного житлового будинку після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON], який успадковує 1/3 частку спадкового майна, та [PERSON], який успадковує 1/3 частку спадкового майна. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Дослідженням технічної документації, яка стала підставою для прийняття рішення Черкаської міською радою №4-559 від 24.07.2008, встановлено, що 13.11.2007 відповідач [PERSON] звернувся до Черкаської міської ради із заявою про передачу йому у приватну власність присадибної ділянки площею 665 кв.м., розташованої по [ADDRESS]. Як підтвердження власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння за цією ж адресою, [PERSON] надав довідку Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації від 07.11.2007, яка підтверджувала зареєстроване за ним право власності на будинок на підставі договору дарування від 24.05.2007 №2-88. Пунктом 1.12 рішення Черкаської міської ради № 4-559 від 24.07.2008 передано [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 677,0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 677 кв.м. серії [NUMBER] від 15.09.2008. Таким чином суд встановлює, що право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки у відповідача [PERSON] виникло саме на підставі права власності на об'єкт нерухомого майна, яке набуте відповідно до договору дарування від 24.05.2007 №2-88. Незаконність набуття у власність відповідачем [PERSON] житлового будинку з прибудовами за адресою: [ADDRESS] встановлено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2007. Таким чином суд вважає, що набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] було похідним від незаконно набутого права власності на житловий будинок. В силу ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. В ст. 378 ЦК України зазначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу положень ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (статті 3, 4 ЦПК України). Скасування державного акта на право приватної власності на ділянку залежить від доведення незаконності рішення органу місцевого самоврядування. Тобто, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13). Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки правові підстави виникнення права власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] скасовано, таким чином суд встановлює порушення права позивача [PERSON] на землю як власника частини будинку, розташованого на цій земельній ділянці. Враховуючи вищевикладене, суд встановив підстави для задоволення позову. Суд вважає, що для належного захисту прав позивача необхідно визнати недійсним та скасувати п. 1.12 Рішення Черкаської міської ради № 4-559 від 24.07.2008 в частині передачі [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 677,0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON]

Outcome: approved