Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до територіальної громади села Садки в особі Ходорівської міської ради Львівської області (відповідач), в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,49 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Вербицької сільської ради, згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11943, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №352 від 04.06.1997. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло належне йому право на середню земельну частку (пай) відповідно до сертифіката про право на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] . Вона як єдиний спадкоємець за законом після смерті батька вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки займалася похороном після його смерті та вступила в управління спадковим майном, однак не отримала відповідного свідоцтво про право на спадщину. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинний зв`язок « [PERSON] »-« [PERSON] », та відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену земельну частку (пай). Окрім цього, у позивачки наявні розбіжності в свідоцтві про смерть батька та в свідоцтві про її народження. Таким чином позивачка не може підтвердити родинні відносини між нею та її батьком, а відтак успадкувати майно за законом. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.29), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної заяви в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просить справу розглядати за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Представником позивачки подано клопотання про виклик свідків (а.с.31, 32), клопотання про розгляд судового засідання за відсутності його та позивачки і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.34). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26). Ухвалою підготовчого засідання від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.35-36) Суд, заслухавши аргументи представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.10.1948 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с.15). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.04.1997 (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.10.1978, після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 14.10.1978 (а.с.12). Згідно з свідоцтвами про смерть від 19.06.2020 та 13.02.1996, [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] у с.Садки Жидачівського району Львівської області (а.с. 13, 14). З довідки, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 05.01.2021 №2, вбачається, що згідно з записів у по-господарській книзі №1 числиться господарство по [ADDRESS] , де проживав [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] буз зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Разом з ним проживала без реєстрації дочка [PERSON] . Заповіт від [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] в шестимісячний термін після смерті батька [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, займалася похороном та обробляє земельну ділянку (а.с.16). Відповідно до повідомлення відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадасту у Львівській області від 01.07.2020, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Вербицькій сільській раді відсутній запис про реєстрацію на [PERSON] . Проте за реєстраційним номером 168 зареєстрований сертифікат серії ЛВ №11943 від 31.07.1997 на [PERSON] . Площа земельної ділянки - 3,49 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифікату: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 04.06.1997 №352 (а.с.7). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, заповіт від [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа після його смерті не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.18, 19). Постановою нотаріуса Жидачівської ДНК від 15.03.2021, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинний зв`язок « [PERSON] » - « [PERSON] », а також відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому і є спадковим майном (а.с. 20). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивачки, батько якої проживав в с. Садки. Позивачка проживала разом з ним. Батько мав право на землю, бо отримав пай. Прізвище батька позивачки « [PERSON] ». Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є двоюрідним братом позивачки. Прізвище сестри дівоче « [PERSON] », як і у її батька. Сестра разом з батьками проживала в с. Садки. Батько позивачки працював в радгоспі і отримав пай. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковими записами у правовстановлюючих документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем, що ставить під сумнів родинні зв`язки позивачки з батьком та унеможливлює оформлення позивачкою спадщини після смерті батька у позасудовому порядку. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення) у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в пунктах 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України. Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , який помер [INFO] у с. Садки Жидачівського району Львівської області, є батьком позивачки. Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, доповнюють один одного, відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON] , а саме: що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Суд зауважує, що встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди в реалізації нею права як спадкоємця першої черги за законом на спадкування після смерті її батька [PERSON] . Також, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті належало право на земельну частку (пай) площею 3,49 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Вербицької сільської ради народних депутатів, про що зареєстровано відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11943. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входять належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право на зазначену земельну частку (пай). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивачка входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: проживала із спадкодавцем (батьком) до дня смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном. Таким чином, суд доходить переконання, що позивачка [PERSON] фактично набула в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги право на вказану земельну частку (пай), однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб, оскільки у цьому їй відмовлено уповноваженою особою (нотаріусом). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved