Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач, [PERSON] 05 квітня 2021 року, звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , який було зареєстровано, 02 серпня 2014 року, виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, актовий запис №01, та стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини: - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства. З травня 2020 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися, оскільки вони спільно не проживають, спільного бюджету не мають, господарство не ведуть. Збереження шлюбу стало суперечіть їх інтересам. Шлюб носить лише формальний характер, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, через різносторонні погляди на життя. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Відповідач за період часу перебування у шлюбі, в тому числі протягом часу, що вони проживають окремо, не надавав і не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона виховує доньку сама. Їх матеріальне становище доволі скрутне, так як дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, піклування, розвитку, коштів на відвідування навчальних закладів. Вона сама не взмозі в повній мірі забезпечити малолітню доньку. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання їх дитини відмовляється. Відповідач є працездатною особою, офіційно працює та отримує заробітну платню, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання їх доньки. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги в частині повернення їй дошлюбного прізвища та стягнення з відповідача сплачену нею суму судового збору в розмірі 908.00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала уточнені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення уточнених позовних вимог: розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, в розмірі ј частині на утримання доньки [PERSON] , не заперечував. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 12 квітня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 квітня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала уточнені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення уточнених позовних вимог, розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, в розмірі ј частині на утримання доньки [PERSON] , не заперечував. Суд,вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача, та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] видане (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, від 10 вересня 2014 року) 02 серпня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області актовий запис №01. З свідоцтва ( серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, від 25 лютого 2016 року), [INFO] народилася [PERSON] та батьками дитини відповідно вказано: [PERSON] , [PERSON] . Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, довгий час проживають окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Стосовно вмог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розлучення шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сісейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За правилами ст.113 Сімейного Кодексу України суд , вважає можливим після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стосовно стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає вимоги такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, сторонами суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями Закону України про Державний бюджет на 2021 рік прожитковий мінімум на дитини відповідного віку становить 1921.00 грн. на час розгляду справи. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що відповідач працює, отримує офіційно заробітну платню, тому суд вважає можливим призначити аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі позову. Судові витрати. Відповідно до ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved