Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора та визнаний недійним заповіт [PERSON] складеного на користь [PERSON] 13.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г. У зв`язку із заявленими представником позивача перед судовими дебатами питанням щодо розподілу судових витрат понесених позивачем судом були у рішенні суду зазначено про застосування у даному випадку до розподілу судових витрат положень ч.8 ст. 141 ЦПК України. 24.11.2021 року від представника позивача надана заява про винесення по справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат , згідно якого вимагається стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати у розмірі 18\~572,20 грн., складовими яких є витрати понесені на правову допомогу у розмірі 13654,00 грн., а також витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 гривень, витрат понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 3245,70 грн., витрат на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн., за видачу судового запису судового засідання, для подальшого аутентичного перекладу з аудіо носія на паперовий показань свідків у розмірі 73 грн. Представник відповідача Снітнікової В.В. заперечуючи частково проти задоволення заяви та вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку із відсутністю доказів понесення таких витрат та складових таких витрат, відсутністю доказів понесення витрат за послуги аутентичного перекладу позивачем, а також необґрунтованості стягнення витрат лише з двох відповідачів, та не заперечуючи проти стягнення витрат за проведену експертизу та видачу копії технічного запису. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). Так, згідно матеріалів справи документально доведені судові витрати позивача, пов`язані з сплатою судового збору у розмірі 3654,00 грн., витрат понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 3245,70 грн., витрат на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн., за видачу судового запису судового засідання, для подальшого аутентичного перекладу з аудіо носія на паперовий показань свідків у розмірі 73 грн. Щодо сплати судового збору, суд виходить із того, що після зменшення позовних вимог 07.05.2018 року позивач залишив єдиною позовною вимогою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогу визнання недійним заповіту [PERSON] складеного на користь [PERSON] 13.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотариального округу Чернишевою Н.Г.( т.3 а/с 1). Зазначена позовна вимога, яка була задоволена, відноситься до вимог не матеріального характеру зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн., яка і підлягає стягненню відповідно до пропорційності задоволених вимог. Одночасно із цим, зайве сплачений судовий збір у розмірі 2746 грн., може бути повернутий судом після розгляду відповідної заяви позивача. Таким чином враховуючи судові витрати понесені на сплату судового збору, пропорційно задоволеним вимогам загальна сума, документально підтверджених судових витрат складає 5826 (п`ять тисяч вісімсот двадцять шість ) гривень 70 копійок. При цьому судом враховується сплата на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн.. враховуючи у квитанції в якості платника представника позивача а також сам факт оплати за аутентичний переклад та наявність такого перекладу у матеріалах справи. Крім того суд не вважає доведеним факт понесення позивачем витрат , визначених у заяві про зменшення розміру позовних вимог , як орієнтовну суму судових витрат 13654,00 грн., враховуючи відсутність як визначення складової такої орієнтованої суми так і відсутність або виставлених рахунків по спліті таких витрат так і самого факту понесених витрат на зазначену суму. У відповідності до вимог п. 3,4 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема поведінку сторони під час розгляду справи та дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію справи, на якій такі дії вчинялись. Уданому випадку відповідач [PERSON] , з моменту висунення до нього позовних вимог не заперечував проти їх задоволення , а тому понесені позивачем судові витрати не пов`язані із поведінкою даного відповідача. Посилання представника відповідача [PERSON] , що визнання відповідачем позову, має наслідком лише повернення позивачу 50% понесених судових витрат, не може застосовуватись у даному випадку, враховуючи що позов визнано було лише одним з трьох відповідачів, та саме позиція [PERSON] та [PERSON] , яки позов не визнавали у повному обсязі і було підставою для необхідності позивачем доведеності своїх вимог та понесення необхідних для цього судових витрат. В свою чергу положення ч.1 ст. 142 ЦПК України щодо наслідків розподілу судових витрат при визнанні відповідачем позову, відносяться до факту повного визнання всіма відповідачами ( або якщо по справі один відповідач та ним ) позовних вимог, наслідком чого є можливість застосування судом вимог ч.1 ст. 82 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, згідно яких при визнанні позову відповідачем , якщо це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, це є підставою суду для винесення рішення без додаткової доведеності позовних вимог. Таким чином суд вважає, що понесені та документально доведені судові витрати позивача потребують відшкодуванню у рівних частках відповідачами [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial