Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», (далі ПАТ «Мегабанк») звернулось до суду з позовом про розірвання кредитного договору № 10-011-821-2-15 Г від 04.11.2015 року та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредиту в сумі 13 027,78 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 04.11.2015 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 10-011-821-2-15 Г, згідно умов якого Банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн., зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.11.2018 року. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 25.05.2016 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 13 027,78 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 7 824,14 грн.; сума заборгованості по процентам - 403,64 грн.; сума несплаченої комісії - 1 200,00 грн.; штраф - 3 600,00 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду відповідачем не виконано умови кредитного договору, що є предметом позовних вимог. Представник позивача ПАТ «Мегабанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення суду при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причини неявки суду не надала. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 04.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 10-011-821-2-15-Г, відповідно до якого, Банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 8 000,00 грн., зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.11.2018 року. Відповідно до п.4.2. Договору, погашення кредитної заборгованості та сплату процентів позичальник здійснює ануїтентними платежами. Сплата ануїтентних платежів здійснюється позичальником щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 6.3 Договору, позичальник зобов'язалась сплатити у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, штраф у розмірі 45% від суми кредиту. (а.с. 7; 8; 20-23) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. У зв'язку із невиконанням кредитного договору № 10-011-821-2-15-Г від 04.11.2015 року ПАТ «Мегабанк» на адресу [PERSON] рекомендованою поштовою кореспонденцією надіслано письмові вимоги від 08.02.2016 року, від 12.03.2016 року, від 11.05.2016 року про розірвання кредитного договору та дострокове погашення заборгованості. (а.с. 10-15) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно положень статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. Отже, аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови зазначеного Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 06.06.2016 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 13 027,78 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 7 824,14 грн.; сума заборгованості по процентам - 403,64 грн.; сума несплаченої комісії - 1 200,00 грн.; штраф - 3 600,00 грн., що підтверджується поданими позивачем розрахунками (а.с. 6), та з огляду на порушення відповідачем кредитного зобов'язання, суд визнає правомірними вимоги позивача про розірвання кредитного договору № 10-011-821-2-15-Г від 04.11.2015 року та дострокове стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, тому підлягає до розірвання у судовому порядку Кредитний договір № 10-011-821-2-15-Г від 04.11.2015 року, та суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за Кредитним договором № 10-011-821-2-15-Г від 04.11.2015 року на загальну суму 13 027,78 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 450,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved