Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року були задоволені частково позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання незаконним встановлення змін істотних умов праці та їх скасування, відновлення колишніх умов праці: з повним робочим тижнем і повним робочим часом та посадовим окладом, діючим до введення змін істотних умов праці, про визнання днями вимушеного прогулу вільні дні, встановлені незаконним введенням змін істотних умов праці, про стягнення невиплаченої заробітної плати (з проведенням індексації) в результаті незаконного встановлення змін істотних умов праці в розмірі посадового окладу, діючого до введення змін істотних умов праці, про визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, про відновлення на роботі, про скасування у трудовій книжці запису про звільнення, про запис поновлення на роботі, про визнання днями вимушеного прогулу усі дні з дати звільнення по дату винесення рішення суду, про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу після звільнення, про стягнення вихідної допомоги за порушення власником законодавства про працю, умов трудового та колективного договору, про відшкодування матеріальних витрат, про відшкодування моральної шкоди. Не погодившись з вищевказаним рішенням суду [PERSON] оскаржує його в апеляційному порядку. Справу було повернуто до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, у зв`язку з не вирішенням питання про розподіл судових витрат. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи встановлено, що під час ухвалення рішення від 20 жовтня 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що рішенням суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 207/831/20 позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Визнано наказ (розпорядження) № 511 від 18.05.2020 року Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] за п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України незаконним та скасовано його; поновлено [PERSON] на роботі у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з 18.05.2020 року на посаді провідного інженера бюро нестандартного механічного обладнання, запчастин та металоконструкцій відділу устаткування; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 18.05.2020 року по дату винесення рішення суду - 20.10.2020 року) у розмірі 69167,52 грн. без утримання податків і платежів; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн. Позивачем [PERSON] при подачі позову судовий збір сплачений не був, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на вищевикладене, судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави, про що ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат.

Outcome: approved