Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2019 року в справі № 233/7161/19 позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» «про стягнення заборгованості по заробітній платі» задоволений частково: стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 15336 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять шість) грн 69 коп. На судове рішення відповідачем подана апеляційна скарга. Ухвалою судді апеляційного суду Донецької області Никифоряка Л. П. від 27.01.2020 вище згадувану цивільну справу разом із апеляційною скаргою повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за таких підстав: «Позивач - [PERSON] у своїй позовній заяві просила стягнути з Товариства на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 17020,77 грн. Однак, в резолютивній частині рішення зазначено лише часткове задоволення позовної вимоги стосовно стягнення заборгованості із заробітної плати після утримання обов`язкових податків та зборів за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року розмірі 15336,69 грн. Висновок суду стосовно відмови у задоволенні позову в іншій частині судом не зазначений. Крім того, відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Пунктом 2 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць. Під час ухвалення рішення 02 грудня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області не вирішено питання щодо негайного виконання рішення». Дослідивши матеріали справи, суд дістає такого висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За наслідками розгляду питання про ухвалення додаткового рішення суд дістає такого висновку: У поданій до суду позовній заяві до АТ «Українська залізниця» [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 17020,77 грн. Судом встановлений той факт, що при звільненні позивача відповідач не провів з ним повного розрахунку із заробітної плати, не сплативши заборгованість за період з 16.03.2017 по 17.07.2017 з наведенням таких підстав: «Так, відповідно до наданої позивачем довідки (а.с.4) за період з березня 2017 року по липень 2017 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 21322,64 грн, у тому числі: березень - 4521,39 грн, квітень - 5649,21 грн, травень - 551,59 грн, червень - 0,00 грн, липень - 10600,45 грн. Сума до виплати визначена в розмірі 17020,77 грн, у тому числі: березень - 3595,33 грн, квітень - 4492,15 грн, травень - 438,61 грн, червень - 0,00 грн, липень - 8494,68 грн. Відомістю на виплату грошей №26 (а.с.27-28) підтверджена обставина виплати позивачу заробітної плати за березень 2017 року в сумі 1684,08 грн, який відповідає розміру її нарахування до виплати за березень 2017 року (довідка від 18.11.2019 №1390/2 - на а.с.25). Тож, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 15336,69 грн = 17020,77 грн - 1684,08 грн». Задовольняючи позовні вимоги частково, суд не прийняв рішення в частині вимог стягнення заробітної плати за період з 01.03.2017 по 15.03.2017, яка, з огляду на встановлені судом обставини, задоволенню не підлягає. Також, за приписами п.2 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, питання про що судом при ухваленні рішення не вирішено. За наведених підстав суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині вимоги стягнення заробітної плати за період з 01.03.2017 по 15.03.2017, а також допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: dismissed