Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подав до суду позовну заяву до Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ССП «Верховина», розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованій на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку [PERSON] прийняла за законом після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , однак за життя не оформила своїх спадкових прав. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили земельні ділянки на території Монастирецької сільської ради площею 0,5670 га та площею 0,5431 га, а також право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ССП «Верховина», розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташованій на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Дане майно було набуте [PERSON] в якості спадщини, яку вона прийняла за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Дружина юридично своїх спадкових прав не оформила. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. При зверненні до нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на документ на право на земельну частку (пай), що належав померлій і є спадковим майном. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім цього, у заяві зазначив, що позов у даній справі визнається повністю з підстав, що у ньому викладені, та проти його задоволення заперечення відсутні. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав клопотання про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.35) Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов у даній справі визнається повністю з підстав, що у ньому викладені, та проти його задоволення заперечення відсутні (а.с.37, 39). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). Ухвалою від 23.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.38-39). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.09.1952 (а.с.16). [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.01.2018 (а.с.15). Заповітом від 16.07.2001 [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право [PERSON] (а.с.6). Спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом на право на спадину за законом від 18.05.2008, зареєстрованого в реєстрі за №836 (а.с.13). Відповідно до свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2006 та серії [NUMBER] від 29.11.2017, [PERSON] помер [INFO] у селі Монастирець Жидачівського району Львівської області, а [PERSON] померла [INFO] у селищі Журавно Жидачівського району Львівської області (а.с. 5, 11). Відповідно до Довідки Монастирецької сільської ради від 16.01.2018, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в с. Монастирець Жидачівського району Львівської області до дня смерті, яка наступила [INFO] . У ВК Монастирецько сільської ради 16.07.2001 посвідчено заповіт від [PERSON] , який зареєстровано в книзі реєстрації нотаріальних дій за №75 (а.с.9). Після смерті [PERSON] заводилась спадкова справа, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 03.04.2018, виданого приватним нотаріусом Гивель Г.М. (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса від 17.09.2018 відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай), що належав померлій і є спадковим майном (а.с.14). Згідно з витягом із книги реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Монастирецькій сільській раді від 27.07.2018, [PERSON] на підставі Сертифіката Серії ЛВ №11233 від 31.05.1997 належить частка в умовних кадастрових га розміром 0,80 у ССП «Верховина», виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.05.1997 №332, зареєстрованого в книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №569 (а.с.12). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами частини 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташовані на території Монастиреької сільської ради, про що на його ім`я оформлено відповідний Сертифікат серії ЛВ №11233 від 31.05.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (зокрема право на земельну частку (пай) розміром 0,80 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11233 від 31.05.1997). Спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] як спадкоємець першої черги (дружина спадкодавця) прийняла спадщину, про що свідчить видане їй свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.05.2008. За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] . Відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на зазначену вище земельну частку (пай) не має для суду юридичного значення, оскільки в силу приписів частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд доходить переконання, що [PERSON] на час її смерті належало право на земельну частку (пай), розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Монастирецької сільської ради, відповідно до Сертифіката на право на земельну часту (пай) серії ЛВ №1233 від 31.05.1997 яке увійшло у спадщину, яка відкрилася після її смерті. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, не пропустив строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , не заявляв про відмову від цієї спадщини, відтак має законне право на вказану земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved