Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін позиція позивача [PERSON] просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору в частині розірвання шлюбу позивач покликається на те, що вона з відповідачем спільно не проживають з лютого 2020 року, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Примирення і подальше спільне проживання неможливе. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору в частині стягнення аліментів позивачка покликалася на те, що на її утриманні знаходиться син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Проте відповідач в повній мірі не виконує обов`язок по утриманню сина, а вона самостійно належний рівень забезпечити не може. За таких обставин просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття а саме: до [INFO] позиція відповідача Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою від 18.10.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.17). 12.11.2021 від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позовних вимог. Ухвалою від 17.11.2021 розгляд справи відкладено на 09.12.2021. 07.12.2021 від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позовних вимог. Розгляд справи по суті проведено 09.12.2021. Зважаючи, що позивач скористалась своїм правом на розгляд справи за її відсутності, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу за його відсутності та вирішив за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини [PERSON] та [PERSON] одружились 06.02.1998, зареєструвавши шлюб у Завалівській селищній раді Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження від 06.02.1998 серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.2007 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Позивачка [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Завалівської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області № 2084 від 07.09.2021 (а.с.8). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. А також, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, за приписами частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частина 2 статті 51\~Конституції України та стаття 180\~СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III). Відповідно до частини 1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Зважаючи на положення частини 2 ст.\~10\~ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак не проживають як подружжя та не підтримують подружніх стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить їхнім інтересам, тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Також судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі. За положеннями ч. ч. 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом\~України (ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) регламентовано статтею 195 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Так, в матеріалах справи не міститься доказів щодо офіційного та постійного працевлаштування відповідача. Обставин наявності у відповідача на утриманні інших осіб суду не надано та судом не встановлено, крім того відповідач є особою працездатного віку. Згідно даних сайту Головного управління статистики в Кіровоградській області, який є загальнодоступним, середня заробітна плата по Голованівському районі Кіровоградській області за перший третій квартали 2021 року становить 10272, 10852 та 11136 гривень, відповідно. Відтак 1/4 від середньої заробітної плати по регіону за 3 квартал 2021 року становить 2784 грн. Також суд звертає увагу на положення ч. 5 ст. 183 СК України, якою визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (до ходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. І хоча дане положення закону визначає розмір аліментів при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, воно є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання, мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника. Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, необхідність створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність прав батьків щодо обов`язку утримання дитини та моменту з якого проводиться стягнення, середню заробітну плату по регіону, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву в частині спростування обставин, якими позивач обґрунтовує заявлений розмір аліментів, в зв`язку з чим суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на наведене у своїй сукупності позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 908,00 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За позовну вимогу про розірвання шлюбу нею сплачено 908 грн судового збору, що підтверджується квитанцією (а.с.5). На підставі наведених вище положень ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 908 грн сплаченого судового збору за задоволену позовну вимогу про розірвання шлюбу. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 908 грн судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої звільнена позивачка. На підставі статей 56, 104, 105, 110, 112, 181-183 СК України та

Outcome: approved