Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Самбірський міжрайонний прокурор звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 42014140290000013 було встановлено, що [PERSON] перебуваючи на посаді спеціаліста - землевпорядника Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області, тимчасово з 21.09.2009 року по 05.10.2009 року виконуючи обов'язки Монастирецького сільського голови, згідно рішення сесії Монастирецької сільської ради № 248 від 17.07.2009 року, в силу чого тимчасово обіймала посаду, пов'язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, являючись службовою особою, умисно у вересні 2009 року у приміщенні Монастирецької сільської ради склала та видала прохання [PERSON] завідомо недостовірний офіційний доумент. Так, [PERSON] з метою передачі земельних ділянок у приватну власність [PERSON], всупереч встановленому законом порядку склала два аналогічні рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області № 249 від 25.09.2009 року «Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру», згідно якого було передбачено уточнити цільове призначення в рішенні 3 - ої сесії 2 демократичного скликання Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області від 14.06.1995 року № 4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині зміни «для ведення особистого підсобного» на «ведення особистого селянського господарства» та уточнити площі земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, які розташовані в межах населених пунктів с. Монастирець Самбірського району Львівської області згідно додатку, а також склала два аналогічні додатки до вказаного рішення - списки громадян с. Монастирець Самбірського району Львівської області, яким передаються земельні ділянки у власність, згідно яких було уточнено місцезнаходження земельних ділянок та їх розміри та передбачено передачу [PERSON] двох земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства, зокрема, площею 0,1922 га в урочищі «Лан», площею 0,2113 га в урочищі «Лан». Вказані рішення Монастирецької сільської ради та додатки до них [PERSON], підписала особисто та завірила гербовою печаткою Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області та видала [PERSON] Внаслідок чого, на підставі рішення Монастирецької сільської ради від 14.06.1995 року № 4 та рішення № 249 від 25.09.2009 року на замовлення [PERSON] управлінням Держкомзему виготовлено правовстановлюючі документи (Державні акти) на вищевказані земельні ділянки. Проте, фактично на сесії Монастирецької сільської ради 25.09.2009 року рішення № 249 «Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру» не розглядалось та не приймалось, а під вказаним номером рішення є зовсім інше, яке прийнято 17.07.2009 року. Тому вважає, що внаслідок незаконних дій та прямого умислу вищевказаної посадової особи Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області було незаконно вилучено та передано у власність [PERSON] вищевказані земельні ділянки. Дані факти були визнані судом під час судового розгляду, у зв'язку з чим постановлено ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.10.2014 року у справі за № 452/2958/14 - к, якою вищезазначену осробу визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України провадження закрито та на підставі ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи та не вважається реабілітуючою обставиною. А тому просить постановити рішення, яким: - визнати незаконним рішення ХVІІ - ї сесії V - го демократичного скликання Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області від 25.09.2009 року № 249 «Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру»; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 266838 від 22.10.2009 року, виданий [PERSON] Управлінням Держкомзему у Самбірському районі та зареєстрований в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010944300179; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 268834 від 22.10.2009 року, який виданий [PERSON] Управлінням Держкомзему у Самбірському районі та зареєстрований в книзі реєстрації Державних актів на про власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010944300180, У судовому засіданні прокурор Сітек В.І. позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] позов визнали, не заперечили щодо його задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог Управління Держземагенства у Самбірському району Марців С.І. не заперечила щодо задовлення позову. Заслухавши пояснення сторін, та представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України ( надалі - ЗК України) громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання: за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно - правовими угодами; безплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 цього Кодексу визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, яким згідно ст. 126 цього кодексу є Державний акт, що посвідчує право власності на земельну ділянку, передану у власність на підставі відповідного рішення органу влади. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Судом установлено, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 42014140290000013 було встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді спеціаліста - землевпорядника Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області, тимчасово з 21.09.2009 року по 05.10.2009 року виконуючи обов'язки Монастирецького сільського голови, згідно рішення сесії Монастирецької сільської ради № 248 від 17.07.2009 року, в силу чого тимчасово обіймала посаду, пов'язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, являючись службовою особою, умисно, у вересні 2009 року у приміщенні Монастирецької сільської ради склала та видала на прохання [PERSON] завідомо недостовірний офіційний доумент. Так, [PERSON], з метою передачі земельних ділянок у приватну власність останнього, усупереч встановленому законом порядку, склала два аналогічні рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області № 249 від 25.09.2009 року «Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру», згідно якого було передбачено уточнити цільове призначення в рішенні 3 - ої сесії 2 демократичного скликання Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області від 14.06.1995 року № 4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині зміни «для ведення особистого підсобного» на «ведення особистого селянського господарства» та уточнити площі земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, які розташовані в межах населених пунктів с. Монастирець Самбірського району Львівської області згідно додатку, а також склала два аналогічні додатки до вказаного рішення - списки громадян с. Монастирець Самбірського району Львівської області, яким передаються земельні ділянки у власність, згідно яких було уточнено місцезнаходження земельних ділянок та їх розміри та передбачено передачу [PERSON] двох земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства, зокрема, площею 0,1922 га в урочищі «Лан», площею 0,2113 га в урочищі «Лан». Вказані рішення Монастирецької сільської ради та додатки до них [PERSON], підписала особисто та завірила гербовою печаткою Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області та видала [PERSON] Внаслідок чого, на підставі рішення Монастирецької сільської ради від 14.06.1995 року № 4 та рішення № 249 від 25.09.2009 року на замовлення [PERSON] управлінням Держкомзему виготовлено та останнім отримано правовстановлюючі документи (Державні акти) на вищевказані земельні ділянки. Як було встановлено в судовому засіданні, фактично на сесії Монастирецької сільської ради 25.09.2009 року рішення № 249 «Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру» не розглядалось та не приймалось, а під вказаним номером рішення є зовсім інше, яке прийнято 17.07.2009 року. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на терит орії сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Разом з тим, ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатом аукціону. Однак усупереч вимогам ст.ст. 12, 116 ЗК України, а саме, без волі органу місцевого самоврядування - Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] було безоплатно передано у власність вищевказані земельні ділянки у с. Монастирець Самбірського району Львівської області загальною площею 0, 4035 га. Отже, внаслідок незаконних дій, та прямого умислу вищевказаної посадової особии Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області було незаконно вилучено та передано у власність [PERSON] вищевказані земельні ділянки. Дані факти були визнані судом під час судового розгляду, у зв'язку з читм постановлено ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.10.2014 року у справі за № 452/2958/14 - к, якою вищезазначену особу визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 КК України, та на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України провадження закрито. Згідно ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно положень ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визначення недійсними рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Відповідно до ст. 126 ЗК України Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, передану у власність на підставі відповідного рішення органу влади, місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй зем ельною ділянку, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права про особу, яка його порушила. Оскільки ухвалою № 452/2958/14 - к якою вищезазначену особу визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України провадження закрито та на підставі ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно саме із моменту набрання вищевказаної ухвали законної сили міжрайонній прокуратурі стало відомо про порушення прав та інтересів держави. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної стили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. У відповідності до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Беручи до уваги, що передана відповідачу [PERSON] у приватну власність земельна ділянка, всупереч встановленому законом порядку, рішення ХVІІ -ї сесії V - го демократичного скликання Монастирецької сільської ради від 25.09.2009 року № 249 « Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру» слід визнати незаконним. Також суд вважає, що підлягає задоволенню позов прокурора про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки він виданий на підставі вищевказаного рішення, яке судом визнано незаконним. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у випадку звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А відтак, з урахуванням того, що відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень, та таких обставин судовий збір слід стягнути солідарно з Самбірської міської ради Львівської області та [PERSON] в рівних частках по 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved