Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Припинено право [PERSON] на стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , встановлене рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати в частині судового збору. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат між сторонами, мотивуючи свої вимоги тим, що під час судового засідання, яке відбулось 03 червня 2020 року представником позивача була зроблена заява в порядку ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) про подання до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду доказів, що підтверджують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи. Зазначена заява разом із доказами, що підтверджують розмір судових витрат позивача, пов`язаних із правовою допомогою, була подана через канцелярію суду 05 червня 2020 року, тобто в межах строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а отже підлягає розгляду судом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року призначено розгляд питання про розподіл судових витрат у судове засідання на 13 липня 2020 року. В судове засідання, яке відбулось 13 липня 2020 року, сторони та їх представники не з`явилися, при цьому про час та місце слухання справи представники [PERSON] та [PERSON] повідомлялись належним чином (телефонограмами), причини неявки не повідомили. Виходячи правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується відповідними нормами ЦПК та постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, в якій було сформульовано правову позицію при вирішенні зазначеного питання. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України: Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивач при подачі позову дотримався вимог процесуального законодавства щодо подання до суду разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позовна заява містить розрахунок судових витрат, згідно якого понесені судові витрати позивача на момент звернення до суду складались із судового збору в сумі 1 536,80 грн. за перші дві немайнові позовні вимоги та витрат на правову допомогу в сумі 1 000 грн. Очікувані судові витрати позивач оцінив в 29 000 грн. Сторона відповідача подала першу заяву по суті справи, в якій заперечувала проти підстав для задоволення позову, але клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу не заявила, ніяких доказів щодо не співмірності витрат позивача як понесених так і очікуваних на оплату правничої допомоги адвоката не надала, а отже суд позбавлений можливості самостійно на власний розсуд зменшувати суму таких витрат. На підтвердження розміру понесених та очікуваних судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, позивач надав суду Договір № 2/19ц від 17.01.2019 року про надання професійної правничої допомоги та представництво у цивільному процесі. Пункт 4 зазначеного Договору містить детальних опис та розрахунки видів правничої допомоги адвоката, а саме: складання адвокатського запиту - 200 грн. / 1 запит; складання позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечень, апеляційної, касаційної скарги - 1 000 грн. / 1 документ; участь Адвоката у якості представника Клієнта у судовому засіданні - 1 000 грн. / 1 судове засідання; гонорару адвоката в сумі 25 000 тисяч грн.., який сплачується позивачем протягом 30 (тридцяти) днів з дня набрання законної сили рішення суду або ухвали про укладення мирової угоди або ухвали про закриття провадження у разі відмови позивача від позову або залишення його без розгляду з підстав пп. 3, 5, 6, 9 ч.1 ст. 253 ЦПК України. Якщо по справі буде відкрито касаційне провадження, то протягом 10 (десяти) днів після завершення такого провадження. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, з аналізу зазначених норм права та правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що позивач та адвокат домовились про фіксований розмір гонорару та визначили порядок його сплати на майбутнє, тобто такий гонорар відноситься судом до витрат на правничу допомогу, яка сторона має сплатити у зв`язку із розглядом справи. На підтвердження понесених судових витрат, позивачем суду були надані докази у вигляді: - рахунок-фактура № СФ-0000020 від 12.03.2019 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за складання позову в сумі 1 000 грн. - меморіальний ордер № 3261808К від 18.03.2019 р. на суму 1 000 грн.; призначення платежу: складання позову дог. № 2/19ц від 17.01.2019 р., від [PERSON] . - рахунок-фактура № СФ-0000054 від 10.09.2019 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19 в сумі 1 000 грн. - меморіальний ордер № 2PL147037 від 11.09.2019 р. на суму 1 000 грн.; призначення платежу: участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19, зг рах № СФ-0000054 від 10.09.2019, по дог. 2/19ц від 17.01.2019 р., пл [PERSON] . - рахунок-фактура № СФ-0000069 від 26.11.2019 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19 в сумі 500 грн. - меморіальний ордер № 2PL165547 від 28.11.2019 р. на суму 500 грн.; призначення платежу: участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19, зг рах № СФ-0000069 від 26.11.2019, пл [PERSON] . - рахунок-фактура № СФ-0000070 від 26.11.2019 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19 в сумі 500 грн. - меморіальний ордер № 2PL165539 від 28.11.2019 р. на суму 500 грн.; призначення платежу: участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19, зг рах № СФ-0000070 від 26.11.2019, пл [PERSON] . - рахунок-фактура № СФ-0000002 від 13.01.2020 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19 в сумі 1 000 грн. - меморіальний ордер № 1111424SB від 17.01.2020 р. на суму 1 000 грн.; призначення платежу: участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19, рахунок-фактура СФ-0000002 від 13.01.2020 р., договір 2/19ц від 17.01.2019 р., [PERSON] . - рахунок-фактура № СФ-0000014 від 03.06.2020 р. адвокатське бюро «Юрченко-Консалт» за участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19 в сумі 1 000 грн. - меморіальний ордер № 2PL299545 від 04.06.2020 р. на суму 1 000 грн.; призначення платежу: участь адвоката у судовому засіданні справа № 753/5974/19, рахунок-фактура СФ-0000014 від 03.06.2020 р., по дог 2/19ц від 17.01.2019 р., пл. [PERSON] . - Акт здачі-прийняття робіт за Договором 2/19ц від 17.01.2019 р. Всього підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи судом на суму 5 000 грн. Усі зазначені подані докази узгоджуються між собою, мають однакову підставу оплати Договір № 2/19ц від 17.01.2019 р., опис здійснених робіт, які також відповідають вимогам Закону № 5076-VI та Договору № 2/19ц від 17.01.2019 р., а отже суд сприймає зазначені докази як належні та допустимі. Таким чином, для вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами за результатами судового розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, суд бере до уваги понесені судові витрати позивача, у тому числі витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, які позивач має понести у зв`язку із розглядом справи у вигляді гонорару адвоката в сумі 25 000 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: approved