Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 23 жовтня 2013 року позов [PERSON] до Горлівської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Надія» про визнання права користування житловою площею - задоволено. Визнано за [PERSON] право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Зобов'язано Комунальне підприємство «Надія» укласти з [PERSON] договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS]. Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт стверджує, що [PERSON] почала проживати за адресою [ADDRESS] лише після смерті батька, тобто з [INFO]. У свою чергу позивачка зареєстрована за іншою адресою. А також пояснив, що у члена сім'ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв'язку із включенням до ордера, а не у зв'язку із вселенням у це приміщення. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Позивачка, її представник, а також представник третьої особи просили скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 1981 року проживав у [ADDRESS]. Як убачається з копії свідоцтва про народження позивачки, [PERSON] є її батьком. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до акту, складеного комісією КП «Надія», позивач проживала разом з померлим до часу його смерті як член його родини, здійснювала за ним догляд. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з положень ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ними, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Проте з таким висновком погодитись неможливо виходячи з наступного. Відповідно до п.10 роз'яснень Верховного Суду України від 26.05.2001 року у члена сім'ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв'язку із включенням до ордера, а не у зв'язку із вселенням у це приміщення. Тому в разі не вселення в приміщення без поважних причин у строки, передбачені ст.71 ЖК України ця особа визнається судом такою, що втратила, а не такою, що не набула право на користування наданим на сім'ю жилим приміщенням. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Таким чином спосіб захисту позивачки, не відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Тобто, посилання суду першої інстанції на проживання позивача разом з батьком, нічим не підтверджується, та крім того з пояснень позивача у судовому засіданні суду першої інстанції про те, що вона проживала з батьком з 2005 року, згідно свідоцтва про смерть батько позивача помер у 2013 року, за період часу з 2005р. по 2013р. вона мала можливість зареєструватися за адресою [ADDRESS], але цим не скористалася. За таких обставин рішення суду першої інстанції є незаконним, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed