Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18.12.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем, [PERSON] прожила в шлюбі з квітня 2017 року по вересень 2017 року, який було розірвано в Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір`ю (позивачкою), на повному її побутово-матеріальному утриманні. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогами надати грошові кошти на утримання дитини. Проте, відповідач не хоче добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач стверджує, що відповідач, [PERSON] , є працездатним, в нього немає інших дітей, непрацездатних родичів та близьких осіб, а також відсутні інші обставини, які мають істотне значення, що стосуються обставин справи. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 2500 гривень, що дозволить покрити витрати на отримання належного харчування, придбання одягу, оздоровлення, покупку вітамінів та медикаментів в разі необхідності, а також задоволення інших потреб дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує, та просить проводити розгляд справи без її участі. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у позовних вимогах [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 гривень щомісячно, оскільки така сума є занадто великою для нього тому, що стан його здоров`я є незадовільним, а також він не працевлаштований офіційно. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву, і в судовому засіданні відповідач просив суд прийняти рішення про стягнення з нього ( [PERSON] ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в сумі 1500 гривень щомісячно, оскільки саме таку суму він має змогу сплачувати щомісячно. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.01.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (відповідача) та призначено справу до судового розгляду на 02.02.2021 року. Ухвалою від 02.02.2021 року відкладено розгляд справи на 18.02.2021 року о 09 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 18.02.2021 року розгляд справи відкладено на 19.02.2021 року, у зв`язку з клопотанням відповідача про виклик позивача у судове засідання. 19.02.2021 року розгляд справи було відкладено на 22.02.2021 року у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 22.02.2021 року, 16.03.2021 року, 25.03.2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Косівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 23.09.2017 року (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.04.2018 року [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і в результаті спільного проживання у них народилася донька- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), яка проживає разом з матір`ю (позивачем). Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд звертає увагу про наявність фактичних даних, які свідчать про незадовільний стан здоров`я відповідача, відсутність у нього стабільних доходів, рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, а також визнання ним позову частково. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Визначений судом розмір аліментів, що становить більше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - з 18 грудня 2020 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (840,80 грн). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial