Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Скаржник звернувся до суду із скаргою, зазначивши, що на виконанні Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває виконавче провадження №53533865 відкрите на підставі виконавчого листа №279/5426/16-ц виданого 04.01.2017 року Коростенським міськрайонним судом щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 10.11.2017 року він отримав постанову державного виконавця від 27.10.2017 року про накладення арешту на все його майно та заборону його відчуження. Вважає дії старшого державного виконавця незаконними та такими, що порушують його право власності на належне на праві власності майно, оскільки він має постійну роботу, стабільну заробітну плату, з якої щомісячно утримуються аліменти в розмірі який значно перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, заборгованість по аліментах відсутня, тому накладення арешту на все майно є зайвим, нічим не вмотивовано та накладено з порушенням положень ЗУ «Про виконавче провадження». Просив поновити строк звернення до суду із скаргою, визнати незаконною та скасувати постанову про накладення арешту на все належне йому майно на праві власності, визнати дії ст.державного виконавця щодо реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження у виді арешту та заборони його відчуження незаконними та скасувати даний вид обтяження, зобовязати внести зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна шляхом вилучення інформації про арешт та заборону відчуження майна. Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області старший державний виконавець Бовсуновська Я.М. заперечила проти скарги, просила постанову про арешт майна залишити без зміни з метою виконання в повному обсязі рішення суду до повноліття дитини. Заінтересована особа [PERSON] скаргу на підтримала, просила постанову про арешт майна залишити без змін, оскільки вона буде подавати позов про розподіл майна. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на виконанні Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Житомирській області перебуває виконавче провадження №53533865 відкрите на підставі виконавчого листа №279/5426/16-ц виданого 04.01.2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Кростенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Житомирській області [PERSON] від 27.10.2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику (скаржнику у справі [PERSON]П.) (а.с.4). При цьому, заборгованості по сплаті аліментів не вказано. Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.5) містять данні про те, що 27.10.2017 року за реєстраційним №16537668 на підставі\~ постанови старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Житомиській області [PERSON] про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстровано обтяження на все рухоме майно, яке належить [PERSON]. У відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень є сукупністю дій, визначених у цьому законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання судового рішення. Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначає засади виконавчого провадження, як справедливість, неупередженість та обєктивність, а також співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Згідно ст.48 ч.1,2,5,6 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні/списанні коштів з рахунків та примусовій реалізації, стягнення звертається в першу чергу на кошти боржника в іноземній та національній валюті, а в разі відсутності коштів звернення стягнення проводиться на інше майно, яке належить боржнику, проте стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим провадженням. Згідно ч.1-4 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. На звернення заявника щодо зняття накладеного державним виконавцем арешту він отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття. Відповідно до ст.59 ч.4 п.7 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. На підставі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно із ст.451 ч.2 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (поновити порушене право заявника). Як слідує з матеріалів справи, станом на дату винесення постанови про арешт всього майна скаржника (боржника) заборгованість по аліментах відсутня, боржник має постійну роботу та стабільну заробітну плату, з якої щомісячно утримуються аліменти в належному розмірі, рішення суду виконується вчасно, скарг від стягувача [PERSON] до державної виконавчої служби на неповну сплату аліментів не надходило, тому необхідність накладення арешту на все майно та реєстрацію обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна до 27.10.2022 року державним виконавцем нічим не обґрунтована, зайва та не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до ст.321 ЦК України право власності на майно є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на встановлені обставини, суд вважає можливим поновити скаржнику строк звернення до суду за захистом свого права, який було пропущено ним з поважних причин, оскільки скаржник не міг вчасно реалізувати своє право на подання належним чином оформленої скарги протягом законодавчо встановленого терміну, через несвоєчасне отримання копії постанови. Таким чином, суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню. За правилами п.19\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення,\~\~ дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання\~ судових рішень у цивільних справах»\~ судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на відділ\~ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.\~ За таких обставин, суд стягує з Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Житомирській області понесені скаржником судові витрати.

Outcome: approved