Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 22.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 135 000 грн.. Вказує, що він 01.08.2017 почав працювати в ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» на посаді головного інженера. Відповідач нерегулярно проводив виплати йому заробітної плати і станом на 01.09.2019 заборгованість становить 135 000 грн. На час звернення до суду відповідач не провів з ним повного розрахунку незважаючи на неоднаразові його звернення. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно отриманого повідомлення, а.с. 41, а також повернутих за закінченням терміну зберігання поштових повідомлень, а.с. 26-27, 33-34, 42-43, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 12-00 год. 10.12.2019. 10.12.2019 в судовому засіданні відкладено розгляд справи до 11-00 год. 29.01.2020, для належного виклику відповідача. Ухвалою суду від 29.01.2020 відкладено розгляд справи на 11-00 год. 15.02.2020, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, та витребувано з ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» довідку про щомісячну суму заборгованості по заробітній платі [PERSON] 15.02.2020 справу знято з розгляду до 11-00 год. 19.02.2020, у зв`язку з вихідним днем. В судовому засіданні 19.02.2020 відкладено розгляд справи до 12-00 год. 10.03.2020, для виклику відповідача та повторного направлення ухали суду від 29.01.2020 про витребування доказів, але ухвала суду виконана не була. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 10.03.2020 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу №177 від 01.08.2017 прийнятий на роботу, [PERSON] з 01.08.2017 працює на посаді головного інженера у відповідача ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4-5). Згідно довідки за вих.№041 від 29.01.2019 ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД», заборгованість по заробітній платі ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» перед головним інженером [PERSON] за період з 2017-2018 складає 98 900,00 грн. Всю заборгованість по заробітній платі зобов`язуються сплатити до 01.05.2019 (а.с. 7). Відповідно до довідки за вих.№148 від 31.06.2019, заборгованість по заробітній платі ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» перед головним інженером [PERSON] складає 135 000,00 грн. Всю заборгованість по заробітній платі зобов`язуються сплатити до 01.09.2019 (а.с. 45). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України ,право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно наказу №177 від 01.08.2017 прийнятий на роботу, [PERSON] з 01.08.2017 працює на посаді головного інженера у відповідача ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» (а.с. 4-5). Згідно довідки за вих.№148 від 31.06.2019, виданої директором ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» розмір грошових виплат, які [PERSON] повинен був отримати складає 135 000 грн., які він зобов`язався виплатити до 01.09.2019 (а.с. 45). Згідно із ст. 7 «Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права», ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до наданої до суду довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату, позивач не отримує у строки визначені ст. 115 КЗпП України заробітну плату. Таким чином, не виплачуючи заборгованість позивачеві із заробітної плати, відповідач порушив його право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване ст. 43 Конституцією України, Законом України «Про оплату праці» та обмежив право на використання його власності для задоволення життєвих потреб грошових коштів. Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує наступне. Крім національного законодавства, право на заробітну плату захищається й «Конвенцією про захист заробітної плати» № 95, яка ратифікована 31.01.1961. Відповідно до ст. 1 даної Конвенції, її метою є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ст.12 Конвенції, вона застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата, через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу. Крім того, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Врахувавши аналіз викладених норм права, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 135 000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1350 грн. в дохід держави, що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved