Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року задоволені позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства « Альфа-Банк», державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та припинення права власності на нерухоме майно. Рішенням суду визнані протиправним та скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48213997 від 13.08.2019 року , прийняте державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. , згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за Акціонерним товариством « Альфа-Банк». Також визнані протиправним та скасовані дії державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. щодо внесення до Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності № 32797563 від 09.08.2019 року , згідно з яким право власності на квартиру загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Акціонерним товариством « Альфа-Банк». Припинено право власності Акціонерного товариства « Альфа-Банк» на квартиру загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності на квартиру загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Крім того рішенням суду стягнуті з Акціонерного товариства « Альфа-Банк» та державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни на користь [PERSON] судові витрати пов`язані із судовим збором у загальному розмірі 8975 у рівних частках по 4487,5 грн. з кожного. Від представника позивача адвоката Колеснікової Ю.С. до закінчення судових дебатів зроблена заява про стягнення із відповідача на користь відповідача судових витрат понесених на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, а крім того 08.02.202 року подана додаткова письмова заява про розподіл судових витрат з доданням доказів понесених судових витрат та розрахунку вартості. Представник відповідача під час розгляду справи було заявлено заперечення проти стягнення на користь відповідача судових витрат та 05.03.2021 року було подане письмове заперечення, в якому зазначене про необґрунтовано завищені витрати на правничу допомогу які не відповідають принципам пропорційності та співмірності , а крім того відсутнє документально підтверджений розрахунок таких витрат із зазначенням вартості кожної витрати. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно вимог\~ч.1,3\~ст.\~136\~ЦПК \~суд,\~враховуючи майновий\~стан сторони,\~може своєю\~ухвалою відстрочити\~або розстрочити\~сплату судового\~збору на\~визначений строк\~у порядку,\~передбаченому законом,\~але не\~більше як\~до ухвалення\~судового рішення\~у справі.\~ З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 23.11.2018 року по справі №638/7748,18 зроблені наступні правові висновки стосовно розгляду заяв про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу: Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові\~Верховного Суду\~від 30\~вересня 2020\~року у\~справі №\~379/1418/18\~ вказано,\~що «склад\~та розмір\~витрат,\~пов`язаних\~з оплатою\~правової допомоги,\~входить до\~предмета доказування\~у справі.\~На підтвердження\~цих обставин\~суду повинні\~бути надані\~договір про\~надання правової\~допомоги (договір\~доручення,\~договір про\~надання юридичних\~послуг та\~інше),\~документи,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов`язаних\~із наданням\~правової допомоги,\~оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові від 21.01.2021 року винесеної у справі №280/2635/20 Верховний Суд прийшов до висновку що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. В даному випадку з боку представника позивача подані наступні обґрунтування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу: 1. Копія договору про надання правової допомоги №02/03/2020/2 від 02.03.2020 року укладеного між позивачем та адвокатом із зазначенням гонорару за послуги адвокату, який визначається у додаткової угоді; 2. Копія додаткової угоди №1 від 15.08.2020 року , згідно якої сторони визначили розмір гонорару адвоката у розмірі 31000 грн., який клієнт повинен сплатити протягом трьох місяців з дня ухвалення рішення суду першої інстанції; 3. Копія акту про обсяг виконаних адвокатом робіт від 08.02.2021 року. 4. Копія детального опису робіт, виконаних адвокатом від 08.02.2021 року. З наданих стороною позивача доказів вбачається факт укладення позивачем із адвокатом договору про надання правової допомоги, узгодження сторонами договору розміру оплати послуг адвоката ( гонорару ) який сплачується у випадку виконання усіх робіт погоджених сторонами у фіксованої сумі, та строк . протягом якого позивача зобов`язаний здійснити дану оплату, детальний опис робіт та акт виконання даних робіт, що свідчить про належне виконання своїх зобов`язань з боку адвоката. Зазначений розрахунок судових витрат збігається із сумою попереднього розрахунку витрат заявлених позивачем під час розгляду справи. Враховуючи вищенаведене суд вважає обґрунтованим та доведеним факт надання адвокатом правової допомоги позивачу, розмір даної допомоги, її вартість та детальний розпис робіт виконаних адвокатом, а тому відсутні підстави для відмови у стягнені даних витрат, що згідно правової позиції Верховного Суду є підставою для задоволення зазначених вимог у повному обсязі. Одночасно із цим суд приймає до уваги відсутність заяв представника відповідача щодо зменшення розміру судових витрат які підлягають стягненню з урахуванням матеріального стану сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved