Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та її представника Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Філіппов О.В. звернулась до суду із заявою, яку в подальшому уточнила та просила встановити факт родинних відносин, між [PERSON] та померлою [PERSON] , яка є її двоюрідною бабусею. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що [INFO] у м. Харківі померла її двоюрідна бабуся [PERSON] . З 2009 року по день смерті заявник мешкала однією сім`єю в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Необхідність спільного проживання була обумовлена тим, що померла [PERSON] була самотньою особою, не мала дітей та інших близьких родичів поряд. Чоловік померлої [PERSON] є [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] був двоюрідним братом рідного дідуся заявника [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] та [PERSON] згідно їх свідоцтв про народження були [PERSON] та [PERSON] , які були рідними братами. Заявник зазначає, що підтвердити факт народження [PERSON] та [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні зв`язки з Російською Федерацією, де є їх місце народження. В заяві також посилається на те, що після смерті двоюрідної бабусі, вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , але їй було відмовлено. Заінтересована особа надала свої пояснення до суду, в котрих зазначила, що діючим сімейним законодавством України до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану не віднесено функції визначення родинних зав`язків між особами. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи , прийняти рішення на розсуд суду. Рух справи 15 січня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] , у якій вона просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] є двоюрідною бабусею [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В зазначений строк заявник усунула недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2021 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2021 року заяву представника заявника [PERSON] про виклик у судове засідання та допит в якості свідків задоволено. Викликано в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заінтересована особа Міністерство юстиції України Східне міжрегіональне управління міністерства Юстиції Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в особі начальника відділу Сіренко Н. надала свої пояснення з приводу заяви [PERSON] та просила розглядати справу за відсутності їх представника. Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від заінтересованої особи не надходило. Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду Статтею 15 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України)окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Особливості розгляду справ окремого провадження встановлено Розділом ІV ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Системний аналіз вищевикладених норм ЦПК України дає суду підстави для висновку про те, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав. З уточненої заяви про встановлення факту родинних відносин вбачається, що встановлення факту родинних відносин заявниці [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану та для подальшого звернення до нотаріальної контори. Заявник вважає, що для звернення до нотаріальної контори необхідно отримати свідоцтво про смерть. Заявник та її представник в судовому засіданні уточнили, що метою встановлення родинних відносин між [PERSON] та померлої [PERSON] є отримання повторно свідоцтва про смерть, в наслідок втрати його оригіналу. Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З незавіреної копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис №17754 від 10 листопада 2020 року. Відповідно до відповіді Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.16), слідує, що [PERSON] зверталась з заявою щодо видачі повторного свідоцтва про смерть відносно [PERSON] у видачі якого їй було відмовлено. Згідно абзацу 4 пункту 4 Розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. Згідно пункту 14 розділу 3 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян Витяг з Реєстру про державну реєстрацію смерті видається: другому з подружжя, а також батькам, дітям, братам, сестрам, онукам, дідові, бабі та іншим родичам померлої особи за умови пред`явлення ними паспорта або паспортного документа і документів, що підтверджують родинні чи сімейні стосунки, спадкоємцям померлої особи, якщо родинні стосунки та/або право на спадкування підтверджуються документально, за умови пред`явлення паспорта або паспортного документу. Крім того відповідно до статті 2, 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть. Органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. З пояснень, наданих заявником в судовому засіданні зазначалося, що після смерті [PERSON] , [PERSON] отримала оригінал свідоцтва про смерть від фірми «Рітуал» та наступного дня після похорон, його втратила. До вищевказаних пояснень заявника суд ставиться критично, оскільки вони суперечать встановленому законом порядку видачі свідоцтва про смерть. З пояснень заявника, наданих у судовому засіданні слідує, що з 2009 року по день смерті заявник мешкала однією сім`єю в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Необхідність спільного проживання була обумовлена тим, що померла [PERSON] була самотньою особою, не мала дітей та інших близьких родичів поряд. Чоловік померлої [PERSON] є [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] був двоюрідним братом рідного дідуся заявника [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] та [PERSON] згідно їх свідоцтв про народження були [PERSON] та [PERSON] , які були рідними братами. Але заявник та її представник разом із заявою про встановлення факту родинних відносин не подав докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт родинних відносин, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Заявник лише посилався, що підтвердити факт народження [PERSON] та [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні зв`язку з Російською Федерацією, де саме і є їх місце народження. Крім того, з наданих пояснень в судовому засіданні заявниці та її представника судом було встановлено, що з відповідною письмовою заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини після померлої [PERSON] в передбаченому законом порядку [PERSON] до нотаріуса не зверталась. Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не отримувала. Відповідно до глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, [PERSON] разом із заявою про встановлення факту родинних відносин не були подані докази на підтвердження того, що до її пред`явлення вона звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і їй було відмовлено, а причини такої відмови викладені в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З пояснень заявниці, досліджених відеодоказів та допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON] та свідка [PERSON] судом встановлено, що у [PERSON] є рідна сестра, яка(у разі встановлення родинних відносин) також є спадкоємницею після смерті [PERSON] . Разом з тим суд не має жодних доказів того, чи звертались інші спадкоємці за оформленням спадщини, чи наявна або відсутня у нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] , що унеможливлює суд зробити висновок про те, чи встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, судом було встановлено, що окрім заявника є інші особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, а встановлений факт родинних відносин впливатиме на спадкові права та обов`язки цих осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України). Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У даній справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин саме з метою отримання повторно свідоцтво про смерть для подальшого звернення до нотаріальної контори. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] не додала до заяви про встановлення факту родинних відносин доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, та довідку про неможливість відновлення втрачених документів. Заявниця не довела, що встановлення факту родинних відносин станом на час розгляду цієї справи матиме для неї юридичне значення та спричинить виникнення у неї будь-яких суб`єктивних прав. Разом з тим, судом встановлено, що окрім заявника є інші особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, а встановлений факт впливатиме на спадкові права та обов`язки цих осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed