overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.10.1990 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу у сторін немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між сторонами виникали сварки та суперечки. В звязку з цим приблизно 2 останні роки сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Від реєстрації розірвання шлюбу в органі ДРАЦС відповідач ухиляється. В позивача є інший чоловік, з яким вона має намір створити сім'ю. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 22.06.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, що стверджується довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 24.05.2016 року (а.с.11). Надіслані відповідачу судові виклики в судові засідання 07.06. та 22.06.2016 року йому не вручено у зв'язку з його не проживанням у вказаному місці (а.с.13, 19). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 09.10.1990 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №23 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з 2014 року проживають окремо та не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвища сторін в зв'язку з укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.09.2016 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає, однак, вирішити питання про розірвання шлюбу в добровільному порядку з відповідачем неможливо. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя. Відповідач не розумів сутності проблем, які виникають в сім`ї, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони більше року як сім`я не проживають та не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, а також залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу, [PERSON]. Позивач в судове засідання не з`явилася, 26.05.2020 року вона подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 10.09.2016 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище [PERSON], оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.04.2014 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на сім'ю, між ними виникали сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Тому сторони припинили спільне проживання та не підтримують будь-яких стосунків, їх шлюб існує формально, в зв'язку з чим його збереження суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати в її відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 11.04.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №106 (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Тому суд приходить до висновку, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам сторін. За таких обставин шлюб слід розірвати. Суд не вирішує питання про те, яким прізвищем буде іменуватися відповідачка після розірвання шлюбу, оскілки вона не вказала про вибір прізвища. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.01.1985 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них різні погляди на життя та ведення спільного господарства, відсутнє взаєморозуміння і довіра, між ними постійно виникають протиріччя. З 2014 року сторони припинили спільне проживання, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 15.04.2021 року надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 22.03.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 27). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 12.01.1985 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Бане-Березівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а. с. 3). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.03.2000 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу не має. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні характери та погляди на сім'ю. Сторони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак виявилося, що подальше проживання однією сімєю є неможливим. Між ними продовжували виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства, вони втратили почуття поваги одне до одного та не підтримують жодних стосунків. В орган ДРАЦС для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу відповідачка не з'являться. Позивач вважає, що їх з відповідачкою сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить його інтересам. Тому він просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати в її відсутності. В цій заяві вона також просить залишити їй прізвище Світальська. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 12.03.2000 року. Шлюб зареєстровано Підгайчиківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №4 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, висловили взаємну згоду на розірвання шлюбу. Тому суд вважає, що даний шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище, набуте в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.05.2003 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в нього та відповідача різні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними часто виникали сварки та різного роду непорозуміння в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони неодноразові робили спроби покращити сімейні відносини, однак, втратили почуття любові та поваги один до одного. З 2017 року вони разом не проживають та не підтримують будь-яких відносин. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що шлюб існує формально та суперечить його інтересам, надії не примирення немає, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 12.05.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 136 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з відповідачем слід відмовити, оскільки діти сторін вже досягли вказаного віку і самі визначають місце проживання. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.08.2014 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі. Дітей від шлюбу у сторін немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали сварки. Більше восьми місяців сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин, що призвело до фактичного розпаду їх сім'ї. Позивач вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить його інтересам. Однак, відповідачка ухиляється від розірвання даного шлюбу в органі ДРАЦС. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів (а.с.13, 19). Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 12.08.2014 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Княждвірської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, більше восьми місяців спільно не проживають, з того часу не вживають заходів для примирення. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. Судом також встановлено, що відповідачка ухиляється від розірвання даного шлюбу в органі ДРАЦС. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність розірвання зазначеного шлюбу. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.09.2018 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що протягом останніх років спільне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з цілковито різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини і надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати та малолітню дитину залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, 13.04.2021 року подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, 12.04.2021 року подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 26). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони одружилися 12.09.2018 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 409 (а.с. 23). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє згідні на розірвання шлюбу. За таких обставин шлюб слід розірвати. Прізвищ сторони внаслідок укладення шлюбу не змінювали. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved