Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.09.2001 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що між сторонами впродовж останніх 2 років відбуваються конфлікти, сварки, непорозуміння, у зв`язку з чим вони не можуть виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, часто сперечаються та принижують один одного. Вказані непорозуміння неодноразово відбувалися в присутності сина сторін, що в подальшому може негативно вплинути на його погляди на життя в шлюбі, формування світогляду. Неодноразові звернення позивача з цього приводу відповідач ігнорував.\~Із вказаних\~причин сім`я\~сторін розпалася,\~шлюб носить\~формальний характер,\~збереження цього\~шлюбу суперечить\~інтересам позивача. Тому вона\~просить вказаний\~шлюб розірвати,\~неповнолітнього сина\~після розірвання\~шлюбу залишити\~проживати з\~нею та\~залишити їй\~прізвище,\~набуте при\~реєстрації шлюбу,\~« [PERSON] ». Позивач в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених підстав та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав. Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 11.09.2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Коломийського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 292 (а.с.5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 6) Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких\~обставин шлюб\~слід розірвати\~та залишити\~позивачу прізвище\~« [PERSON] »,\~оскільки \~вона вказала\~про це,\~скориставшись своїм\~правом,\~передбаченим ст.113\~СК України.\~ Згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина з позивачем слід відмовити, оскільки син вже досяг 14-річного віку і самостійно визначає своє місце проживання. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial