Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Посилався на те, що МКП Чернівцітеплокомуненерго надає послуги з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , опалювальною площею 46,30 кв.м. Між сторонами до 01.01.2006 існували фактичні договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та №146 від 17.10.202014 року. Відповідач в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року, в результаті чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 13807 грн. 42 коп. На сьогоднішній день, відповідач відповідних документів про те, що у встановленому порядку відмовився від централізованого опалення не надав. На попередження не прореагував, тим самим відмовився в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. Таким чином, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 13807 грн. 42 коп., а також: 359 грн. 79 коп. втрат від інфляційних процесів, 179 грн. 32 коп. три відсотка річних та понесені судові витрати (а.с.1-17). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Пояляк М.В. подано 07.05.2021 відзив на позовну заяву, у якому просить суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору. Вказує на те, що відповідачка [PERSON] послуги з теплопостачання за період з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року не отримувала, оскільки вона реально не користувалась квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з незалежних від її волі обставин. Так, відповідно до договору довічного утримання (догляду) від 12 березня 2018 року серії НМТ №891833 [PERSON] набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, 23 травня 2018 року син відчужувача за вищезгаданим договором [PERSON] - [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом про визнання договору довічного утримання недійсним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Після ухвалення рішення у вказаній справі [PERSON] намагалась потрапити у власну квартири щоб проживати у ній, однак, не змогла відкрити двері та потрапити у помешкання, оскільки замки в дверях були змінені. У зв`язку з чим, відповідачка написала заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. 10 серпня 2018 року [PERSON] знову не змогла потрапити до своєї квартири, оскільки їй у цьому перешкоджала невідома особа, яка представилась представником [PERSON] (син померлого [PERSON] ). Невідомий погрожував ув`язненням і зазначив, що лише [PERSON] може розпоряджатись даною квартирою до вирішення справи судом. 13 серпня 2018 року [PERSON] подала ще одну заяву про злочин. До квартири відповідачка змогла потрапити лише 19 жовтня 2020 року за допомогою ТОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр». Таким чином, з моменту набуття квартири відповідачкою у власність, тобто від 12 березня 2018 року і до 19 жовтня 2020 року, [PERSON] доступу до квартири не мала, а відповідно і послугами МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не користувалась та була позбавлена можливості вчасно повідомити позивача про зміну власника житла, адже усі правовстановлюючі документи знаходились у квартирі, до якої доступу відповідачка не мала. Відповідачкою була\~направлена заява\~до МКП\~«Чернівцітеплокомуненерго»,\~в якій\~остання виклала\~обставини щодо\~неможливості потрапити\~до квартири,\~користування нею\~іншими невідомими\~особами у\~період з\~12\~березня 2018\~року до\~19\~жовтня 2020\~року,\~а відповідно\~і житлово-комунальними\~послугами,\~наданими позивачем,\~та просила\~списати борг\~за комунальні\~послуги за\~період із\~01\~березня 2018\~року по\~19\~жовтня 2020\~року у\~сумі 10\~777\~грн. Після цього [PERSON] відвідала МКП «Чернівцітеплокомененерго» з метою отримання інформації щодо заборгованості та можливості укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. На що їй в усній формі відповіли відмовою. Оскільки, [PERSON] до квартири доступу не мала з моменту її отримання у власність до жовтня 2020 року, житлово-комунальними послугами фактично не користувалась, остання повинна не повинна сплачувати на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість у розмірі 10 777 (десять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 83 коп., яка виникла з січня 2018 року по вересень 2020 року, а тому вказана сума підлягає сплаті особою, яка фактично користувалась наданими послугами, а не відповідачкою. За період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, тобто за період часу, протягом якого, остання користувалась житлово-комунальними послугами, [PERSON] слачена сума заборгованості, а тому відсутній предмет спору. Крім того, між відповідачкою та МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не був укладений договір на надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, [PERSON] фактично не була споживачем житлово- комунальних послуг, наданих «Чернівцітеплокомуненерго», та договір між сторонами не укладено, відсутні підстави для стягнення з неї інфляційних та 3% річних. З посиланням на відповідні норми закону, просить суд закрити провадження у справі та стягнути з позивача судові витрати на користь відповідача пов`язані з розглядом даної справи. 19.05.20121 року представником позивача скеровано до суду відповідь на відзив, у якому вказує на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , опалювальною площею 46,30 \~ \~ \~ \~м2. Вказана квартира\~розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 Жилые здания та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з 12.03.2018 року по теперішній час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, не проживання\~особи у квартирі,\~яка належить\~їй на\~праві власності,\~та Факт\~відсутності її\~реєстрації в\~цій квартирі не\~звільняє особу\~від обов`язку\~нести витрати\~з оплати\~житлово- комунальних послуг. Вказує на те, що оскільки квартира [ADDRESS] увесь цей час опалювалася, а власник [PERSON] протиправно була позбавлена права користування наданими послугами, то остання вправі звернутися в суд щодо відшкодування завданих збитків з винних осіб. Щодо витрат на правничу допомогу, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» вважає, що заявлені витрати відповідачем не є спів мірними відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оскільки, підприємство є збитковим та в тарифі не передбачено адвокатські витрати, а тому просять не стягувати витрати на правничу допомогу. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 11 травня 2021 року (а.с.26). 07.05.20921 представником відповідача [PERSON] адвокатом Пояляк М.В. подано відзив на позовну заяву (а.с. 34-67). 11.05.2021 року судове засідання відкладено на 01.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін по справі (а.с. 69). 19.05.20121\~року представником\~позивача скеровано\~до суду відповідь на відзив. 01.06.2021 року судове засідання відкладене на 24.06.2021, за клопотанням представника відповідача (а.с. 107) Представник відповідача [PERSON] 02.06.2021 скерувала на адресу суду клопотання про доручення рід доказів із матеріалів кримінального провадження (а.с. 109-134). У судове засідання представник позивача не з`явився. Скерував до суду 31.05.2021 клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Так, судом було встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Квартира №6, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з опалювальною площею 46,30 кв.м, під`єднана до мережі централізованого опалення та обладнана приладами обігріву. Зазначену обставину відповідач не заперечував. Згідно договору довічного утримання (догляду) від 12 березня 2018 року серії НМТ №891833 [PERSON] набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14) Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з 12.03.2018 року по теперішній час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 6-7) Місце проживання відповідача [PERSON] , згідно відповідді із відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Чернівецькій області, зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Внаслідок несплати відповідачем за отриману теплову енергію за період з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року, утворилася заборгованість у розмірі 13807 грн. 42 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 10). Відповідно до наданого до позову розрахунку, розмір заборгованості [PERSON] за період з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року становить: 359 грн. 79 коп. - 3% річних, 179 грн. 32 коп. - заборгованість за індексом інфляції (а.с. 11). Згідно повідомлення від 01.02.2021 №65, відповідача [PERSON] проінформовано про наявність заборгованості за оплату централізованого опалення. У разі невиконання, попереджено про звернення стягнення у судовому порядку (а.с. 9) Як вбачається із заяви скерованою 19.01.2021 [PERSON] до МКП «Чернівцітеплокомуненерго», остання виклала обставини щодо неможливості потрапити до квартири, користування нею іншими невідомими особами у період з 12 березня 2018 року до 19 жовтня 2020 року, а відповідно і житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, та просила списати борг за комунальні послуги за період із 01 березня 2018 року по 19 жовтня 2020 року у сумі 10 777 грн. (а.с. 63) Крім того, представник відповідача [PERSON] 02.06.2021 скерувала на адресу суду клопотання про доручення рід доказів із матеріалів кримінального провадження, які підтверджують факт того, що [PERSON] не користувалася квартирою та не мала доступу до неї (а.с. 109-134). Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами\~Законів України «Про житлово-комунальні послуги»\~та «Про теплопостачання». Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі\~статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до пункту першого частини третьої\~статті\~\~20\~\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом третім частини другої\~статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова\~позиція викладена\~у постанові\~Верховного Суду\~від 27\~березня 2019\~року у\~справі №\~643/5280/15-ц\~(провадження\~№ 61-35750св18)\~та Верховного\~Суду України\~від 20\~квітня 2016\~року у\~справі №\~6-2951цс15. Положеннями частини першої статті 13 Закону послуги з надання централізованого опалення віднесено до комунальних послуг. За змістом\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.6, ч.І, ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що Споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Положенням ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.\~Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Як вбачається із судової практики Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду (актуальна практика) за квітень 2020 року не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та Факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово- комунальних послуг. Крім того, згідно п. З ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Мотиви з яких виходив суд. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги гуртуються на законі і підлягають до задоволення. Так, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Квартира №6, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під`єднана до мережі централізованого опалення та обладнана приладами обігріву, зазначену обставину відповідач не заперечував. Відповідач [PERSON] заперечувала факт укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та стверджувала, що не перебуває у договірних правовідносинах із МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Однак, між сторонами існували договірні відносини, внаслідок чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Як слідує, із вищезазначених норм закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того,суд зауважує, що [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , у відповідності до положень ст.322 ЦК України був зобов`язаний утримувати належне йому нерухоме майно та сплачувати комунальні послуги. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року нараховувало відповідачу плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак остання не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13807 грн. 42 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.10). Вказаний\~розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Оскільки квартира [ADDRESS] увесь цей час опалювалася, а власник [PERSON] протиправно була позбавлена права користування наданими послугами, то остання вправі звернутися в суд щодо відшкодування завданих збитків з винних осіб, в порядку п. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого\~індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, з відповідача належить також стягнути судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 11, 509, 526, 610-612, 626, 633-634, 642 ЦК України,\~4,\~12,\~13,\~76-83,\~130,\~131,\~259,\~263-265,\~280-282\~ ЦПК України, суд, -

Outcome: approved