Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Служба в справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 750 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] відмовилася його забирати після народження в Липоводолинській центральній районній лікарні, ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який на даний час проживає в прийомній родині [PERSON], що мають намір його в подальшому усиновити. Матір малолітнього [PERSON] не піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається здобуттям ним освіти, не готує його до самостійного життя та не утримує його. Представник служби в справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Відзив на позов до суду не надала. Під час проведення підготовчого судового засідання з позовом була згодна. Представник органу опіки і піклування Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Плутенко О.І. в судовому засіданні позов підтримав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Також зауважила, що їх прийомною родиною створені належні умови для проживання та розвитку [PERSON], вони мають бажання у випадку позбавлення батьківських прав [PERSON] порушити питання усиновлення дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до таких висновків. [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 19 липня 2017 року [PERSON] своєю заявою відмовилася забирати сина з пологового будинку Липоводолинської центральної районної лікарні у зв'язку з тим, що не має змоги здійснювати належний догляд за дитиною (а.с. 19, 20). Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 2 грудня 2016 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 4). Відповідно до довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» № 402/1 від 27 квітня 2017 року, з 3 серпня 2016 року по час видачі довідки [PERSON] перебував на вихованні в даному лікувальному закладі. За час перебування дитини у закладі мати [PERSON] сина відвідувала один раз та один раз телефонувала (а.с. 23). Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 11 травня 2017 року малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання в прийомну сім'ю на основі родини [PERSON], яка проживає в с. Яснопільщина Липоводолинського району Сумської області (а.с. 5). Згідно рішення виконавчого комітету Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 травня 2017 року надано згоду на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. Мотивами такого висновку стали зловживання [PERSON] алкогольними напоями, відсутність належних житлових умов проживання та виховання дитини та відсутність турботи відносно дитини (а.с. 14). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Липоводолинської районної державної адміністрації № 20 від 15 вересня 2017 року вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Органом опіки і піклування Липоводолинської районної державної адміністрації від 16 листопада 2017 року з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини сформовано висновок про доцільність прийняття рішення щодо позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 24). Відповідно довідки-характеристики, виданої Беївською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в родині свого дядька [PERSON] [PERSON] батьків не має, має деякі розумові відхилення, у зв'язку з вадами здоров'я проживати та вести господарство самостійно не має можливості. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітнього сина (а.с. 11). За повідомленням Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 1 лютого 2018 року №01-08/39 [PERSON] на обліку центру, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах не перебувала та соціальний супровід відносно неї не здійснювався. Також зазначено, що [PERSON] відмовилася від новонародженого хлопчика та від допомоги соціальних працівників. При комісійному виїзді в сім'ю, де проживає [PERSON] складено акт оцінки сім'ї (особи). Встановлено, що [PERSON] проживає в родині свого дядька [PERSON], які забезпечують її всім необхідним. [PERSON] має психічні розлади, вживає алкогольні напої, виконує посильну роботу в місцевих жителів за певну плату. Житло, в якому проживає сім'я занедбане, не дотримуються санітарно-гігієнічні норми. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» до завдань служб у справах дітей належить, зокрема, представлення у разі необхідності інтересів дітей в судах. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 лютого 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 надано роз'яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, матеріалами справи доводяться факти того, що відповідач [PERSON] не забрала свою дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, а також ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] Це підтверджується заявою [PERSON] про відмову забрати сина з пологового будинку після народження, інформацією Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, згідно якої [PERSON] у віці менше 1 місяця був переданий та протягом щонайменше наступних 8 місяців перебував на вихованні в даному закладі, а також іншими наявними доказами. Таким чином, дослідивши докази, повно, всебічно, об'єктивно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведеність фактів, що дають підстави для позбавлення відповідача батьківських прав а також стягнення аліментів на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що беручи до уваги відсутність інформації про отримання відповідачем офіційного доходу, обґрунтованим буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, ухвалене рішення цілком відповідатиме інтересам дитини [PERSON]

Outcome: approved