Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Рішенням суду від 20.07.2020 у даній справі вимоги позову задоволено, ухвалено: Визнати недійсним розпорядження відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.04.2000 № 410-р про приватизацію квартири [ADDRESS] в частині щодо [PERSON] . Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.04.2000, на підставі розпорядження відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.04.2000 № 410-р про приватизацію квартири [ADDRESS] в частині щодо [PERSON] . Визнати недійсним розпорядженням відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.07.2007 № 773-р про приватизацію квартири [ADDRESS] в частині щодо [PERSON] . Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.07.2007, на підставі розпорядження відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.07.2007 № 773-р про приватизацію квартири [ADDRESS] в частині щодо [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 20.08.2020. 06.11.2020 представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки в ході виконання судового рішення державним реєстратором було роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Представник позивача вказував, що в ході судового розгляду справи сторони подавали докази та надавали суду пояснення з приводу наявних прав позивача та третіх осіб на спірне нерухоме майно, однак в судовому рішенні посилання на визнання судом таких прав вказаних осіб відсутнє, що унеможливлює виконання рішення суду органами державної реєстрації. А тому, просив: Визнати право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; Визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила суд ухвалити додаткове рішення у справі. Інші учасники судового розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням суду від 20.07.2020 вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. В ході судового розгляду справи позивачем було доведено відсутність правових підстав для проведення приватизації та отримання права власності в нерухомому майні [PERSON] . При цьому надано достатні докази наявного права на приватизацію [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і таке право ніким не оспорювало ся. За результатами розгляду справи визнано недійсними свідоцтва про право власності на житло видані на ім`я [PERSON] а саме: в квартирі [ADDRESS] та квартирі [ADDRESS] . Одночасно, суд звертає увагу, що право власності на нерухоме майно в даному випадку підлягає державній реєстрації. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України від 01.07.2004 р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Однак, вирішивши питання про визнання недійсними розпоряджень відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради про приватизацію квартири та визнання недійсними свідоцтв про право власності на житло виданих на ім`я [PERSON] суд не вирішив питання щодо права власності на спірне майно. Рішенням суду у даній справі встановлено, що згідно з розпорядженням відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.04.2000 № 410-р передано у власність наймачів та членів їх сімей житлові квартири згідно з додатком (а.с. 23, 24). Відповідно до додатку №1 до розпорядження № 410 від 27.04.2000 у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано квартиру [ADDRESS] (а.с. 25). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.31). З матеріалів спадкової справи №1107/04, заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожній зокрема, державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Мудрик О.Є. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на його спадкову 1/5 квартири [ADDRESS] , кожній спадкоємиці на 1/15 частку квартири. Відтак, право власності позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] на успадковані частки підлягає реєстрації на підставі виданих нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом. Разом з тим, не охопленою спадщиною залишається 4/5 частини квартири [ADDRESS] . Оскільки розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] щодо [PERSON] визнано недійсним, то право власності на неохоплені спадщиною 4/5 частин квартири підлягає визнанню за іншими учасниками приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відтак заява про ухвалення додаткового рішення в частині, що стосується квартири [ADDRESS] підлягає до часткового задоволення. Щодо права власності на квартиру [ADDRESS] , то відповідно до додатку №1 до розпорядження № 773 від 12.07.2007 квартира [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Оскільки розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на щодо [PERSON] визнано недійсним, то право власності на дане майно підлягає визнанню за [PERSON] . А тому заява про ухвалення додаткового рішення в частині, що стосується квартири [ADDRESS] підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: partial