Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням його здоров`ю, внаслідок виконання ним трудових обов`язків у розмірі 200 000 грн. Вказує, що він пропрацював з 03.08.1988 по 10.07.1990, з 14.08.1990 по 12.10.1990, з 14.11.1990 по 14.07.2001, та з 06.12.2004 по 19.06.2020 на різних посадах на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК: машиністом, водієм автомобіля, помічником машиніста, машиністом бурової установки, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища. 04.06.2020 йому було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангідистонічним синдромом ускладнений гіпертонічною хворобою ІІ стадії, ступеня 2, гіпертензивне серце, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, С5, С6, С7), вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдром омами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоратрозу ліктьових суглобів та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). Легенева недостатність першого-другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.07.2020, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача машиністом бурової установки в кар`єрі з 10.04.2008 по 19.06.2020 виконував роботи з керування буровою установкою СБШ-250 МН під час буріння свердловин, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технології устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пил із вмістом діоксину кремію від 10% до 70%, та шуму. Згідно медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 04.06.2020 протокол №761, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 17.03.1986 по 21.04.1986, з 03.08.1988 по 03.08.1989, з 14.11.1990 по 14.07.2001 машиніст колієпідіймача УЗТ ВАТ «ПівнГЗК»; з 06.12.2004 по 22.06.2007 машиніст залізнично-будівельних машин Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК»; з 22.06.2007 по 10.04.2008 помічник машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК». Довідкою МСЕК від 24.09.2020, йому первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. За висновком МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, палицю, напівкорсет та поперековий корсет. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 200 000 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 20.04.2021 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці залежить виключно від нього самого і не залежить від роботодавця. Зазначає, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому за таких умов праці відповідач надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 20.04.2021 надала суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11-00 год. 20.04.2021. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 17.03.1986 по 21.04.1986, з 03.08.1988 по 10.07.1990, з 14.08.1990 по 12.10.1990, з 14.11.1990 по 14.07.2001, та з 06.12.2004 по 19.06.2020 працював у ПрАТ «ПівнГЗК», за спеціальностями: машиніст колієпідіймача; водій автомобіля; машиніст залізнично-будівельних машин Першотравневого кар`єру; помічник машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру, машиніст бурової установки, загальний стаж роботи позивача 36 років 05 місяців, з них: 12 років 01 місяці за професією, та 15 років 02\~місяці в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 03.07.2020, медичним висновком ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» та санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 14.05.2019 (а.с. 7-23). \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку №761 від 04.06.2020 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагноз [PERSON] та виявлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангідистонічним синдромом ускладнений гіпертонічною хворобою ІІ стадії, ступеня 2, гіпертензивне серце, СН 1 ст. Ризик 2, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, С5, С6, С7), вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдром омами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоратрозу ліктьових суглобів та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). Легенева недостатність першого-другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), що також підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.07.2020, виписним-епікризом (а.с. 18-23, 26-27). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 липня 2020 року, [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача машиністом бурової установки в кар`єрі з 10.04.2008 по 19.06.2020 виконував роботи з керування буровою установкою СБШ-250 МН під час буріння свердловин, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технології устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пил із вмістом діоксину кремію від 10% до 70%, та шуму. Згідно медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 04.06.2020 протокол №761, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 17.03.1986 по 21.04.1986, з 03.08.1988 по 03.08.1989, з 14.11.1990 по 14.07.2001 машиніст колієпідіймача УЗТ ВАТ «ПівнГЗК»; з 06.12.2004 по 22.06.2007 машиніст залізнично-будівельних машин Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК»; з 22.06.2007 по 10.04.2008 помічник машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК». Причиною виникнення хронічного захворювання є вібрація загальна: на час розслідування еквівалентний рівень віброприскорення (вібрація загальна, транспортна-технологічна) не перевищує допустимий (51 дБ при гранично допустимому 59 дБ); до 2015 року еквівалентний рівень віброшвидкості (вібрація загальна, транспортно-технологічна) перевищував допустимий на 4 дБ (105 дБ при ГДР=101 дБ). Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремію діоксину кристалічного (SіО?) від 10% до 70% в 2,3 рази (4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3). Шум: перевищення еквівалентного рівня шуму на 12 дБА (92 дБА при ГДР 80дБА), тому враховуючи роботу [PERSON] впродовж 28 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на бурових установках під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та перевантажувальних пунктів в кар`єрі у теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 20-23). Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, та п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 липня 2020 року, умови праці машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру [PERSON] ПрАТ «ПівнГЗК» віднесені: за вмістом пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем вібрації загальної до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату до 3 класу 3 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеню шкідливості, за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості, загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеню шкідливості (а.с. 13-17, 20-23). \~ \~ \~ \~Довідкою МСЕК від 24.09.2020 позивачу при первинному огляді встановлено з 14.09.2020 безстроково третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з них: 40% по вібраційній хворобі,\~20%\~-\~ХОЗЛ,\~та 5%\~по туговухості,\~за висновком\~якої він\~потребує:\~санаторно-курортного\~лікування,\~забезпечення лікарськими\~засобами,\~виробами медичного\~призначення,\~палицю,\~напівкорсет,\~корсет (а.с. 24, 25). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.07.2020, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, понад 30 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, працюючи машиністом бурової установки в кар`єрі з 10.04.2008 по 19.06.2020 виконував роботи з керування буровою установкою СБШ-250 МН під час буріння свердловин, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технології устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та пил із вмістом діоксину кремію від 10% до 70%, та шуму. Згідно медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 04.06.2020 протокол №761, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 17.03.1986 по 21.04.1986, з 03.08.1988 по 03.08.1989, з 14.11.1990 по 14.07.2001 машиніст колієпідіймача УЗТ ВАТ «ПівнГЗК»; з 06.12.2004 по 22.06.2007 машиніст залізнично-будівельних машин Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК»; з 22.06.2007 по 10.04.2008 помічник машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру ВАТ «ПівнГЗК». Умови праці машиніста бурової установки Першотравневого кар`єру [PERSON] ПрАТ «ПівнГЗК» віднесені до 3 класу 3 ступеню шкідливості Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», є вібрація загальна, яка до 2015 року еквівалентний рівень віброшвидкості (вібрація загальна, транспортно-технологічна) перевищував допустимий на 4 дБ (105 дБ при ГДР=101 дБ), пил фіброгенної дії, перевищення якого в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремію діоксину кристалічного (SіО?) від 10% до 70% в 2,3 рази (4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), шум перевищення якого еквівалентного рівня шуму на 12 дБА (92 дБА при ГДР 80дБА). Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на бурових установках під час їх капітального ремонту; забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та перевантажувальних пунктів в кар`єрі у теплу пору року; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів, також враховуючи роботу [PERSON] впродовж 28 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 28 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 170 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`ю, внаслідок виконання ним трудових обов`язків та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial