Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Синельниківський міжрайонний прокурор, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду до [PERSON], треті особи : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради, Орган опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації про накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2013 року, по цивільній справі № 191/4336/13-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх малолітнього сина - [PERSON], та стягнуто аліменти на його утримання. Відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22.01.2014 року № 16, неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-100/0/371-14 від 03.04.2014 року неповнолітнього [PERSON] влаштовано на спільне проживання та виховання до прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON] Згідно даних КП «Синельниківське МБТІ», за [PERSON], [INFO], нерухомого майна, яке б належало йому на праві приватної власності, станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. На підставі договору міни жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу за реєстром № 358 від 28.04.2005 року, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Згідно довідки № 60, виданої 17.04.2015 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння станом на 24.03.2005 року становила 8075 грн. Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації № Р-161/0/115-14 від 19.05.2014 року за неповнолітнім [PERSON], [INFO], закріплено право користування вказаним житловим будинком. У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Однак, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів вирішено не було. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. У зв'язку з цим, виходячи з інтересів дітей, позивач просить накласти заборону на відчуження нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS], інвентаризаційна вартість якого становить 8075 ( вісім тисяч сімдесят п'ять ) гривен. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER], вбачається, що його батьками є : «батько - [PERSON]», «мати - [PERSON]». Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягнуто з них аліменти на утримання сина в розмірі по ? частини з кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь осіб або закладу, де буде проживати дитина, починаючи з 25.09.2013 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 01.11.2017 року. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22.01.2014 року [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Голови Софіївської райдержадміністрацїї від 03.04.2014 року [PERSON], який позбавлений батьківського піклування, з 04.04.2014 року було влаштовано в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON] Згідно Розпорядження Голови Софіївської райдержадміністрацїї від 19.05.2014 року за неповнолітнім [PERSON] закріплено право користування житловим будинком, що розташований за адресою : [ADDRESS]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.05.2005 року власниками будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] є : ? частки - [PERSON], 1992 року народження, на підставі договору міни від 28.04.2005 року; ? частки - [PERSON] - на підставі договору міни від 28.04.2005 року. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 60 від 17.04.2015 року нерухоме майно - жилий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу 28.04.2005 року за реєстром № 358. Вартість нерухомого майна станом на 24.03.2005 року становить 8075 грн. З довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 7 від 15.01.2014 року за [PERSON], 1999 року народження, житлового будинку, гаража, приватизованого житла, яке належить на праві особистої власності станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Згідно актового запису про смерть №41від 09.07.2014 року [PERSON] [INFO] померла. Згідно листа Васильківської держнотконтори № 158 від 17.07.2015 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена. З довідки виконкому Славгородської селищної ради № 106 від 01.07.2015 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], проживала на момент смерті за адресою : [ADDRESS], і на день її смерті за даною адресою зареєстровані : [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Славгородської селищної ради № 1239 від 10.08.2015 року [PERSON], 1992 року народження, на момент смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], проживав за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. За ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, якого вибули діти, інші члени сім'ї. Пунктом 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], якому надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування та влаштовано в прийомну сім'ю, питання щодо накладання заборони на відчуження житла дитини одночасно з позбавленням батьків батьківських прав не вирішувалося. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] та її сину - [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частини житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS]. Останній, як спадкоємець першої черги за законом згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS], після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], оскільки проживав з нею на день її смерті. Неповнолітній [PERSON], 1999 року народження, також є спадкоємцем першої черги за законом та згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS], після смерті своєї матері [PERSON]. За таких обставин та з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме накласти заборону на відчуження ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивача при зверненні до суду із даною позовною заявою було звільнено від сплати зазначеного виду судових витрат. На підставі викладеного та ст. ст.. 3, 20 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст.17, 25 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 248 Сімейного Кодексу України, ст.ст.1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial