Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказавши, що 17.12.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 34.2/АА-149.07.2, в який згодом вносилися зміни додатковими угодами. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Родовід Банк» відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на суму 9297 доларів США строком до 17.12.2012 року включно, надав грошові кошти у вказаній сумі, а позичальник у свою чергу зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити відсотки. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором 17.12.2007 року укладені договори поруки зі [PERSON] та [PERSON] Зважаючи, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, повернувши кредитні кошти та сплативши відсотки 14.01.2013 року, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в загальній сумі 13595,58 гривень, яка складається з пені за прострочення кредиту в сумі 12758,45 гривень, пені за прострочені проценти в сумі 708,6 гривень, 3% річних за прострочення сплати кредиту в усі 116,78 гривень та 3% річних за прострочення процентів в сумі 11,75 гривень. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала на заявлених в позовній заяві підставах. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 196,87 гривень, яку складають пеня та відсотки за один рік відповідно до наданого представником позивача розрахунку, та просив застосувати строк позовної давності, відмовивши у позові в іншій частині з цієї підстави. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись судовими повістками, направленими [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON] за адресою, зазначеною в договорі поруки в якості місця проживання та в копії паспорту в якості зареєстрованого місця проживання, у зв'язку з відсутністю актуальних на час розгляду справи відомостей про зареєстроване місце проживання. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 17.12.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 34.2/АА-149.07.2, за умовами якого [PERSON] відкрито відновлювальну кредитну лінію на суму 9297 доларів США терміном по 17.12.2012 року для придбання автомобілю. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 12,5% річних п. 1.5 договору. У свою чергу позичальник зобов'язався щомісяця до 10 числа кожного місяця сплачувати банку 155 доларів США, повернути одержаний кредит до 17.12.2012 року. Додатковою угодою від 05.08.2008 року процентну ставка за договором збільшено до 14,5% річних. Додатковими договорами № 1 від 10.06.2009 року та № 2 від 06.10.2009 року встановлювалися графіки погашення заборгованості. Відповідно до договорів поруки від 10.06.2009 року [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку відповідають за зобов'язаннями [PERSON] Можливість забезпечення виконання зобов'язання укладенням договору поруки передбачено ст. 553 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 2 статті 259 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено позовну давність в один рік. Згідно зі ст. 261 ч. 1, 5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вказує стаття 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із наданими позивачем документами та поясненнями представника позивача в судовому засіданні [PERSON] 14.01.2013 року повністю повернуто кредит та сплачені відсотки за користування кредитними коштами. З позовом до суду ПАТ «Родовід Банк» звернувся 07.04.2014 року, про поновлення строку не заявляв. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за прострочення кредиту 12758,45 гривень та пені за прострочені відсотки в сумі 708,60 гривень, що є підставою для відмови у позові в цій частині. Водночас суд враховує положення статті 11 ЦПК України, яка вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині нарахованих 3% річних, а також визнав позовні вимоги в частині пені в межах одного року відповідно до наданого позивачем 05.06.2014 року розрахунку, самостійно розпорядившись на власний розсуд своїми правами, суд вбачає підстави для задоволення позову в межах, в яких він визнаний відповідачем по справі. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial