Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 04.03.2000 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами виникали сварки, скандали, що негативно впливало на стан здоров'я позивачки, він не розумів сутності проблем, що виникали в сім'ї, не підтримував нормальну моральну атмосферу в сім'ї, не піклувався про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить її інтересам. Тому вона просить розірвати даний шлюб, залишити проживати з нею вказаних дітей сторін, а також залишити їй наявне прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 20.04.2016 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с.15, 19). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 04.03.2000 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Голосківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №4 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та не вживають заходів для примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер та подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачці прізвище «Цьома», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Малолітніх дітей сторін - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою, оскільки справа розглядається в заочному порядку і в суду відсутні будь-які відомості щодо наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання вказаних дітей. Одночасно суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачкою неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial