Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] 03.03.2020 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03.12.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1839. Вказує на те, що у шлюбі у них з відповідачем народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати із позивачкою. Зазначає, що має намір розірвати шлюб з відповідачем, так як їх шлюб носить лише формальний характер, протягом 6 років вони проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Також вказує і на те, що у них у сім`ї відсутня злагода та взаєморозуміння, та що вони з відповідачем різні за характерами, а тому не можуть дійти згоди у вирішенні сімейних питань. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Також вказує у позовній заяві, що спору майнового характеру немає. За таких обставин просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] », яке відповідач отримала під час державної реєстрації шлюбу. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 31 березня 2020 року. 31 березня 2020 року підготовче судове засідання у справі було відкладено но 14 квітня 2020 року. У підготовче засідання 14.04.2020 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Позивач [PERSON] скерувала 10.03.2020 до суду заяву, у якій підтримала заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу. Просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, вказала, що у випадку неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував на електронну адресу суду 07.04.2020 року заяву, в якій позов [PERSON] визнав повністю. Вказав на те, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, просив справу розглянути за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб 03 грудня 2010 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1839, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03грудня2010 року (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилася дитина: дочка - [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження якої, серії [NUMBER] від 09вересня 2011 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно, даних довідки №05-08/51 від 24.02.2020 року, виданої директором Неполоковецького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , є ученицею даного закладу та навчається у 3 класі (а.с.8). У відповідності до Акту обстеження соціально-побітових умов від 25 лютого 2020 року, [PERSON] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Остання не працює. До складу її сім`ї входять дві доньки - [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом із нею без реєстрації. Умови їх проживання задовільні (а.с.9). Норми права, які застосував суд, мотиви з яких виходив суд та оцінка суду Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, вже приблизно 6 років, як вказує позивач, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Питання щодо визначення місця проживання дитини не ставлять на розгляд суду. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved