Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2019 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] в особі представника [PERSON] до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, третя особа - Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про визнання протиправним та скасування розпорядження голови районної адміністрації, внаслідок чого визнано незаконним та скасовано розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.05.2019 року № 271р «Про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ». В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. 16.09.2019 представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення в цій справі додаткового рішення, яким допустити негайне виконання рішення від 03.09.2019 щодо відібрання малолітніх дітей [PERSON] , 2015 року народження, і [PERSON] , 2016 року народження, з Комунальної установи «Запорізький обласний будинок дитини «Сонечко» та повернення їх [PERSON] , з якою вони проживали. В обґрунтування заяви зазначав, що вищезазначеним рішенням суду було визнано незаконним та скасовано розпорядження відповідача, яким позивача було звільнено від повноважень опікуна над малолітніми дітьми. Відтак, позивач [PERSON] є повноправним опікуном [PERSON] , 2015 року народження, і [PERSON] , 2016 року народження, а тому в порядку ч. 2 ст. 67 ЦК України має право вимагати повернення своїх підопічних від осіб, які їх тримають без законної підстави. Разом із тим, рішенням суду від 03.09.2019 не було вирішено питання негайного виконання рішення згідно з п. 4 ч. 1 ст. 270, п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. З наведених підстав просив заяву задовольнити. Відповідач районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування в особі представника Каткової С.М. подав відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якого зазначав, що рішення суду від 03.09.2019 не набрало законної сили. Відповідач із цим рішенням не погоджується та має намір його оскаржити в апеляційному порядку. Оскільки рішення суду не набрало законної сили, тому відсутні підстави стверджувати, що [PERSON] є повноправним опікуном малолітніх дітей. Крім того, діти були відібрані від [PERSON] на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 11.04.2019 № 226р «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] від опікуна [PERSON] ». Дане розпорядження на даний час є чинним і не є предметом спору у справі. Питання про відібрання дітей та припинення опіки є різними розпорядчими документами. Також вважає хибним посилання позивача на п. 5 ст. 430 ЦПК України, оскільки ця норма розповсюджується на випадки, визначені ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 170 СК України тощо. Суд має право застосувати негайне виконання рішення у спорах щодо дітей, якщо залишення дитини у відповідача згубно позначається на здоров`ї та психіці дитини. Орган опіки та піклування діє в інтересах дітей, і повернення їх позивачеві, яка вчинила над ними насильство, не відповідатиме забезпеченню їх інтересів. Просив в задоволенні заяви відмовити. Третя особа служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в особі представника Агафонової Ж.В. надала суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, які мотивовані тим, що відповідач та третя особа не погоджуються із ухваленим судом рішенням від 03.09.2019 та мають намір його оскаржити. Діти були відібрані від [PERSON] на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 11.04.2019 № 226р «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] від опікуна [PERSON] ». Дане розпорядження ніким не оспорювалось і на даний час є чинним. На даний час діти перебуваються в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок «Сонечко», який відповідно до ст. 245 СК України виконує функції їх опікуна. Натомість, до набрання рішенням суду від 03.09.2019 законної сили [PERSON] не може здійснювати функції опікуна дітей. Отже, в разі задоволення заяви діти залишаться без законного представника. Просила в задоволенні заяви відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовольнити з підстав, що викладені у заяві. Представник відповідача Каткова С.М . та представник третьої особи Агафонова Ж.В. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, з підстав, що викладені у відзиві та запереченнях. Просили в задоволенні цієї заяви відмовити повністю. Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Таким чином, допуск негайного виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала, є процесуальним обов`язком суду. Предметом спору у цій справі є розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.05.2019 року № 271р «Про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] », щодо якого суд у рішенні від 03.09.2019 дійшов висновку про його незаконність та скасування. При цьому, у рішенні від 03.09.2019 суд встановив порушення як порядку прийняття розпорядження, так і відсутність фактичних підстав для його ухвалення, що свідчить про незаконність звільнення позивача [PERSON] від повноважень опікуна малолітніх дітей. Суд вважає, що відсутність процедури негайного виконання вказаного судового рішення призведе до того, що позивачка [PERSON] після ухвалення рішення по суті спору, не має змоги проживати зі своїми дітьми, що може мати невиправдані наслідки для її взаємовідносин з дітьми та перешкоджати забезпеченню справедливого балансу між інтересами усіх причетних осіб та загальним інтересам забезпечення дотримання верховенства права, оскільки діти протягом тривалого часу вимушені жити без бабусі, яка є їх опікуном, та яка як встановлено під час судового розгляду належним чином виконувала свої обов`язки опікуна. Не погодження відповідача та третьої особи із рішенням суду та намір його апеляційного оскарження не можуть свідчити про відсутність підстав для не допуску рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved