Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Львівської області (відповідач), в якій просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] померла бабуся [PERSON] [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя 10.12.2009 [PERSON] склала заповіт, у якому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла їй. Оскільки вона проживає в м. Стрий їй не було відомо про наявність складеного бабусею заповіту на її ім`я. Приїхавши в с.Сулятичі, вона випадково дізналася про наявність складеного заповіту та отримала його копію. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено по причині пропуску строку для прийняття спадщини. Вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не мала змоги, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засідання позивачка заявлені вимоги підтримала та просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заяви, клопотання учасників справи. Позивачкою подано заяви про розгляд справи за її відсутності, заміну неналежного відповідача (а.с.21) та долучення довідки до матеріалів справи (а.с.29). Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення стосовно предмету даної заяви (а.с.28). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17). Ухвалою підготовчого засідання від 22.03.2021 залучено до участі правонаступника відповідача - Журавненську селищну раду Львівської області (а.с.24-25) Ухвалою від 05.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.31-32). Суд, заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що встановлено свідоцтвом про народження від 23.02.2017 (а.с.7). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 23.07.1988 (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.07.2010. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.07.2010 (а.с.10). 10.12.2009 у селі Сидорівка [PERSON] складено заповіт, згідно з яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла внучці [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у с. Сулятичі, [PERSON] помер [INFO] у с. Сулятичі Жидачівського району Львівської області (а.с. 6,8). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 06.11.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.13). Згідно з довідками Журавнівської селищної рад від 16.10.2020 та 30.04.2021, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] до дня смерті і на день смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] посвідчувався заповіт в користь [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна. [PERSON] про наявність посвідченого в її користь від імені бабусі [PERSON] заповіту була повідомлена в жовтні 2020 року (а.с.12, 30). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачкою строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відмовою нотаріуса з цієї причини у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, нормами статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 1169 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Вимогами частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з положеннями частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя зробила особисте розпорядження, заповівши належне їй майно внучці [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, однак [PERSON] у визначений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Надаючи оцінку аргументам позивачки суд зауважує, що за загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у разі пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова ВС від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17). Наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду, є поважними. Так, позивачка не проживала разом із спадкодавицею [PERSON] . Більше того, проживала на досить великій відстані, а відтак, на переконання суду, обґрунтованими є аргументи позивачки щодо незнання про складення бабцею на її ім`я заповіту. Про зазначений заповіт їй стало відомо лише в жовтні 2020 року, після чого вона відразу звернулася до нотаріуса із відповідною заявою та отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами. Таким чином, наведені причини об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання позивачкою вимог закону щодо особистого подання заяви нотаріусу. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved