Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Розпорядженням голови Миколаївського районного суду Одеської області передано цивільну справу №508/587/18 за позовом [PERSON] до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до Березівського районного суду Одеської області для розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана канцелярією суду до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Римарю І.А. Ухвалою від 11.07.2018 року справу прийнято до свого провадження. Позивач у позовній заяві зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка до дня своєї смерті постійно проживала в с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Стрюківською сільською радою, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 1.75 га, що розташована на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Під час звернення до нотаріуса з питання прийняття спадщини, нотаріусом було пояснено, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини. Позивач зазначила, що вчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що вважала себе власником земельної ділянки, так як померла склала заповіт та була не обізнана у діючому законодавстві. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її заяву, та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 03.09.2018 року справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні 24.09.2018 року позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу підставу та предмет позову може визначити виключно позивач. Суд не вправі визначити предмет, підставу (інше), сторін позову також у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)». У частинах першої та другої статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Стрюківською сільською радою Миколаївського району Одеської області, актовий запис №04 (а.с.5). За свого життя [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Згідно державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] власником земельної ділянки площею 1.75 га, розташованої на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області є [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Згідно зі ст.1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 ст. 1270 ЦК України : «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Статтею 1272 ЦК України передбачено: «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, про що зазначено позивачем. [PERSON] вказала, що усно звернулась до нотаріуса, яким було роз'яснено,що вона пропустила строк звернення про прийняття спадщини. Письмових доказів звернення до нотаріусу не надано. У судовому засіданні [PERSON] зазначила, що пропустила строк у зв'язку з своєю необізнаністю в діючому законодавстві, вважала що після смерті спадкодавця автоматично прийняла спадщину. Згідно п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7надано роз'яснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. В постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані ,якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ця позиція Верховного Суду України є обов'язковою для всіх судів у відповідності з іст.360-7 ЦПК України. Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Обєктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька не було. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів. Посилання позивача на необізнаність діючого законодавства у позові - судом не приймається як поважні причини пропуску звернення до нотаріусу, виходячи з наступного. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Разом з тим, пунктами 3.5, 3.23, 3.24 глави 10 «Видача свідоцтв про права на спадщину» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Таким чином, чинне законодавство України передбачає декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров'я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов'язковим засвідченням справжності підпису заявника. Тобто, переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивач мав можливість реалізувати своє право, але не зробив цього та не надав жодного доказу неможливості звернення до нотаріуса. Позивач не скористався жодним з зазначених способів реалізації свого права та окрім того, без поважних причин пропустив встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини та взагалі не звертався до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, то суд вважає позов передчасним та таким, що підлягає залишенню без задоволення. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вище викладених обставин справи, які були встановлені у судовому засіданні, та нормативних положень Законів України, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду України, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed