Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року задоволено позов [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до Київської міської прокуратури (далі - відповідач-1, Київська міська прокуратура), Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (далі - відповідач-2, ГУ СБУ у м. Києві та Київській області), Державної казначейської служби України (далі - відповідач-3, ДКСУ) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного засудження особи та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 162 747 (сто шістдесят дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом. 23.11.2020 року представник позивача [PERSON] , в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, звернувся до суду з заявою про стягнення судових витрат по справі, посилаючись на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року у справі № 757/65178/19-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 16 121,70 грн. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішив розглядати заяву за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши заяву про стягнення судових витрат по справі, перевіривши зміст судового рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року задоволено позов [PERSON] до Київської міської прокуратури, Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного засудження особи та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 162 747 (сто шістдесят дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом. Разом з тим, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: - копію договору про надання правничої допомоги № 01/12-19 від 05.12.2019 року, укладеного між Адвокатським бюро «Олександра Мороза», в особі [PERSON] , та [PERSON] ; - копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 05/12-19 від 05.12.2019 року, яка визначає порядок оплати адвокатських послуг (гонорару) Бюро за надання правничої допомоги по даній цивільній справі; - копію акту приймання-передачі правничих послуг № 12 від 10.11.2020 року; розрахунок-фактуру № 12 від 10.11.2020 року, згідно якого загальна вартість наданих правничих послуг на дату складення акту становить 15 379,00 грн.; - розрахунок-фактуру № 12 від 10.11.2020 року на суму 15 379,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, представником позивача не надано доказів, які підтверджують понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 16 121,70 коп., оскільки згідно долучених до заяви документів вартість наданих правничих послуг становить 15 379,00 грн. При цьому, згідно квитанції № 29532999 від 19.11.2020 року, за договором про надання правничих послуг № 05/12-19 від 05.12.2019 року [PERSON] сплачено грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Відтак, враховуючи документально надані докази здійснення позивачем оплати правничих послуг, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, підлягають задоволенню в розмірі 3000,00 грн. В іншій частині заяви про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, слід відмовити. Оскільки, в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі № 757/65178/19-ц. На підставі викладеного,

Outcome: partial