Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказував, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно: 1/2 земельної ділянки розміром 19,0445 га, яка є спільною сумісною власністю. Він являється спадкоємцем за заповітом, проте позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріуса, оскільки частка кожного із співвласників не була виділена, тому нотаріус рекомендував звернутися до суду. Позивач згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність та позов просив задовольнити. Відповідач: Любашівська селищна рада надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень по справі не має, що підтверджується листом. Треті особи: [PERSON] в судове засідання не з`явився, пояснень не надав, про день , час та місце судового засідання повідомлений у відповідності до ст..128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Любашівська районна державна адміністрація в Одеській області надала пояснення, в яких зазначила, що рішення суду по даній справі не може вплинути на права та обов`язки райдержадміністрації, також заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду , відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку із повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 27 січня 2020 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав в [ADDRESS] разом із братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою Любашівської селищної ради (а.с.7, 10). Після його смерті відкрилася спадщина на частку земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 266494 від 29.12.2011 р. загальною площею 19,0445 га, що знаходиться на території Агафіївської сільської ради Любашівського району належна на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із розпорядження Любашівської РДА від 9 червня 2009 року, членам фермерського господарства «Маяк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано земельну ділянку загальною площею 19,04 га ріллі у спільну сумісну власність (а.с.14, 42-44). Поряд із тим, [PERSON] померла [INFO] , після її смерті спадщину прийняв [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, рішенням Любашівського районного суду від 23 листопада 2016 року та листом нотаріуса. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом (а.с.9-10). Із листа нотаріуса вбачається, що нотаріус видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - земельну ділянку не може та рекомендував звернутися до суду, оскільки земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частка кожного із співаників не виділена. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач являється спадкоємцем за заповітом , постійно проживав із [PERSON] , до дня смерті останнього, а тому в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, яка залишилася йому за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно приписів ч.4-5 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка загальною площею 19,0445 га, що знаходиться на території Агафіївської сільської ради Любашівського району належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд виходить із того, що частки співвласників є рівними, а отже після смерті [PERSON] залишилася ј частка вказаної земельної ділянки, право на яку він мав згідно Державного акту та ј частка, яку він успадкував після смерті [PERSON] , а отже після його смерті залишилася в спадщину Ѕ частка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення площею 19,0445 га, кадастровий номер 5123380300:01:002:0107 (державний акт серії ЯЛ №266404. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно положення ст..1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної спадкується на загальних підставах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Також, підлягає задоволенню позовна вимога про визначення частки позивача у спільній власності на вказану земельну ділянку, яка із врахуванням успадкованої частини збільшилася та складає Ѕ частину земельної ділянки. Розподіл судових витрат між сторонами Позивач не заявляв вимоги про вирішення питання про судові витрати. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися

Outcome: approved