Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

стислий виклад позиції позивача у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.05.2018р. між ПАТ «Ідея банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z06.00502.003882536. В наступному, між банком та позивачем 02.12.2020р. укладено договір факторингу № 12/89 за умовами якого позивачу відступаються право вимоги, зокрема і до відповідачки в розмірі 111\~628, 71 грн. Відповідачу було направлено повідомлення про необхідність сплатити заборгованість, але вона своїх зобов`язань не виконала. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 111\~628, 71 грн та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 09.09.2021р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.40). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позовної заяви з додатками отримала 17.09.2021р. (а.с.43), але в установлений 15-денний строк відзив на позов не направила. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 02.05.2018р. між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00502.003882536 за умовами якого позичальнику надається кредит на поточні потреби в розмірі 49\~990, 00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців (п.п.1.1., 1.2.), зі змінною відсотковою ставкою в розмірі 21, 99 %, яка може змінюватись банком щомісячно (п.п.1.4., 1.5.). За п.2.1. позичальник повертає кредит, проценти та плату за обслуговування кредиту до 2 числа кожного місяця згідно графіку в такій черговості: 1) оплата простроченої заборгованості кредиту; 2) погашення нарахованої заборгованості; 3) сплата штрафних санкцій згідно п.3.3.1.; 4) погашення іншої заборгованості. Згідно п.5.5. позовна давність встановлюється три роки зокрема і до стягнення неустойки (а.с.4-14). Як видно з Графіку погашення кредиту та Додатку до Паспорту споживчого кредиту щомісячний платіж становить 3\~168, 86 грн (а.с.5-6, 10). Згідно ордеру-розпорядження № 1 від 02.05.2018р. відповідачу видано кредит на суму 45\~652, 97 грн (а.с.15). 02.12.2020р. між АТ «Ідея Банком» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89 за умовами якого позивачу відступаються право вимоги до боржників, згідно Додатку (п.2.2.). Як видно з витягу з реєстру боржників № 1 у ньому рахується відповідач [PERSON] з загальною сумою заборгованості 111 628, 71 грн (а.с.22-32). 24.12.2020р. позивач направив на адресу відповідачки лист про заміну кредитора з зазначенням загальної заборгованості в розмірі 111 628, 71 грн (а.с.21). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 02.12.2020 заборгованість відповідача становить 111 628, 71 грн, з яких: 49\~508, 64 грн заборгованість за основним боргом; 26\~278, 01 грн заборгованість за відсотками; 35\~842, 06 грн заборгованість з комісії (а.с.18). Як видно з виписки по рахунку, [PERSON] з 01.01.2000р. по 25.07.2021р. отримано кредит в розмірі 49\~990, 00 грн і в період з 04.06.2018р. по 16.04.2000р. сплачено лише 6\~377, 48 грн (а.с.19-20). Мотиви суду За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно частини першої статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Як видно з паспорту споживчого кредиту банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2, 50 % щомісячно від початкової суми заборгованості. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (а.с.4) обслуговування кредиту включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника за допомогою телефону та електронного зв`язку, щодо сум платежу та стан рахунку; опрацювання запитів позичальника. Натомість, згідно ч.1 ст. 11 закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. На підставі ч.2 ст. 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Частиною першою, другою статті 228\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись, та які заборонено надавати за плату, що передбачено ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, суд дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за кредитним договором є нікчемною. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання перед банком, внаслідок такого порушення банк був позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а в наступному відступив своє право вимоги позивачу, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 02.05.2018р., яка виникла станом на 02.12.2020р., що включає в себе заборгованість за тілом кредиту та відсотками, без сплати комісії, оскільки така умова договору визнана судом нікчемною. Водночас, суд не погоджується з позивачем щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 49\~508, 64 грн та відсотків у розмірі 26\~278, 01 грн (а.с.18). Так, з виписки по рахунку видно, що заборгованість за тілом кредиту дійсно становить 49\~508, 64 грн, але враховуючи факт визнання нікчемною умову договору про стягнення комісії, а відтак сплачену комісійну винагороду в розмірі 4022, 79 грн слід віднести в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим його розмір до стягнення буде становити 45\~485, 85 грн (49\~508, 64 4022, 79). Щодо стягнення відсотків у розмірі 26\~278, 01 грн, суд зазначає, що ця сума не ґрунтується на умовах договору, оскільки з Додатку до Паспорту споживчого кредитування видно, що за весь період дії договору відповідач повинна сплатити 22\~272, 33 грн відсотків (а.с.10), а враховуючи те, що нею вже сплачені відсотки в розмірі 1858, 06 грн (а.с.19), а відтак суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути несплачені відсотки в розмірі 20\~414, 27 грн (22\~272, 33-1858, 06). Отже, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 65\~900, 12 грн (45\~485, 85+20\~414, 27). Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 1340, 10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial