Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь надміру отриману пенсію в розмірі 2912 грн. Позовну заяву мотивує тим, що відповідач перебував на обліку у позивача та отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до поданої заяви від 17 листопада 2015 року, як дитина, яка навчається за денною формою навчання у професійно-технічному навчальному закладі. 27 жовтня 2016 року до позивача надійшла довідка №76 від 20.10.2016 року Квасилівського професійного ліцею, в якій повідомлено, що відповідач наказом № 9 «В-УДЗ» від 29 квітня 2016 року відрахований за власним бажанням. Позивачем було надіслано відповідачу лист про добровільне повернення надміру виплаченої суми по пенсії в розмірі 2912 грн. Проте, станом на день розгляду справи, кошти відповідачем не повернуті. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлямся про час і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області (а.с.15) [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, повернулися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку у позивача та отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно із законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до поданої 17 листопада 2015 року заяви. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Як вбачається з довідки №526 від 12 листопада 2015 року [PERSON] навчався в Квасилівському професійному ліцеї смт.Квасилів Рівненського району, Рівненської області з 01 вересня 2014 року на денному відділенні. Строк закінчення навчального закладу 30 червня 2017 року (а.с.6). 12 жовтня 2016 року позивачем було надіслано лист до Квасилівського професійного ліцею з проханням підтвердити факт навчання відповідача на денній формі (а.с.10). Згідно довідки №76 від 20 жовтня 2016 року Квасилівського професійного ліцею відповідач навчався в ліцеї з 01 вересня 2014 року (наказ про зарахування №3 від 26 серпня 2014 року №3 «З-УДЗ») та відрахований з числа студентів за власним бажанням (зміна місця проживання) з 29 квітня 2016 року згідно наказу про відрахування №9-«В-УДЗ» від 29 квітня 2016 року(а.с.7,8). Відповідно до ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Листом від 17 листопада 2016 року №5628/03-04 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про факт безпідставної виплати пенсії за період з 01 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року в сумі 2912 грн., внаслідок несвоєчасного повідомлення про припинення навчання (а.с.9). Позивачем було надіслано лист відповідачу від 30 листопада 2016 року за №10121/4 для вирішення питання щодо добровільного повернення надміру виплаченої суми пенсії по втраті годувальника в розмірі 2912 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач надміру отримані кошти не повернув, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved