Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15.03.2017 по справі № 322/1180/16, що набрало законної сили 28.03.2017, було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 червня 2007 року, зареєстроване в реєстрі за № 638, видане державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори Бондар Ю.В., в частині права [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на 1/2 (одну другу) частку спадщини, що складається з права на земельну ділянку площею 5,60 гектара, кадастровий номер [NUMBER]. Вказаним рішенням суду було встановлено такі обставини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2006 серії [NUMBER]. Позивач, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) від 01.09.2000 серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб від 19.12.2009 серії [NUMBER]. За життя [PERSON] був власником земельної ділянки площею 5,60 га, розташованої на території Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.04.2003. З матеріалів спадкової справи № 272, заведеної після смерті [PERSON] випливає, що спадкоємцем його майна, який прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви є відповідач по справі [PERSON] - мати [PERSON], батько [PERSON] - [PERSON] 04.12.2006 подав заяву про відмову від прийняття спадщини. У матеріалах вищезазначеної спадкової справи відсутня заява позивача, або його законного представника про відмову від прийняття спадщини. 13 червня 2007 року державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори Бондар Ю.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 638, [PERSON] на земельну ділянку площею 5,60 гектара, кадастровий номер [NUMBER], що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.04.2003. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] оформила право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2302409612016 від 08.09.2016. Вищенаведені обставини, встановлені рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15.03.2017 по справі № 322/1180/16, не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2017, винесеною державним нотаріусом Дмитрієвою Н.П., сторонам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15.03.2017 по справі № 322/1180/16 було встановлено, що відповідач не мала права на спадкування 1/2 частки спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], а відтак видане їй свідоцтво про право на спадщину визнано недійсним саме у цій частині. Таким чином, як наслідок підлягає визнанню недійсним і правовстановлюючий документ на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] в частині, на яку відповідач не мала права. З огляду на викладене, суд визнає позовну вимогу про визнання недійсним державного акту такою, що підлягає частковому задоволенню, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 13 грудня 2007 року, слід визнати недійсним в частині права [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,6038 гектара, кадастровий номер [NUMBER]. Водночас, позов в частині вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] суд визнає таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. За правилами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Таким чином, дане рішення суду в частині вирішення питання про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, у зв'язку з чим додаткове скасування попередньої державної реєстрації права на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] за відповідачем не вимагається. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви додано квитанцію від 14.08.2017 № 0.0.826393122.1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 640,00/2 = 320,00 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial