Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09.12.2011 р. відповідач згідно укладеного договору отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами [PERSON]», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», що діють на дату нарахування з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 31.01.2017 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 34873,98 грн., яка складається з наступного: 1915,96 грн. - заборгованість за кредитом; 27136,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3685,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 1636,86 грн.(процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 34873,98 грн. за кредитним договором б/н від 09.12.2011 р. та 1600,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в суді позов визнав частково в розмірі заборгованості за кредитом в сумі 1915,00 грн., решту вимог не визнав, просить відмовити в їх задоволенні. Відповідач подав суду заяву про застосування строку позовної давності. Суду відповідач пояснив, що отримані за кредитом кошти разом із кредитною карткою віддав своєму односельцю який зобовязався погасити кредит однак його уникає, перебуває в іншому місці, в правоохоронні органи не звертався з приводу його шахрайських дій, просить суд врахувати його важкий матеріальний стан, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, що в звязку з хворобою дитини вимушений витрачати значну суму доходів. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09.12.2011р. відповідач став клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну карту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві(а.с.5). Згідно укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту № 5577212601283875 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 04/15. Відповідно до умов зазначених в [PERSON] відповідач зобовязався сплачувати заборгованість щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку. П.1.1.1.91 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що [PERSON] розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору; перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт увідомляється відповідно до зазначених Умов. П.2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі порушення Клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед [PERSON] протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев'яносто першого дня з моменту порушення зобов'язань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобов'язань Клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобов'язується повернути [PERSON] суму Кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором. Згідно 2.1.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг при незгоді зі змінами Правил та / або [PERSON] звернутись в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед [PERSON] заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Держателю і його Довіреною особам. При незгоді зі списанням коштів по Картрахунку інформувати письмово Банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання (у разі якщо вирішення питання передбачає розгляд письмової заяви). \~\~\~\~ Згідно п.п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку. Тарифами встановлено пеню за несвоєвасне погашення кредиту та/або процентів(а.с.6). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає оплаті в першу чергу. 2.1.1.8.7. [PERSON] інформує Клієнта про заборгованість за кредитними договорами (у тому числі про заборгованість за кредитними картками), розмір поточних платежів, активації продуктів і послуг [PERSON], а також інших правилах користування платіжною картою і умови кредитного договору, включаючи внесені до них зміни шляхом використання функції SMS-повідомлень. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Ст.629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання по кредитному договору банк виконав, надавав позичальнику кошти в межах встановленого кредитного ліміту. Під час дії кредитного договору банком змінювалися [PERSON] в звязку із чим збільшувався відсоток за користування кредитом, а саме: з 01.09.2014 р. було збільшено з 20,40 % річних до 34,80 % річних, а з 01.04.2015 р. до 43,20 % річних. Зміна позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредиту узгоджується із змістом п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» яким передбачено можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невід'ємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися [PERSON] за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 1.1.2.3. до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил не отримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Оскільки відповідач відповідно до п.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг не подавав банку письмову заяву про розірвання договору після зміни відсоткової ставки, що, на думку суду, свідчить про його згоду із зміною відсоткової ставки по кредитному договору. Відповідач своєчасно не повернув банку запозичені кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, нараховану банком неустойку. Станом на 31.01.2017 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 34873,98 грн., яка складається з наступного: 1915,96 грн. - заборгованість за кредитом; 27136,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3685,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 1636,86 грн.(процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача який приєднаний до матеріалів справи(а.с.3-4). Зазначені обставини підтверджуються копією заяви, тарифами банку, витягом з «Умов та правил надання банківських послуг». На думку суду, заперечення відповідача про те, що його кредитними коштами фактично користувалася інша особа яка мала погасити кредит слід відхилити оскільки саме сторони по справі перебувають в договірних відносинах, заборгованість по кредитному договору банком нараховувалась відповідачу відповідно до умов кредитного договору. За умови, що досудовим слідством або вироком суду буде встановлено особу яка шахрайським методом заволоділа коштами відповідача, він не позбавлений права звернутися до неї з позовом про відшкодування заподіяних йому збитків. Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо стягнення з нього заборгованості по відсоткам оскільки умовами кредитного договору укладеного між сторонами передбачено сплату відсотків за користування кредитом. Відповідач заявив в суді про застосування строків позовної давності, подав суду відповідну заяву. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно дост. 257\~ЦК Українивстановлена тривалістю\~у три роки.\~Ст.259 ЦК Українивстановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Оскільки в анкеті-заяві позичальника від 20.04.2012 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому суд дійшов висновку щодо вимог позивача слід застосовувати строки позовної давності передбачені\~ЦК України. Оскільки умовами кредитного договору були встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, сплатити щомісячно відсотки за користування кредитом, комісію та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, процентів за користування кредитом та сплати комісії, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13. Оскільки Умовами кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», які додані представником позивача до матеріалів справи, передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, про порушення своїх прав щодо сплати щомісячних платежів з оплати заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії банк мав знати кожного місяця 25 числа, з позовом до суду позивач звернувся тільки 30.03.2017 р., а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відповідача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню за період з 30.03.2014 р. по 30.03.2017 р. по: тілу кредиту в розмірі 423,97 грн.(1915,96 грн.- 1416,99 грн.(прострочене тіло кредиту станом на 28.03.2014 р.) = 423,97 грн.) та процентах за користування кредитом 26608,89 грн.(27136,16 грн.- 527,27 грн.). З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що 13.06.2014 р. позивачем відповідно до положень п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» було проведено автоматичне списання заборгованості по вказаному кредитному договору з іншої картки відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 145,00 грн. які банком направлено на погашення заборгованості по комісії та пені, а тому ця проплата, на думку суду, не призвела до переривання строку позовної давності відповідно до ст.264\~ЦК України\~щодо зобовязань по сплаті заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитом. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1ст. 546\~ЦК України). Як передбачено ст. 549\~ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Абз.1 ч.2ст. 258\~ЦК Українипередбачено\~скорочений строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені). Оскільки позов предявлено позивачем 30.03.2017 р., а тому вимоги позивача щодо стягнення пені є обґрунтованими і підлягають розгляду судом за період з 30.03.2016 р. по 31.01.2017 р. в сумі нарахувань 1100,00 грн. пені. Згідно розрахунку заборгованості(а.с.3-4) борг в сумі 3685,00 грн. предявлений до стягнення зазначено як борг за нарахованою пенею та комісією при цьому в самому змісті позовної заяви обґрунтування нараховувань розміру комісії не має. Згідно наданої суду виписки по картковомим рахункам відповідача вбачається, що нарахування в сумах по 100,00 грн. 31.03.2016 р. які відображені в розрахунку заборгованості як сума комісії та пені (а.с.4) фактично є нарахованими штрафами за прострочку по кредиту. Із змісту виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що нарахування в сумах по 100,00 грн. від 30.04.2016 р., від 31.05.2016 р., від 30.06.2016 р., від 31.07.2016 р., 31.08.2016 р., від 30.09.2016 р., від 31.10.2016 р., 30.11.2016 р., 31.12.2016 р., 31.01.2017 р. здійснювалося як пеня за прострочку по кредиту на суму більше 100,00 грн., а тому саме в цій частині вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1000,00 грн. підлягають до задоволення. Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.2..1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то зазначені вимоги, на думку суду задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що відповідно до\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. Не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення комісії оскільки ні позовна заява, ні надані суду позивачем додаткові документи, в т.ч. виписка по картковому рахунку не містять обґрунтування та нарахування комісії, не конкретизовано її розмір. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2011 р. в сумі 28032,86 грн., в т.ч.: заборгованість за кредитом 423,97 грн., заборгованість по відсоткам 26608,89 грн., 1000,00 грн. пені; 1286,13 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved