Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подав до суду позов до [PERSON] (відповідачка), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що спільне життя не склалося, оскільки відповідачка не жила інтересами сім`ї, він сам працював і заробляв на потреби сім`ї. Відповідачка почала зраджувати подружній вірності. Їх шлюб носить формальний характер і зберігати його недоцільно, так як їх сім`я розпалась остаточно. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалась. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак позивач подав до суду заяву про підтримання позову та залишення без розгляду вимоги про визначення місця проживання дітей. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання вимог в частині розірвання шлюбу та заперечення вимог частині визначення місця проживання дітей з позивачем. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог та залишення без розгляду вимоги про визначення місця проживання дітей (а.с.29). Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог частково (а.с.30). Представником відповідачки подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.22). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18-19). Ухвалою судового засідання від 23.09.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.31). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2005 у Бережницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 08.08.2005 серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.11.2006, серії [NUMBER] від 22.01.2010, [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] і їх батьками є сторони у справі (а.с.4, 5). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою та наявності у сторін малолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не підтримують жодних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнала позов в цій частині, про що сторони подали відповідні заяви. Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити повністю. З огляду на подану позивачем заяву про залишення позову в частині визначення місця проживання дітей без розгляду, а також зважаючи на відсутність у позовній заяві аргументів щодо наявності між сторонами спору з приводу визначення місця проживання їхніх дітей та доказів на підтвердження наявності цієї обставини, суд не розглядає викладене у прохальній частині позовної заяви прохання позивача про залишення дітей проживати з ним як позовну вимогу. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved