Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати факт її спільного проживання із [PERSON] з січня 2010 року по [INFO] у [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельні ділянки, які знаходяться на території Мельницької сільської ради, а саме: площею 0,1682 га, яка належала тітці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №847766, виданого на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА №708 від 08.07.2010 (кадастровий номер даної ділянки 4621584700:01:000:0335) та на земельну ділянку площею 1,1664 га, яка належала тітці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №847765, виданого на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА №708 від 08.07.2010 (кадастровий номер даної ділянки 4621584700:02:000:0165). В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Тітка проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Дітей у них не було. 07.03.2001 тітка на випадок смерті розпорядилася своїм майном, заповівши все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося [PERSON] . Оскільки тітка почала у 2010 році хворіти, тому позивачка переїхала проживати до неї і проживала разом з нею до дня смерті в [ADDRESS]. Вони разом проживали однією сім`єю, вели підсобне господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, мали спільний бюджет. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельна ділянка на території Мельницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1664 га згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії ЯМ №847765 та земельна ділянка, площею 0,1682 га згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії ЯМ №847766. Вона займалася похороном тітки, не заявляла про відмову від спадщини. У визначений законом строк звернулася в нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, однак їй було відмовлено у зв`язки з тим, що пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви для прийняття спадщини. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У підготовчому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просить суд його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка подала заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору (а.с.29). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову (а.с.35). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.09.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с.25-26). Ухвалою від 18.09.2020 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). Суд, заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 10.02.1988 та серії [NUMBER] 09.01.2016, [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS], а [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS] (а.с.4, 5). Згідно з Державними актами на право приватної власності на землю серії ЯМ №847765 та серії ЯМ №847766, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1664 га, яка розташована на території Мельницької сільської ради (за межами населеного пункту) та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та власником земельної ділянки площею 0,1682 га, яка розташована на території Мельницької сільської ради (за межами населеного пункту) та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10, 11). Витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки встановлено, що земельна ділянка площею 0,1682 га, яка розташована у Львівській області, Жидачівського району, на території Мельницької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має кадастровий №4621584700:01:000:0335, а земельна ділянка площею 1,1664 га, яка розташована у Львівській області, Жидачівського району, на території Мельницької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має кадастровий №4621584700:02:000:0165 (а.с.14, 15). Відповідно до заповіту, складеного 07.03.2001 у [ADDRESS], [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося (куди входить жилий будинок і господарські будівлі), а також заощадження з усіма нарахуваннями, які знаходяться в Журавно ощадбанку 6313/07 на рахунку № [NUMBER] , а також всі компенсаційні виплати на цьому рахунку, заповіла [PERSON] (а.с.16, 36). Постановою від 12.02.2019 нотаріус Жидачівської ДНК відмовив у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її тітки через те, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви (а.с.3). Довідками, виданими Мельницькою сільською радою від 21.08.2017 та 09.01.2016 підтверджено, що [PERSON] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Разом з нею з 2010 року і до дня смерті проживала без реєстрації [PERSON] . Заповіт від [PERSON] посвідчувався 07.03.2001 в користь [PERSON] , яка вступила в управління спадковим майном в шестимісячний термін. [PERSON] займалася похороном тітки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.9, 17). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із тіткою на час відкриття спадщини, що є перешкодою для позивачки у оформленні в нотаріуса спадщини після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] проживала без реєстрації із тіткою [PERSON] у [ADDRESS] з 2010 року до дня її смерті, яка наступила [INFO] . Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом із тіткою [PERSON] на час смерті останньої повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивачки з тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Суд зазначає, що встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди у вирішенні питання спадкування нею належних [PERSON] прав та обов`язків, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право приватної власності на земельні ділянки: площею 1,1664 гектарів та площею 0,1682 гектарів в межах згідно з планом, які розташовані на території Мельницької сільської ради, що підтверджується відповідними Державними актами на право приватної власності на землю серії ЯМ №847765 та серії ЯМ №847766, і це право не припинилося внаслідок смерті [PERSON] . За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] . З огляду на встановлений судом факт постійного проживання [PERSON] разом з померлою [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, а також на відсутність фактичних даних, які б свідчили про заявлення [PERSON] про відмову від цієї спадщини суд зазначає, що [PERSON] в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла зазначену спадщину. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved