Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Сафір Федір Олегович, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №DNH4KS28110057 від 06 травня 2006 року в сумі 86703,63 грн. З позову виходить, що 06.05.2006 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 9876,60 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,09 % на рік на суму залишку заборгованості, однак в порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.02.2013 року з відповідача стягнуто заборгованість станом на 28.12.2012 року у сумі 97652,87 грн., зв'язку з цим його заборгованість, за період з 29.12.2012 року по 04.09.2015 року, складає 86703,63 грн, з яких: заборгованість по відсотках в сумі 17915,17 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 64424,27 грн, штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) 3864,19 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити збільшені позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце засідання повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 06.05.2006 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк»), було укладено договір кредиту №DNH4KS28110057, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 9876,60 грн на купівлю мотороллера, на строк 36 місяців по 06.05.2009 р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, комісії. Щомісячно заборгованість сплачується позичальником у період з 10 по 17 число кожного місяця у розмірі 394,93 грн. Пунктом 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено збільшення розміру відсотків до 6,00 % на місяць, в разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп.3.2.2, 3.3.3 Умов. При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу (п.5.1 Умов). Згідно п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. /а.с.8-12/ З оригіналу кредитної справи [PERSON] вбачається, що саме [PERSON] був переданий товар моторолер придбаний за рахунок коштів отриманих по кредитному договору №DNH4KS28110057, і паспортні дані та підпис позичальника виконаний в договорі належать [PERSON], що дає суду підстави вважати, що в вступній частині договору допущено описку в частині написання прізвища позичальника як «[PERSON]». Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З копії рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2013 року вбачається, що з [PERSON] на користь позивача стягнуто 97652,87 грн заборгованості, яка виникла по кредитному договору №DNH4KS28110057 від 06.05.2006 року та складається станом на 31.08.2011 року із 7803,11 грн - заборгованість по кредиту, 9246,86 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1000 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн - фіксована частина штрафу, 902,50 штраф (процентна складова). /а.с.5/ Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За приписами ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом звертається увага відповідача, що згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У свою чергу з остаточного розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, за період з 29.12.2012 року по 04.09.2015 року, становить 86703,63 грн, який складається з заборгованості по процентах в сумі 17915,17 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 64424,27 грн, штрафу (фіксований) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 3864,19 грн. /а.с.41-42/ З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1218 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved