Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Служба у справах дітей [PERSON] міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю прокурора, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] є матірю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії I-AM № 320709, виданним відділом ДРАЦС [PERSON] міського управління юстиції. Батька у дитини немає. Щодо своєї дочки [PERSON] є одинокою матірю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Неповнолітня [PERSON], яка народилась 08.12.1998 року, є матірю трьох дітей:, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей. 18.02.2015 року позивач народила третю дитину [PERSON]. Після виписки із пологового будинку [PERSON] не проживала з дочкою протягом трьох тижнів, залишивши дитину на виховання [PERSON], [INFO], який перебував з новонародженою дівчинкою за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] у м. Вінниці. [PERSON] протягом трьох тижнів здійснював належний догляд за дитиною, піклувався про неї. Мати дитини [PERSON] протягом цього часу відвідала дочку лише двічі. 25.03.2015 року [PERSON] було поміщено до лікарні «Центр матері та дитини», де вона перебувала до 07.05.2015 року. За цей період [PERSON] відвідала дочку у лікарні лише декілька раз, перебуваючи з нею дуже короткий час. Неповнолітня мати [PERSON] веде неналежний спосіб життя, у 2014 році до неї застосовувались примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Вона не має засобів для утримання себе та малолітньої дитини, не створила належних житлово-побутових умов для її проживання, безвідповідально відноситься до виконання батьківських обовязків. Батьки неповнолітньої [PERSON] не надають допомоги у вихованні малолітньої онуки. Залишення [PERSON] своєї малолітньої дочки на сторонніх осіб, її неналежне ставлення до виконання батьківських обовязків відносно дитини та неправомірна поведінка, відсутність житла та негативний спосіб життя, неповнолітній вік відповідача та відсутність допомоги зі сторони її батьків створює реальну загрозу для життя, здоровя та розвитку малолітньої дитини [PERSON], суперечить інтересам дитини та порушує право на належне батьківське виховання, що стало причиною звернення Служби у справах дітей [PERSON] міської ради до суду з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Прокурор підтримала позов у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання. Свідок [PERSON] дала показання про те, що працювала з [PERSON], яка перебувала на обліку в Службі у справах дітей. Надійшов лист з Центру первинної медико-санітарної допомоги №3. Під час огляду житлових умов відповідача було виявлено, що за вказаною нею адресою проживання у [INFO] неповнолітньої матері не було, там знаходився невідомий чоловік, а також інші сторонні особи, які розпивали спиртні напої на кухні. Чоловік назвався [PERSON] і повідомив, що він є батьком дитини [PERSON]. В квартирі були незадовільні санітарні умови, стояв сигаретний дим. В дитини було щось схоже на колиску, ліжечка не було, дитячі речі розкидані. Умови для перебування дитини були жахливі, тому дівчинку госпіталізували в «Центр матері і дитини». Відповідач працівникам ССД ВМР сказала що вона працює на двох роботах, тому залишає дитину на чужих людей. На думку свідка, [PERSON] до материнства не готова, у неї немає відповідальності щодо дитини. Відповідач постійно співмешкала з різними чоловіками, спочатку був [PERSON], потім Руслан, на нинішній день вона живе разом із чоловіком старшого віку з Вінницького району. Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що вона працює в Центрі реабілітації. Малолітня [PERSON] поступила до Центру реабілітації в травні 2015 року та вибула на початку серпня 2015 року. За весь час перебування дівчинки в реабілітаційному центрі [PERSON] відвідала дочку лише два рази на 10-15 хв., гостинців та одягу дитині не приносила. [PERSON] є дитиною із затримкою фізичного розвитку. Речей в дитини не було, тому працівники реабілатаційного центру давали їй речі з благодійної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач [PERSON] є матірю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії I-AM № 320709, виданим відділом ДРАЦС [PERSON] міського управління юстиції. Батька у дитини немає. Щодо своєї дочки [PERSON] є одинокою матірю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Неповнолітня [PERSON], яка народилась 08.12.1998 року, є матірю трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно з Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей [PERSON] та [PERSON] 18.02.2015 року позивач народила третю дитину [PERSON]. Після виписки із пологового будинку [PERSON] не проживала з дочкою протягом трьох тижнів, залишивши дитину на виховання [PERSON], [INFO], який перебував з новонародженою дитиною в квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] протягом трьох тижнів здійснював належний догляд за дитиною, піклувався про неї. Мати дитини [PERSON] протягом цього часу відвідала дочку лише двічі. 25.03.2015 року [PERSON] було поміщено до медичної лікарні «Центр матері та дитини», де вона перебувала до 07.05.2015 року. За цей період [PERSON] відвідала дочку у лікарні лише декілька раз, перебуваючи з нею короткий час. Відповідач [PERSON] веде неналежний спосіб життя, у 2014 році до неї застосовувались примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Вона не має засобів для утримання себе та малолітньої дитини, не створила належних житлово- побутових умов для її проживання, безвідповідально відноситься до виконання батьківських обовязків. Батьки неповнолітньої [PERSON] не надають допомоги у вихованні малолітньої онуки. Залишення [PERSON] своєї малолітньої дочки на сторонніх осіб, її неналежне ставлення до виконання батьківських обовязків відносно дитини та неправомірна поведінка, відсутність житла та негативний спосіб життя, неповнолітній вік відповідача та відсутність допомоги зі сторони її батьків створює реальну загрозу для життя, здоровя та розвитку малолітньої дитини [PERSON], суперечить інтересам дитини та порушує право на належне батьківське виховання. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved