Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 27.08.2018 адвокат Руденко Ю.В., діючи в інтересах [PERSON], звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла теща [PERSON], - [PERSON], яка була власником житлового будинку по [ADDRESS] Спадкоємцем після смерті [PERSON] була її донька [PERSON], з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбу. Однак [INFO] не встигнувши прийняти спадщину після смерті матері, [PERSON] померла. За таких обставин [PERSON] вважав, що він успадкував Ѕ частину вказаного будинку після смерті [PERSON] за правилами спадкової трансмісії передбаченими ст. 1276 ЦК України. Однак коли звернувся до нотаріуса виявилось, що 26.07.2013 нотаріус видав відповідачу - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на весь належний їй будинок. За таких обставин просив суд, - визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.07.2013 зареєстроване в реєстрі за №3-563 та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частині за кожним спадкового майна, а саме 51/200 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені у позові та наполягав на задоволенні позовних вимог. Додатково пояснив, що перебував у шлюбі з [PERSON] та має сина [PERSON]. За адресою [ADDRESS] він проживав постійно разом із дружиною, сином та тещею. Для забезпечення родини вимушений був їздити на заробітки закордон. За рахунок зароблених коштів зробив ремонт будинку на загальну вартість близько 10-12 тисяч доларів США. [INFO] померла його теща [PERSON]. На момент смерті [PERSON] разом із нею в будинку [ADDRESS] проживав він з дружиною та сином. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своїй доньці - [PERSON]. Однак не оформивши спадщину, до спливу шестимісячного строк з дня відкриття спадщини, [INFO] померла його дружина [PERSON]. На момент смерті дружини разом із нею постійно проживав він та їх син [PERSON]. Після смерті дружини він разом з сином ходили до нотаріуса і подали відповідні заяви про прийняття спадщини. До останнього часу вважав, що будинок за адресою: [ADDRESS] є їх спільною спадщиною із сином. Однак влітку 2018 року між ним та [PERSON] виник конфлікт після якого він з'ясував, що син оформив всю спадщину на себе. До серпня 2013 він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а потім зареєструвався за адресою: [ADDRESS] без будь-якого письмового дозволу [PERSON]. У відповіді на відзив від 23.10.2018 представник позивача - Руденко Ю.В. зазначала, що позивач категорично заперечує факт його присутності при видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок за адресою: [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що у розглядуваній справі [PERSON] претендує на спадщину після смерті [PERSON] за правилами спадкової трансмісії в порядку передбачено статтею 1276 ЦК України. При цьому не заперечував, що на момент смерті [PERSON], її донька [PERSON] постійно проживала разом з матір'ю, однак вважав, що вона не прийняла спадщину, оскільки померла до спливу шестимісячного строк після відкриття спадщини. Представник позивача [PERSON] - адвокат Руденко Ю.В. в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позові та відповіді на відзив, наполягала на задоволенні позовних вимог із застосуванням правил спадкової трансмісії. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] - адвокат Руднічук Д.В. зазначав, що [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти обставин вказаних позивачем. Посилався на те, що [INFO] померла баба відповідача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Оскільки померла заповіту не залишила, то вважав, що спадкування має відбуватись за законом в порядку черговості, де спадкоємцями першої черги після померлої стали її доньки - мати відповідача [PERSON] та інша донька [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], яка не прийняла спадщину. Вважав, що після смерті [PERSON], право на спадщину [PERSON], перейшло до [PERSON], [PERSON] за правом спадкової трансмісії, а також сестри померлої - [PERSON]. За спільною домовленістю всіх спадкоємців було вирішено, що заяву на прийняття спадщини буде подавати лише онук померлої - [PERSON], а інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не будуть звертатись до нотаріуса та приймати спадщину, так як погоджуються з тим щоб єдиним спадкоємцем будинку був відповідач. В подальшому [PERSON] написав заяву про прийняття спадщини та разом з позивачем пішов до нотаріуса її оформляти. Позивач був присутнім під час того як нотаріус видавав свідоцтво про право на спадщину за законом на користь [PERSON] та не заперечував проти цього. Позивач від самого початку знав про оформлення сином спадкових прав на будинок, бачив відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом та на спадщину не претендував і лише після загострення конфлікту між сторонами звернувся з даним позовом до суду. Оскільки позивач дізнався про отримання відповідачем Свідоцтво про право на спадщину за законом ще у 2013 році, то до суду мав звернутись із вказаними вимогами не пізніше трьох років, але пропустив строк позовної давності. Наголошував на тому, що відповідач мав законне право на отримання спадщини та отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке нотаріус видав правомірно, а відповідач не заявляв відповідних вимог на спадщину та не звертався з заявою про прийняття спадщини на майно після смерті [PERSON]. В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача [PERSON] - адвокат Руднічук Д.В. заперечував проти факту постійного проживання позивача з [PERSON] на день її смерті. При цьому підтвердив, що [PERSON] на момент смерті постійно проживала разом із донькою - [PERSON] та онуком [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі. Додатково пояснив, що після смерті матері та баби він разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] ходили до нотаріуса і останньому було відомо, що право власності на будинок буде оформлене за [PERSON]. В 2013 році з його дозволу місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS], а тому вважав, що позивач не міг не знати про те, що будинок належить відповідачу. Підтвердив, що на момент смерті бабусі - [PERSON], він та його мати [PERSON] мешкали разом в будинку [ADDRESS]. Мати жила в цьому будинку до своєї смерті. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Руднічук Д.В. в судовому засідання заперечував проти позову з підстав наведених у відзиві та запереченні. Позиція третьої особи - Другої черкаської державної нотаріальної контори. Представник Другої черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Пояснення на позов/відзив до суду не подавав. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою від 12.09.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Другу черкаську державну нотаріальну контору. Ухвалою суду від 26.11.2018 закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/7174/18 та призначено справу до судового розгляду по суті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1216-1217 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Статті 1254, 1257 ЦК України визначає порядок скасування заповіту, внесення до нього змін та визнання його недійсним. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1276 ЦК України, - якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, - обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно ст. 1298 ЦК України, - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1301 ЦК України, - свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. 14.10.1966 народилася [PERSON], про що 27.10.1966 Черкаським міськбюро РАЦС в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 1768. Її батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-12). 20.02.1992 між [PERSON] та [PERSON] у відділі РАЦС м. Черкаси було укладено шлюб, актовий запис №292 (а.с.8). 22.05.2009 [PERSON], [INFO] складено заповіт, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1917 (а.с. 81), яким [PERSON] заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON]. [INFO] померла [PERSON] про, що 14.05.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1184 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 51/100 частин житлового будинку [ADDRESS], які належали померлій на підставі Договору дарування посвідченого 30.11.1976 Другою черкаською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №2-4896 (а.с. 14). 26.07.2013 [PERSON] державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Спадщина на яку видане свідоцтво складається із 51/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться [ADDRESS] (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] про, що 19.10.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2585 (а.с. 9). Згідно Акту опитування сусідів № 769 від 01.08.2018 складеного [PERSON] (прож. - [ADDRESS]), [PERSON] (прож. - [ADDRESS]), [PERSON] (прож. - [ADDRESS]), [PERSON] (прож. - [ADDRESS]) та посвідченого секретарем комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дніпровський» [PERSON] - [PERSON], [INFO], з дня свого народження постійно проживала зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою - [ADDRESS] (а.с. 13). Факт спільного проживання [PERSON] разом із своєю матір'ю [PERSON] в будинку [ADDRESS] станом на [INFO] визнано у судовому засіданні обома сторонами, їх представниками та підтверджено показаннями свідків допитаних за клопотанням сторін, а саме свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відомості про подання [PERSON] заяви про відмову від спадщини після смерті матері у суду відсутні. Отже судом достовірно встановлено, що на момент смерті [PERSON] разом із нею постійно проживала спадкоємець за заповітом - рідна донька [PERSON], яка не подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином відповідно до ст. 1268 ЦК України, - [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. Факт відсутності у [PERSON] реєстрації місця проживання в [ADDRESS], не спростовує висновків суду про прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що реєстрація місця проживання, як результат адміністративної процедури, не може бути єдиним доказом спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, то в даному випадку не можуть бути застосовані правила спадкової трансмісії передбачені ст. 1276 ЦК України. З наведених підстав не мають правового значення у розглядуваній справі докази надані позивачем на підтвердження, а відповідачем на спростування, факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] станом на [INFO] та [INFO] (а.с. 54, 77-78). За змістом ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином суд не може виходити за межі позовних вимог, у тому числі самостійно змінювати правові підстави позову. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним, з підстав наявності після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємців за правом спадкової трансмісії, Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого [PERSON] 26.07.2013; а також про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за правом спадкової трансмісії після смерті [INFO] [PERSON]. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню із відповідача не підлягають. Відповідачем не заявлено вимог про відшкодування судових витрат.

Outcome: dismissed