Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, про визнання зобов'язання припиненим. При цьому посилається на наступне. 23 листопада 2006 року між АТ «ОТП Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-A00/214/2006. Відповідно до пунктів 2, 3 частини № 1 кредитного договору [PERSON] отримала від банку кредит на споживчі цілі в розмірі 70 000,00 доларів США строком повернення 22 листопада 2013 року, зі сплатою процентів у розмірі 13,99% річних. Згідно пункту 2, частини № 1, пункту 5.1. частини № 2 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі 119,05 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу не пізніше двадцять сьомого числа кожного календарного місяця. В подальшому умови кредитного договору щодо процентної ставки і порядку виконання боргових зобов'язань були змінені додатковими договорами (угодами) до кредитного договору. Так, 29 листопада 2006 року банк і [PERSON] уклали додатковий договір № ML-A00/214/2006-D, відповідно до якого був збільшений розмір щомісячного платежу: 357,15 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу. Додатковим договором № ML-A00/214/2006-D/2 від 06 лютого 2007 року розмір щомісячного платежу збільшений до 601,05 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу. Додатковим договором № ML-A00/214/2006-D/3 від 26 лютого 2007 року розмір щомісячного платежу збільшений до 844,95 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу. Додатковим договором № ML-A00/214/2006/1 від 04 вересня 2007 року розмір щомісячного платежу збільшений до 880,15 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу. 29 грудня 2008 року банк і [PERSON] уклали додатковий договір № 1. Згідно пункту 2.1.1. цього договору кредитний договір доповнений графіком платежів, який визначає розмір та періодичність сплати платежів (боргових зобов'язань) на користь Банку. Крім того, даним договором змінений порядок нарахування і сплати процентів та повернення кредиту. Згідно пунктів 2.1.2., 2.1.2.1 додаткового договору № 1 від 29 грудня 2008 року проценти нараховуються у день сплати процентів, що визначається у графіку платежів, на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та включаючи день повернення. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється сплатою платежів, що зменшуються у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням. 26 серпня 2010 року банк і [PERSON] уклали додатковий договір № 2. Згідно пунктів 2.1.3., 2.1.4.1. даного договору, графік платежів викладений у новій редакції і визначає розмір, строки та періодичність сплати [PERSON] ануїтетних платежів на повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів. Також, даним договором внесені зміни щодо розміру процентної ставки: 6,50% річних на період з 26 серпня 2010 року до 25 січня 2011 року; 20,17% річних на період з 26 січня 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором забезпечено договорами поруки. 23 листопада 2006 року між банком і [PERSON] був укладений договір поруки № SR-А00/189/2006. За цим договором (із змінами і доповненнями, внесеними додатковим договором № 1 від 26 серпня 2010 року) [PERSON] зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх її боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього. Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що у разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань [PERSON] за кредитним договором після укладення даного договору поруки, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до нього, а підписання [PERSON] даного договору вважається його попередньою згодою на зміну умов кредитного договору. Таким чином, порукою [PERSON] забезпечені всі зобов'язання [PERSON] за кредитним договором. Крім того, 02 липня 2013 року між банком і [PERSON] був укладений договір поруки № SR-A00/189/2013. За цим договором [PERSON] зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх її боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього. Пунктом 2.2.1. договору поруки передбачено, що у разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань [PERSON] за кредитним договором після укладення даного договору поруки, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до нього, а підписання [PERSON] даного договору вважається його попередньою згодою на зміну умов кредитного договору. 04 жовтня 2011 року банк направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором з пропозицією достроково і в повному обсязі виконати боргові зобов'язання [PERSON] та протягом тридцяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги сплатити Банку суму кредиту - 51 372, 55 доларів США, проценти - 9338,94 доларів США, пеню - 49314,05 грн. [PERSON] вимогу банку не виконав. 02 серпня 2013 року банк вручив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором з пропозицією достроково і в повному обсязі виконати боргові зобов'язання [PERSON] та протягом трьох календарних днів з дня отримання цієї вимоги сплатити банку суму кредиту - 51 372, 55 доларів США, проценти - 17796,48 доларів США, пеню - 93609,56 грн. [PERSON] вимогу банку не виконав. На час звернення позивача до суду з даним позовом боргові зобов'язання відповідачів за кредитним договором складали: сума кредиту - 51 372,55 доларів США, проценти - 17796,48 доларів США, пеня - 93609,56 грн. В той же час, між банком і [PERSON] існують правовідносини на підставі договору оренди. 01 квітня 2011 року банк і [PERSON] уклали договір оренди № 18, за яким [PERSON] передав банку за плату у тимчасове володіння та користування для розміщення відділення банку кафетерій та магазин продовольчих товарів, загальною площею 154,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, банк зобов'язався щомісячно, до 15 числа поточного місяця сплачувати [PERSON] орендну плату у розмірі 48779,68 грн. без ПДВ. 16 квітня 2013 року банк направив [PERSON] заяву про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період з грудня 2012 року по квітень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором у сумі 243898,40 грн. 08 серпня 2013 року банк направив [PERSON] заяву про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період з травня 2013 року по липень 2013 року на загальну суму 146339,00 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором у сумі 146339,00 грн. Однак, [PERSON] факт припинення зобов'язання банка по сплаті орендної плати за період з грудня 2012 року по квітень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. не визнає і вимагає його виконання. 14 червня 2013 року [PERSON] до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві подано заяву про примусове виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2013 року, яким з банка на користь [PERSON] стягнуто орендну плату за період грудень 2012 року по березень 2013 року у сумі 195118,72грн. 17.06.2013 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 38482939 з виконання зазначеного рішення. Тому позивач просив суд визнати зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» з оплати на користь [PERSON] орендної плати за договором оренди № 18 від 01 квітня 2011 року за період грудень 2012 року - липень 2013 року у сумі 390237,40 грн. і зобов'язання [PERSON] з оплати на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі заборгованості за кредитом - 19314,47 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 17796,48 доларів США, пені за прострочення виконання зобов'язань - 93609,56 грн. припиненими зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі заборгованості за кредитом - 32058,08 доларів США. Зменшивши позовні вимоги у зв'язку з проведеним зарахуванням зустрічної однорідної вимоги - платежів ПАТ «ОТП Банк» за оренду приміщення у розмірі 243 898,40 гривень за період серпень-грудень 2013 року, строк сплати яких на користь [PERSON] настав, борг [PERSON] з повернення кредиту, станом на 20.01.2014 року, становить 1544,09 доларів США, позивач просив суд визнати зобов'язання Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з оплати на користь [PERSON] орендної плати за договором оренди № 18 від 01 квітня 2011 року за період грудень 2012 року - грудень 2013 року у сумі 634 135,8 грн. і зобов'язання [PERSON] з оплати на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі заборгованості за кредитом - 49 828,46 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 17796,48 доларів США, пені за прострочення виконання зобов'язань - 93609,56 грн. припиненими зарахуванням зустрічних однорідних вимог, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі 1544,09 доларів США - заборгованість з повернення кредиту. Позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитом просив залишити без розгляду, про що судом було винесено відповідну ухвалу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшли письмові заперечення відповідача [PERSON] по суті позову, а також заява про розгляд справи без його участі (а.с. 156, 170). Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (пізніше перейменовано на ПАТ «ОТП Банк») і [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-A00/214/2006, за яким [PERSON] отримала від позивача кредит на споживчі цілі в розмірі 70 000,00 доларів США строком повернення 22 листопада 2013 року, зі сплатою процентів у розмірі 13,99% річних (а.с 11-19). В подальшому до кредитного договору позивачем і відповідачкою [PERSON] укладалися додаткові договори щодо розміру процентної ставки та порядку повернення кредитних коштів (а.с. 20-32). Відповідач [PERSON], згідно договору поруки № SR-А00/189/2006, укладеного між ним та ЗАТ «ОТП Банк» 23 листопада 2006 року (із змінами і доповненнями, внесеними додатковим договором № 1 від 26 серпня 2010 року) зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх її боргових зобов'язань перед позивачем за кредитним договором з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього (а.с. 37-41). Позивач зазначає, що відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів. На час звернення позивача до суду з даним позовом боргові зобов'язання відповідачки [PERSON] за кредитним договором складали: сума кредиту - 51 372,55 доларів США, проценти - 17796,48 доларів США, пеня - 93609,56 грн. Відповідачі проти даних обставин, зокрема проти розміру боргових зобов'язань, не заперечували. Отже, ці обставини є визнаними сторонами. Згідно ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В той же час, між позивачем та відповідачем [PERSON] існують правовідносини на підставі договору оренди № 18 від 01 квітня 2011 року, за яким [PERSON] передав банку за плату у тимчасове володіння та користування для розміщення відділення банку кафетерій та магазин продовольчих товарів, загальною площею 154,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56-61). 16 квітня 2013 року позивач направив [PERSON] заяву № 08-12-66-1/4678 про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період з грудня 2012 року по квітень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором у сумі 243898,40 грн. (а.с. 48-49). 08 серпня 2013 року позивач направив [PERSON] заяву № 08-12-66-1/4678-2 про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період з травня 2013 року по липень 2013 року на загальну суму 146339,00 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором у сумі 146339,00 грн.(а.с. 52-53). 20 січня 2014 року позивач направив [PERSON] заяву № 73-66-66-1/707 про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період серпень-грудень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором (а.с. 186-187). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки Згідно ст. 598 ЦК України обов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 601 ЦК України, передбачено що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Враховуючи, що зобов'язання сторін за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року та за договором оренди № 18 від 01 квітня 2011 року є грошовими, суд приходить до висновку про однорідність вимог, що виникли на їх підставі. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань. Крім того, суд звертає увагу на те, що частина боргу позивача по орендній платі у сумі 195118,72грн. була стягнута з останнього на користь відповідача [PERSON] рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2013 року і 17.06.2013 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 38482939 з виконання зазначеного рішення (а.с. 63-68). Стаття 602 ЦК України, якою передбачені випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, також не містить обмежень щодо такого зарахування на стадії виконання судових рішень. Таким чином, вчинені ПАТ «ОТП Банк» односторонні правочини № 08-12-66-1/4678 від 16 квітня 2013 року та № 08-12-66-1/4678-2 від 08 серпня 2013 року про зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року та № 18 від 01 квітня 2011 року відповідають вимогам діючого законодавства. Як передбачає ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Таким чином, задовольняючи вказані позовні вимоги, суд також враховує правову позицію, яка міститься у Постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2008 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання недійсними односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з якою однорідність вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань. Виконання судових рішень, згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється на підставах та у спосіб, визначених цим законом та іншими законами та нормативно-правовими актами. Зазначений закон не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних вимог. Добровільне виконання може здійснюватись у будь-який передбачений чиним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що рішеннями судів договір поруки № SR-A00/189/2006 від 23 листопада 2006 року, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було визнано припиненим, суд зазначає наступне. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2013 року (а.с. 107-115) і Апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року (а.с. 157-162) у цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про визнання договорів поруки припиненими, зокрема, договір поруки № SR-A00/189/2006 від 23 листопада 2006 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], визнано припиненим. Судове рішення набуло законної сили 25 грудня 2013 року. Позивачем була направлена відповідачу [PERSON] заява № 73-66-66-1/707 про припинення зобов'язання по сплаті орендної плати за період серпень-грудень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. частковим зарахуванням зобов'язання [PERSON] за кредитним договором тільки 20 січня 2014 року, тобто тоді, коли договір поруки, який був підставою для здійснення такого зарахування, вже припинився. Тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання зобов'язання Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з оплати на користь [PERSON] орендної плати за договором оренди № 18 від 01 квітня 2011 року за період серпень-грудень 2013 року на загальну суму 243898,40 грн. припиненим. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, про визнання зобов'язання припиненим необхідно задовольнити частково, визнати зобов'язання Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з оплати на користь [PERSON] орендної плати за договором оренди № 18 від 01 квітня 2011 року за період грудень 2012 року - липень 2013 року у сумі 390237,40 грн. і зобов'язання [PERSON] з оплати на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі заборгованості за кредитом - 19314,47 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 17796,48 доларів США, пені за прострочення виконання зобов'язань - 93609,56 грн. припиненими зарахуванням зустрічних однорідних вимог; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість з повернення кредиту за кредитним договором № ML-A00/214/2006 від 23 листопада 2006 року у сумі 1544,09 доларів США. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з чим, відповідно до ст. 80 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. Крім того, суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, справу розглянуто судом у межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial