Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Гивель В.П. подав до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Львівської області, [PERSON] (відповідачі), у якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] та складається житлового будинку А-1, загальною площею 137 кв.м., прибудови, підвалу, ганку, комори, воріт, огорожі в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що батьки позивачки за життя побудували будинок в [ADDRESS] , однак право власності на будинковолодіння юридично не оформили. [INFO] батько позивачки [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . При зверненні у приватну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, позивачці було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. У підготовчому засіданні представник позивачки уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримав повністю та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] уточнений позов визнала повністю та ствердила суду, що наслідки визнання позову розуміє. Крім цього, суду пояснила, що з [PERSON] проживала у шлюбі близько 30 років. Будинок побували разом за час шлюбу. Після його смерті, у березні 2019 року вона, будучи представником доньки [PERSON] , подала від імені останньої нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача Журавненської селищної ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім цього, у цій заяві зазначив про відсутність на час розгляду справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету позову. Наслідки статті 206 ЦПК України зрозумілі. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю в уточненні позовних вимог, долучення документів до матеріалів справи та заміну неналежного відповідача; заяву про зменшення позовних вимог (а.с.42, 47, 70, 73) Представник відповідача Журавненської селищної ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.83). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.37-38). Ухвалою підготовчого засідання від 27.11.2020 відкладено підготовче засідання (а.с.43). Ухвалою підготовчого засідання від 29.01.2021 залучено до участі у справі Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області (а.с.78-79). Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . На даний час прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження від 06.03.1966, свідоцтвом про народження від 19.07.1986, свідоцтво про укладення шлюбу від 05.09.1992, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.11.1995 (а.с.19, 71, 72). 16.03.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (актовий запис №31), після реєстрації якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.2010 (а.с.17). Рішення Виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 22.03.1990 за №107, [PERSON] надано дозвіл для закладки фундаментів індивідуального одноповерхового житлового будинку в с. Володимирці (а.с.6). Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки [PERSON] дозволено будівництво індивідуального жилого будинку в [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР від 22.03.1998 №197 [PERSON] виділена земельна ділянка під забудову в [ADDRESS] (а.с.8-11). [PERSON] помер [INFO] у селі Володимирці Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2018 (а.с.15). Згідно з технічним паспортом від 11.01.2019 за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 115,5 кв.м., житловою площею 82,1 кв.м., та господарські будівлі і споруди: комора «Б», ворота 1, огорожа 2 (а.с.20-22). Відповідно до довідки ВК Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №55 від 04.02.2019, під [ADDRESS] рахується господарство, яке на день смерті, що наступила [INFO] належить Ѕ [PERSON] та Ѕ [PERSON] . Це господарство складається з житлового будинку разом з надвірними спорудами. Заповіту від [PERSON] не посвідчувалося. Померлий був останнім членом в своїй Ѕ житлового будинку (а.с.16). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 07.03.2019 заведено спадкову справу №07/2019 після смерті [PERSON] (а.с.18). Постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу від 08.05.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що належав померлому і є спадковим майном (а.с.23). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом після смерті батька і неможливістю реалізації цього права через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Відповідно до приписів частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному, однак правовстановлюючі документи на цей будинок ними не виготовлено. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті [INFO] відкрилась спадщина на спадкове майно Ѕ частину зазначеного вище будинку. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом належних йому прав та обов`язків, що не припинилися внаслідок його смерті, є [PERSON] (дитина спадкодавця), яка вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, оскільки у визначений законом строк подала нотаріусу відповідну заяву про це. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належне спадкодавцю спадкове майно. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на спадкування належного її батькові [PERSON] майна в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги, однак позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса, через відмову останньої у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право власності на Ѕ частину житлового будинку разом з приналежними до нього будівлями та спорудами) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Щодо питання повернення частини судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог суд зауважує, що представником позивачки при поданні первинного позову 15.05.2019 сплачено судовий збір у сумі 4\~095,62 грн (а.с.1). У подальшому, представником позивачки зменшено позовні вимоги (на половину), про що подана відповідна заява, тому в силу приписів частини 2 статті 133 та пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» частина сплаченого збору у сумі 2\~047,81 грн підлягає поверненню позивачці. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved