Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У лютому 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовною заявою до Затоківської селищної ради та [PERSON] про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 02.06.2017 року № 327 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] » та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21111124 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] при замовленні документації із землеустрою надав недостовірні дані щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] саме, з метою отримання земельної ділянки [PERSON] надав Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка проводила державну експертизу землевпорядної документації, Інформаційну довідку з якої вбачається, що [PERSON] є власником дачного будинку [ADDRESS] . Разом з тим, на вказаній земельній ділянці не був розташований дачний будинок та наразі ділянка вільна від забудови, та відсутні відомості в реєстрі прав на нерухомість. Таким чином, у документації із землеустрою наведено недостовірні відомості, які враховано Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру при проведенні державної експертизи землевпорядної документації, що є підставою для визнання незаконним рішення селищної ради про затвердження такої документації та скасування запису про право власності. Крім того, прокурор зазначає, що відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва здійснено в порушення положень Генерального плану смт Затока та за відсутності детального плану території. Представник відповідача Затоківської селищної ради - Демчишин П.О. в наданому до суду відзиві зазначив про обґрунтованість та законність вимог прокурора. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] відзив на позовну заяву не надали, докази, що можуть спростувати наголошення позивача, суду не представили. Заяви, клопотання. 23.02.2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду (суддя Мишко В.В.) з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Ухвалою суду від 27.02.2018 року судом (суддя Мишко В.В.) було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . 03.03.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення та скасування запису про право власності. Ухвалою суду від 06.06.2018 року справу було прийнято до провадження суддею Боярським О.О. у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Мишко В.В. 27.08.2018 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.08.2018 року заяву представника [PERSON] задоволено та залишено без розгляду позовну заяву прокурора на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Постановою Одеського апеляційного суду від 21.03.2019 року апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури задоволено та скасовано ухвалу суду від 29.08.2018 року з направленням справи для продовження розгляду справи. Вказаною постановою апеляційним судом встановлено права прокурора на звернення до суду з дійсними вимогами. 03.05.2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою від 27.02.2018 р. Ухвалою суду від 08.05.2019 року заяву [PERSON] задоволено та скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27.02.2018 року. 10.05.2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 03.03.2018 року про відкриття провадження. Апеляційна скарга була повернута судом першої інстанції на підставі п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України. 25.06.2019 року виконувач обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Ариванюк В.П. подав клопотання про застосування заходів процесуального примусу. Ухвалою суду від 03.08.2019 року у задоволенні клопотання відмовлено. Прокурор Деменко А. позовну заяву повністю підтримав та просив суд її задовольнити. Представник Затоківської селищної ради Демчишин П.О. у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив суд розглянути справу за відсутністю представника селищної ради. [PERSON] та його представники [PERSON] . і [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся шляхом надання оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з рішенням Затоківської селищної ради від 02.06.2017 № 327 [PERSON] було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] . Тим же рішенням передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] . На підставі вказаного рішення селищної ради рішенням державного реєстратора КП «Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» від 26.06.2017 року індексний номер 35870892 проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1285605351103, номер запису про право власності 21111124). Згідно з ч.6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Тобто, за чинним законодавством, громадянин, у тому числі [PERSON] , з метою обслуговування належного йому дачного будинку, може отримати право власності на земельну ділянку на якій розташований такий будинок. У відповідності до наданої суду копії Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , останній надав Затоківській селищній раді та Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Служба) дані про розташування на бажаній ділянці [ADDRESS] . Лазурній в смт Затока дачного будинку належного йому на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, право власності на будинок зареєстровано приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 923279851108. Зокрема, відповідач [PERSON] надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.05.2016 року, номер інформаційної довідки: 59240112, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 923279851108, номер запису про право власності: 14535345. Тобто, вказаною Інформаційною довідкою [PERSON] підтвердив належність йому на праві власності дачного будинку [ADDRESS] . Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 09.12.2016 року встановлено: проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1000 га, в тому числі: капітальна одноповерхова - 0,0048 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0952 га гр. [PERSON] для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований дачний будинок, який згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.05.2016 року, номер інформаційної довідки: 59240112, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 923279851108, номер запису про право власності: 14535345 на праві приватної власності належить [PERSON] . Разом з тим, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна подібний об`єкт, а саме: дачний будинок [ADDRESS] , відсутній. За вказаною адресою зареєстрована лише земельна ділянка, що передавалась у власність [PERSON] оскаржуваним рішенням Затоківської селищної ради. Будь-які будівлі та споруди на вказаній ділянці не розташовані. Таким чином, [PERSON] надав Затоківській селищній раді та Службі недостовірні відомості про юридичний стан об`єкту, підробив документи, зокрема Інформаційну довідку Державного реєстру. У Висновку державної експертизи землевпорядної документації № 1162-16, що в подальшому був затверджений Затоківською селищною радою та передано ділянку у власність відповідачу, Служба посилається саме на наявність у [PERSON] права власності на дачний будинок який нібито розташований на бажаній ділянці [ADDRESS] . Статтею 40 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», передбачено, що правопорушеннями у сфері державної експертизи, зокрема є надання свідомо неправдивих відомостей про об`єкти державної експертизи. Особи, винні в порушенні законодавства у сфері державної експертизи, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Разом з тим, як вбачається з листа Затоківської селищної ради від 17.01.2018 № 30/01-27 селищною радою детальний план території щодо вказаної земельної ділянки не розроблявся та не погоджувався, що свідчить про відведення спірної земельної ділянки у власність з порушенням приписів законодавства. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем під час подання позовної заяви було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених вимог. Жоден з наданих прокурором доказів судом не відхиляється та оцінюється у відповідності до положень статей 76-80, 89 ЦПК України. Відповідачі не представили суду жодного доказу, що може спростувати твердження позивача. Будь-яких заперечень на позовні вимоги відповідачами також не надано. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує двома підставами: надання відповідачем недостовірних відомостей, що призвело до незаконного заволодіння ним земельною ділянкою [ADDRESS] та відсутність детального плану території, що взагалі не дає можливості передавати земельну ділянку у власність чи користування фізичним та юридичним особам. Суд повністю погоджується з доводами прокурора щодо протиправного та незаконного заволодіння [PERSON] земельною ділянкою, що повністю підтверджується проектною документацією та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Також, доведеними є твердження позивача стосовно порушення Затоківською селищною радою вимог містобудівного законодавства, а саме передача земельної ділянки із земель комунальної власності у власність фізичної особи за відсутністю детального плану території. Дану обставину підтверджено та визнано самою селищною радою. Наведені позивачем аргументи свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. У відповідності до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об`єктом права власності українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Згідно з ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування», Затоківська селищна є представницьким виборним органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Підставою для набуття територіальною громадою в особі Затоківської селищної ради права комунальної власності на землю є безоплатна передача їй землі державою. Оскільки право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів, кожне порушення закону щодо безпідставного заволодіння комунальною власністю є порушенням державних інтересів. Порушення інтересів територіальної громади смт Затока полягають у незаконному набутті [PERSON] права власності на земельну ділянку комунальної власності площею 0,1000 га, тобто у протиправному позбавлені територіальної громади смт Затока права на вищезазначену земельну ділянку. Прийняття незаконного рішення про передачу у власність земельної ділянки комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Прокурором повністю обґрунтована необхідність звернення із позовом на захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин, дотримання конституційного принципу законності набуття й реалізації права власності на землю у поєднанні із додержаним засад правового порядку в Україні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Як вбачається з обставин справи між відповідачами виникли відносини, що регулюються земельним законодавством. Затоківська селищна рада в своїй діяльності повинна зокрема дотримуватись положень ЗУ «Про місцеве самоврядування», а [PERSON] користуючись своїми конституційними правами не може виходити за межі наданої йому законом свободи та діяти протиправно. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 8 та ч.9 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Стаття 40 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»: правопорушеннями у сфері державної експертизи, зокрема є надання свідомо неправдивих відомостей про об`єкти державної експертизи. Особи, винні в порушенні законодавства у сфері державної експертизи, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оцінюючи можливість захисту права за ст.1 Першого протоколу, ЄСПЛ загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулось у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справою стосовно позбавлення особи власності на майно, набуте незаконно. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Враховуючи вказане, суд вважає співмірним позбавлення відповідача власності із метою (ціллю) для якої вказане здійснюється, а саме відновлення прав в частині володіння та користування землями, що належать до комунальної власності та перебувають у власності народу в цілому. Вказаний висновок відповідає ряду правових позицій Верховного Суду України у постановах, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов`язковими до застосування, зокрема у справах: №6-1376цс16 від 29 червня 2016 року; № 6-2903цс15 від 11.05.2016 р.; № 6-427цс15 від 2 березня 2016 року; № 6 - 2510цс 15 від 16.12.2015р. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. В поданій позовній заяві прокурор посилається на ті норми права, що повністю підтверджують законність заявлених вимог. Всі посилання прокурора на чинні норми закону застосовані судом під час прийняття рішення. В той же час, як вище було зазначено, відповідачі не надавали суду своїх заперечень щодо позовних вимог, на певні правові норми не посилались. Затоківська селищна рада в своєму відзиві зазначила лише про законність заявлених вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3524 грн., тобто з кожного відповідача по 1762 грн. (3524/2). На підставі викладеного,

Outcome: approved