Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Територіальної громади села Бориничі в особі Ходорівської міської ради Львівської області (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну ділянку на території Чорноострівської сільської ради площею 2,50 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153832, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №695 від 15.10.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Чорноострівській сільській раді, за №739. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило право на земельну ділянку на території Чорноострівської сільської ради площею 2,50 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153832. Також у склад спадщини входив житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу, який до дня смерті і на день смерті проживав разом з нею в даному господарстві без реєстрації, доглядав її під час хвороби, займався похоронами. При зверненні до нотаріальної контори Коваль Б.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини та через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що належав померлій і є спадковим майном. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.24-25), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної заяви інформації, яка б була підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення рішення на користь позивача не заперечує. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивача подав заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.27) Третя особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності та незаперечення щодо ухвалення рішення на користь позивача (а.с.31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.12.2020 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.18-19). Ухвалою від 29.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.28-29). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 10.06.1997 [PERSON] склала заповітом, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право своєму внукові [PERSON] (а.с.11). Рішенням Жидачівського районного суду від 22.01.2009 за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2005, [PERSON] померла [INFO] у селі Бориничі Жидачівського району Львівської області (а.с.9). Від імені [PERSON] 10.06.1997 в Чорноострівській сільській раді посвідчувався заповіт, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 24.12.2010 (а.с.12). Відповідно до довідки ВК Ходорівської міської ради від 03.03.2020, [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . В Чорноострівській сільській раді заповіт [PERSON] посвідчувався в користь онука [PERSON] . До дня смерті і на день смерті [PERSON] разом з нею в даному господарстві проживав без реєстрації [PERSON] , який доглядав її під час хвороби, займався похоронами (а.с.10). Згідно з довідкою Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.06.2020, у Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) по Чорноострівській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №0153832 від 24.05.1997 на [PERSON] , реєстраційний №739. Площа земельної ділянки 2,50 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 15.10.1996 №659 (а.с.15). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 04.12.2020 відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін з дня смерті спадкодавця для подання заяви та у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай), що належала померлій і є спадковим майном (а.с.16). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим він позбавлений можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав без реєстрації із [PERSON] у [ADDRESS] до дня її смерті, яка наступила [INFO] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, а у сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини. Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для\~позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених у справі доказів, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташовані на території Чорноострівської сільської ради, про що на її ім`я оформлено відповідний Сертифікат серії ЛВ №0153832 від 24.05.1997. За життя [PERSON] 10.06.1997 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла внукові [PERSON] . Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] , відтак спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом і оскільки судом встановлено факт його спільного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, тому в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв цю спадщину. Водночас, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на зазначену вище земельну частку (пай) позбавляє його можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved