Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Транс-капітал» кредитну заборгованість у розмірі 3 070 598 грн 12 коп. Вирішено питання про судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання зазначеного рішення суду до 21 березня 2015 року. Заяву обґрунтовував тим, що хворіє на генералізований тривожний розлад, соматоформну дисфункцію вегетативної нервової системи, психогенну депресію, у зв'язку з чим потребує систематичного лікування у спеціалізованих закладах із застосуванням дорогих лікарських засобів, реабілітації та догляду, постійного медичного спостереження за станом здоров'я, що також передбачає значні фінансові витрати, через що просив відстрочити виконання судового рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості для надання можливості зібрати кошти для її погашення. Заявник в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував з підстав наведених у запереченні. Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, оскільки сторони належним чином повідомленні про час та місце розгляду заяви, при цьому не з'явилися до суду і не повідомили про причини неявки, суд вважає можливим здійснювати розгляд даної заяви за відсутності осіб, які не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити з наступних підстав. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Транс-капітал» кредитну заборгованість у розмірі 3 070 598 грн. 12 коп. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власного ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На думку суду, заявником не обґрунтовано необхідність відстрочки виконання рішення суду, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, яким чином заявник за відстрочений термін зможе сплатити всю боргову суму та яким чином амбулаторне лікування його захворювань перешкоджає здійсненню виконавчих дій виконавчою службою за розпочатим виконавчим провадженням. Крім того, відстрочення виконання рішення до 21 березня 2015 року вже не є актуальним, оскільки цей строк вже сплив. Враховуючи зазначене, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити, оскільки суд не вбачає жодних законодавчих приписів для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed