Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 15.08.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3- особи [PERSON], приватний нотаріус [PERSON], про визнання права власності, про поділ майна, залишено без задоволення. Дане рішення за апеляційною скаргою перебувало на апеляційному розгляді у Апеляційному суді Сумської області. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18.09.2014 року справа повернута до Зарічного райсуду м. Суми для постановлення додаткового рішення в частині вимог, про визнання недійсним договору дарування і про повернення особистих речей. В судовому засіданні при вирішення питання про постановлення додаткового рішення позивачка суду пояснила, що ні вона ні її представник не заявляли клопотання про повернення справи, ухвала апеляційного суду Сумської області не відповідає їх позиції. Представник [PERSON] і сам відповідач [PERSON], у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. 3- особи до суду не з'явились хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі. Суд заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що по справі необхідно постановити додаткове рішення в частині вимог про визнання недійсним договору дарування і про повернення особистих речей, яким відмовити позивачці в задоволенні даних вимог згідно наступного: Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 15.08.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3- особи [PERSON], приватний нотаріус [PERSON], про визнання права власності, про поділ майна, залишено без задоволення, в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що 25.09.1998 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб . За час спільного життя ними була придбана 2-х кімнатна квартира у [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Зарєструвався в квартирі лише відповідач. Вартість придбаної ними за спільні кошти квартири складає 35 000 доларів США або 285 250,00 грн., вважає, що має право власності на 12 її частини, що становить у грошовому еквіваленті 142 625 грн. В подальшому шляхом обману дану квартиру відповідач переоформив на свою матір. Після дарування квартири своїй матері, відповідач став зловживати спиртним і 08.01.2008 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний у судовому порядку. Близько двох місяців вона разом з дитиною проживала окремо від чоловіка в квартирі своєї матері [PERSON]. За цей час відповідач взяв себе в руки, покинув пити. У зв'язку з чим стосунки їх відновилися і вони проживали однією сім'єю до квітня 2012 року. Однак, починаючи з середини 2012 року, спільне проживання в одній квартирі знову стало нестерпним, оскілки [PERSON] систематично влаштовував з нею сварки, погрожував виселенням з квартири за допомогою міліції. У квітні 2012 року відповідач вигнав її з квартири та самовільно перевіз частину її особистих речей та особистих речей сина до квартири її матері за адресою [ADDRESS]. Про те, що договором дарування спільно придбаної нею з відповідачем квартири порушено її право власності на 12 частину, вона дізналась тільки після того як відповідач вигнав її з квартири у 2012 році. Також суду пояснила, що вона дізналася пізніше, що відповідач починаючи з середини 2009 року по кінець 2012 року мав інтимні зв'язки з [PERSON], яка народила від нього сина. Також в період спільного проживання нею та відповідачем за спільні кошти придбавались різні речі домашнього вжитку, меблі та побутова техніка .Крім того у квартирі залишились її особисті речі вартість яких вона оцінювала у 2 000 грн., кухонний куточок, посуд, близько 100 книг, і сувеніри, у тому числі: ковдра світла синтепонова, куплена її матірю [PERSON] в Італії, яка знаходиться в шкафу над шафою для одягу на балконі в чорному поліетиленовому пакеті; дві ковдри верблюжі сині; глечик глиняний, куплений в Сорочинцях; ваза з японським малюнком, статуетка собор св. Петра Ватикан, кришталева ваза, які придбані [PERSON] в Італії; хулахуп спортивний обруч; бінокль театральний; кухонний м'який куточок світлий коричневий; різні книги . Суд вважає, що позивачка відповідно до вимог ст..ст.30,60 КК України не надала суду переконливих доказів, що договір дарування квартири слід визнати недійсним, оскільки квартира [ADDRESS] придбана за сумісні кошти, її відповідачі ввели в оману,вчинили над нею насильство щодо спонукання для надання згоди на дарування квартири, суд вважає пояснення в цій частині голослівні, прямих доказів немає, є лише посилання на свідків які не володіють інформацією про обставини придбання даної квартири,обставини її дарування, знають лише на підставі власних спостережень, або зі слів інших осіб, це [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] До пояснень свідка [PERSON], суд відноситься критично, оскільки це мати позивачки і об'єктивних і конкретних свідчень з її боку суду не надано. В звязку з чим у суду і відсутні правові підстави визнати договір дарування квартири недійсним. Крім того позивачка відповідно до вимог ст..ст.30,60 КК України не надала суду переконливих доказів, що відповідач [PERSON], утримує її особисте майно, сам відповідач суду пояснив, що він погоджується, щоб позивачка відвідала квартиру і забрала свої речі якщо вони там є, жоден із свідків суду не підтвердив, про наявність даного майна- особистих речей у квартирі відповідача [PERSON], позивачкою у судовому засіданні не спростовані пояснення відповідача в тій частині, що майно вивезено самою позивачкою, тому суд вважає, що дані вимоги також не підлягають задоволенню . На підставі викладеного

Outcome: dismissed