Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 19.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 3222,98 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., а також сплачені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 31.08.2017р. близько 12 год. 30 хв. перебувала за місцем свого проживання в с. Козівка, Козівського району і побачила, як її сусідка [PERSON] палила сміття на своєму городі, близько одного метра від її скирти соломи, внаслідок чого така загорілася. Зазначає, що повідомила про цей випадок ДСНС у Козівському районі Тернопільської області, за результатом якого інспектором було складено акт про пожежу, відібранні пояснення та направлено матеріали до Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області. Однак, згідно з відповіді поліції, в останніх відсутні законні підстави для вжиття заходів адміністративного впливу за ст.175 КУпАП до [PERSON] .. Вказує, що відповідачкою завдано їй матеріальну та моральну шкоди, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. 4.02.2019 року від відповідача надійшов «відзив» на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Мотивує свій відзив на позовну заяву тим, що у позивача не було скирти соломи, а невеличка копичка, що стверджується фотографією такої. Крім цього, зазначає, що позивач не могла бачити її 31.08.2017 року з місця свого проживання (житлового будинку), вона палила сміття на своєму городі, а також віддаль від її житлового будинку до копички соломи була в межах 200 м та на цьому шляху були дерева, сільськогосподарські культури та бур`яни висотою до 1,5-2 м, більше того, копичка соломи знаходилась не на городі позивачки, а за його межами. Вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 11.02.2019 року позивачем подана «відповідь на відзив», згідно з якої зазначає, що відповідачка не заперечує (стверджує), що у позивачки не було скирти соломи, а невеличка копичка, як доказ надає копію із інтернет-сторінки. Однак, вказує, що згоріла солома не з інтернет сторінки, а реальна яка їй належить, як доказ надає суду акт про пожежу, яку виявлено 31.08.2017 року. Крім цього, зазначає, що у відповідь на адвокатський запит від 29.12.2017р. дії [PERSON] кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ст.175 КУпАП. Відтак, просить задовольнити позовні вимоги. 20.02.2019 року представник відповідача скерував до суду «заперечення», відповідно до якого заначає, що мотивація позивача не заслуговує на увагу, через нерозуміння вимоги закону, що суд цивільної юрисдикції не вирішує питання щодо винуватості особи у вчиненні правопорушення, а якщо такого немає, то не можу бути і цивільної відповідальності. Оскільки позивач з надуманих мотивів звернулася до суду, що вона бачила, як відповідач палила сміття біля «скирти» її соломи, без урахування факту, що дії неправомірними у визначеному законом порядку компетентним органом влади не визнані, що було б підставою для задоволення позовних вимог, що не визнана винною уповноваженою на те службовою особою у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.175 КУпАП, що є єдиною правовою підставою у даній ситуації про задоволення судом позовних вимог, а тому просить відповідь позивача на відзив відхилити, як неаргументовану та безпідставну. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили такі задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення таких. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 27.02.2019 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановленні судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що із акту про пожежу від 04.09.2017 року, складеного головним інспектором Семчишином І.І., вбачається, «повідомлення про пожежу надійшло 04.09.2017 року о 08 год. 30 хв. до пожежно-рятувальних підрозділів від гр. [PERSON] по заяві с. Козівка, Козівського району. Сила та засоби до гасіння пожежі не залучалися, пожежа по заяві. Пожежу ліквідовано 31.08.2017 року, якою знищено 1,7 тони сіна-соломи. Прямі збитки від пожежі орієнтовні 2 500 грн.. Побічні збитки від пожежі орієнтовні 2 500 грн. Причина пожежі ймовірна підпал» /а.с.8/. Відповідно до висновку про результати розгляду матеріалів за рапортом дільничного офіцера поліції Козівського ВП старшого летенента поліції [PERSON] від 28.09.2017 року встановлено, що 31.08.2017 року в Козівський ВП Бережанського ВП ГУНП України в Тернопільській області поступив рапорт дільничного офіцера поліції за зверненням гр. [PERSON] , 1970 р.н., згідно з яким її сусідка [PERSON] в кінці огороду палила суху траву, внаслідок чого згоріла скирта соломи пшеничної, у даному підпалі підозрює [PERSON] , а остання факт підпалу даної скирти соломи категорично заперечує. На підставі наведеного [PERSON] вважає перевірку завершеною, а метеріали перевірки передано в Козівський ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопілській області /а.с.5/. Як вбачається із відповіді на скаргу [PERSON] від 10.11.2017 року, Козівським відділенням поліції Бережанського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області №4630/108/01-17 роз`яснено позивачу, що під час перевірки за вказаним зверненням встановлено, згідно з ст.255 КУпАП уповноваженні органи Національної поліції не складають протоколи про адміністративне правопорушення за ст.175 КУпАП. Таким чином, враховуючи те, що в діях гр. [PERSON] , вбачають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, однак дане правопорушення не належить до компетенції Національної поліції, також відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому підстав для внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань та початку такого не має /а.с.6/. Згідно з відповіді на запит адвоката Рибачка А.М., Управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 29.12.2017р. №3-1/6198 надано інформацію про те, що в такого відсутні законні підстави для вжиття заходів адміністративного впливу згідно ст.175 КУпАП до [PERSON] , оскільки з часу зазначеної у запиті події вийшли передбаченні законодавством строки відповідно до п.7 ст.247 КУпАП /а.с.7/. Із відповіді Відділом агропромислового розвитку Козівської районної державної адміністрації Тернопільскої області від 07.11.2018р. №245/01-07 на запит адвоката Рибачка А.М. проінформовано, що виходячи з розрахованої середньої вартості 1 кг діючої речовини 28,54 грн., розрахункова вартість 30,42цнт соломи становить 1345,66 грн. /а.с.9-10/. Як вбачається із висновку №1467 матеріалів за рапортом дільничного офіцера поліції [PERSON] витребуваної в Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільскої області, серед іншого встановлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тому підстав для внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування не має. Крім того, з показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні 14.05.2019 року та свідка [PERSON] , який був допитаний 09.07.2019 року, встановлено, що дані свідки не буди очевидцями події, яка відбулась 31.08.2017 року, а також не було встановлено особи, яка здійснила підпал даної соломи. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із заподіянням позивачу, на її переконання відповідачем, майнової та моральної шкоди. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). Нормами частин 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 статті 23 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Нормами частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до положень частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Нормами статті 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Приписами статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони проживають у с. Козівка Козівського району Тернопільської області по сусідству та перебувають між собою у неприязних відносинах. Позивачу [PERSON] у 2017 році знищено скирту соломи пшеничної, чим завдано їй майнової шкоди. Суд звертає увагу на те, що зобов`язання про відшкодування шкоди (як майнової, так і моральної) виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених процесуальним законом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Таким чином, обставини, на які покликається позивач, по своїй суті, ґрунтуються на суб`єктивному баченні події однієї особи - самої позивачки [PERSON] та за своєю природою, на переконання суду, є припущеннями, оскільки не підтверджуються жодними фактичними даними. Стороною позивача суду не надано та судом не здобуто жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що саме [PERSON] знищила скирту соломи [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу була завдана майнова та моральна шкода. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed