Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 року було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особі без самостійних вимог на предмет спору: Запорізька міська рада, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, у задоволенні позову відмовлено. 16.06.2020 року представником відповідачів подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] судових витрат в загальній сумі 5787,90 гривень, з яких витрати на професійну правничу допомогу 5607,90 гривень та 180 гривень витрат, пов?язаних з розглядом справи, а саме з направленням позивачеві та третім особам копії відзиву на позов. В судовому засіданні відповідач та його представник на заяві про ухвалення додаткового рішення наполягали, вказуючи, що попередньо при наданні відзиву на позов витрати були розраховані на суму 8220,30 гривень, оскільки представник передбачав можливість участі у трьох судових засіданнях, водночас фактично взяв участь лише в одному. Витрати, про стягнення яких просить відповідач, пов`язані з розглядом справи, по суті своїй є судовими витратами, вони обрунтовані, не є завищеними чи неспівмірними, фактично понесені відповідачем [PERSON] , тож підлягають стягненню з позивача. Позивач та треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з?явились, про місце та час розгляду справи сповіщались в установленому орудку. Представником позивача подано заяву, в якій висловлені заперечення проти ухвалення додаткового рішення з посиланням на те, що витрати не підтверджені належними документами, є завищеними та неспівмірними складності справи. При вирішенні вказаної заяви суд керується наступним. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. При ухваленні рішення суду судом не було вирішено питання про судові витрати, адже представник відповідачів вказував, що він не має усіх підтверджуючих оплату послуг документів, враховуючи, що на час розгляду справи не можливо було спрогнозувати кількість судових засідань, а отже і розмір витрат, пов?язаних з представленням інтересів відповідачів в суді. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним. Статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідачів надано договори № 01/06 ЦВ та 31/10 ЦВ від 01.06.2020 року та від 31.10.2019 року відповідно на представлення інтересів обох відповідачів, а також акт наданих послуг за договором, укладеним із [PERSON] на представлення його інтересів. З вищевказаних документів вбачається, що адвокатом Кагановичем О.І. Жарикову Є.В. надано консультацію, здійснено ознайомлення з матеріалами справи, складений відзив на позовну заяву, самостійно здійснено відправлення копій відзиву позивачеві та третім особам, а також взято участь в одному судовому засіданні, в якому фактично справу і розглянуто по суті. [PERSON] оплачені такі послуги адвокату [PERSON] в загальній сумі 5607,90 гривень, а також компенсовано поштові витрати в сумі 180 гривень, про що надано відповідну квитанцію, а також фіскальні чеки, з яких вбачається, що придбання поштових марок та конвертів, а також оплата поштових послуг співпадає із датою направлення позивачеві та третім особам відзиву на позовну заяву. Як вказує ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як зазначено у відзиву на позовну заяву, орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складав 8220,30 гривень, натомість фактично витрати склали меншу суму. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача перед судовими дебатами було сповіщено про намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення з наведенням причин неможливості надання усіх доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року по справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сукупність наступних обставин: цивільна справа розглядалась судом в порядку загального позовного провадження, що обумовило необхідність брати участь в судових засіданнях; позовні вимоги, заявлені позивачем, обумовили представлення інтересів двох відповідачів, один з яких є неповнолітнім; справа має істотне значення для відповідачів, адже обумовлена захистом права на житло, під час розгляду справи судом допитувались свідки з обох сторін, дозволяє суду віднести цю справу до категорії середньої складності. Позивачем подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, водночас не вказано чому саме позивач вважає витрати неспівмірними, натомість як, на переконання суду, сума у 5787.90 гривень, є співмірною та пропорційною складності справи, фактичне понесення відповідачем таких витрат підтверджено, тож у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, ці витрати належить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] в повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved