Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15.10.2020 [PERSON] (далі позивач) звернувся із позовною заявою і уточнивши вимоги (а.с. 50-52) просить: - звільнити його від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2017 на користь [PERSON] (далі відповідачка), у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до повноліття дитини; - звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась з травня 2017 року по вересень 2019 року в сумі 54810 грн. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2017 та з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на - дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 16.05.2017 до повноліття дітей. Після розірвання шлюбу вони з відповідачкою не припинили сімейні стосунки, продовжували їх підтримувати, проживати разом з дітьми, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Він забезпечував дітей всім необхідним, купував одяг та інше, у зв`язку з чим відповідач не пред`являла виконавчий лист до виконання. Зазначає, що разом проживали до березня 2019 року, після чого відповідач покинула сім`ю, стала мешкати разом з іншим чоловіком, а діти залишились проживати з ним та знаходились на повному його утриманні. До вересня 2019 року обидва сини проживали разом з ним, а у вересні 2019 року відповідач забрала до себе молодшого сина [PERSON] , а старший син [PERSON] залишився проживати з ним, але аліменти продовжували стягуватися на обох синів в сумі 1800 грн. щомісячно. 14.02.2020 за заявою відповідачки відкрито виконавче провадження та з нього почали стягувати аліменти з травня 2017 року, нарахована заборгованість по сплаті аліментів. З квітня 2020 року по вересень 2020 року ним було сплачено аліментів на користь відповідачки на двох їхніх синів у сумі 10410,61 грн. Заборгованість по сплаті аліментів на 01.10.2020 складає 74682,11 грн. Спільне проживання та ведення спільного господарства після розірвання шлюбу, проживання синів з ним та повне їх утримання до вересня 2019 року є підставою його звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за період з травня 2017 року по вересень 2019 року у розмірі 54810 грн. Вказує, що з моменту народження старший син [PERSON] постійно мешкає з ним та знаходиться на його повному утриманні, тому він не повинен сплачувати аліменти на його утримання в сумі 900 грн. щомісячно з 16.05.2017 та повинен бути звільнений від сплати цих аліментів на підставі частини 2 статті 197 та статті 273 СК України. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , тому повинна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, які просить стягнути на свою користь. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що у 2016 році на прохання дружини квартиру [ADDRESS] подарував дітям. У червні 2017 року розірвали шлюб з відповідачкою, з нього стягнуто аліменти. З вересня - жовтня 2017 до березня 2019 вони продовжували проживати однією сім`єю. Виконавчий лист відповідачкою на виконання не пред`являвся. Перед 8 березня 2019 відповідачка повідомила, що в неї є інший чоловік і пішла на орендовану квартиру, а діти до вересня 2019 року проживали разом з ним, були на повному його утриманні. Тільки коли [PERSON] пішов у 2 клас він став проживати з відповідачкою. [PERSON] син проживав з ним, бо у нього своя кімната та комп`ютер. У січні 2020 року старший син пішов до мами і повернувся за речами. У квітні 2020 року відповідачка пред`явила виконавчий лист до примусового виконання у нього утримували аліменти з допомоги по безробіттю. [PERSON] проживав з ним до кінця 2020 року, а у січні 2021 року речі забрав. Перераховані ним 49500 грн. це подарунок сину на день народження, він перерахував як аліменти. На батьківські збори не ходив до дітей. 10.12.2020 відповідач [PERSON] надала заперечення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що факт спільного проживання не підтверджується належними доказами. В період з 2015 року по 2018 рік позивач був відсутній за місцем постійного мешкання. Враховуючи безвідповідальну поведінку позивача, яка в деяких випадках спричиняла моральні страждання їй та дітям, змушена покинути зареєстроване місце проживання разом зі синами та винайняти іншу квартиру. Вказує, що вона у повному обсязі здійснює матеріальне забезпечення своїх дітей, більшість часу діти знаходяться з нею, вона приймає активну участь, як в їх навчанні, так і сприянню їх активному відпочинку. Твердження позивача щодо знаходження дітей на його утриманні є абсурдними та такими, що не підтверджено жодним доказом. Щодо вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам зазначає, що відсутня жодна правова підстава для винесення такого рішення, крім того позивач пропустив строк позовної давності. У судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити. [PERSON] суду пояснила, що шлюб з позивачем розірвано у травні 2017 року та стягнуто аліменти на утримання дітей. До цього більше року спільно не проживали, бо у позивача була інша жінка з якою він винаймав житло. Позивач обіцяв добровільно сплачувати кошти на утримання дітей, мав кредитні борги, тому виконавчий лист вона на примусове виконання не пред`являла. З травня 2017 року по березень 2019 року вона з дітьми проживала у квартирі по [ADDRESS] . Позивач до початку 2018 року проживав у орендованому житлі з іншою жінкою. Потім проживали в одній квартирі, але не як одна родина, у кожного був свій бюджет. У березні 2019 року вона стала проживати у квартирі на проспекті М.Лушпи, а старший син проживав в квартирі з батьком, щоб не далеко було до школи. Потім вона стала проживати по вул. Холодногірській. У позивача з`явилася нова жінка з дитиною, а старший син ревнував батька та свою кімнату з меблями. У березні 2020 році пред`явила виконавчий лист, 49500 грн. перші кошти перераховані позивачем. Сину сказав, що це йому подарунок і щоб він собі вибирав що хоче. Заяви, клопотання. 10.12.2020 відповідачем подано заперечення на позовну заяву. 16.12.2020 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи. 05.01.2021 позивачем подано уточнену позовну заяву. 11.01.2021 відповідачем подано заперечення на позовну заяву. 19.01.2021 представником відповідача [PERSON] подано клопотання про допит свідків та долучення доказів. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 21.10.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження. 12.11.2020 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 30.11.2020. Ухвалою суду від 20.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 02.02.2021. 02.02.2021 розгляд справи відкладено для виклику відповідача на 17.02.2021. 17.02.2021 розгляд справи відкладено на 23.02.2021 для виклику свідків. 23.02.2021 розгляд справи відкладено для витребування доказів та виклику свідка. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши сторони по справі, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а також їхні спільні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПОБУТСЕРВІС СУМИ» від 13.10.2020 (а.с. 14). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2017 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття (а.с. 5). При розгляді справи [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, позов щодо стягнення аліментів визнав частково, пояснивши що отримує заробітну плату згідно з наданою довідкою про заробітну плату, інколи надає послуги в режимі «таксі». На підставі частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 14.02.2020 на підставі заяви [PERSON] відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 592/5287/17, виданого 27.06.2017 Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання вищевказаного рішення суду в частині стягнення аліментів з [PERSON] (а.с. 8). Станом на 01.09.2020 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів стягнутих з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] за період з травня 2017 року по серпень 2020 року становить 72882,11 грн. (а.с. 15-17). Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09.11.2020 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за частиною 3 статті 126 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 55). 02.02.2021 [PERSON] на рахунок Ковпаківського ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) сплачено кошти у сумі 49500 грн., що підтверджується квитанцією № 35099585-1 від 02.02.2021 (а.с. 83). Станом на 10.02.2021 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів стягнутих з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] за період з травня 2017 року по січень 2021 року становить 26659,76 грн. У січні 2021 року боржником сплачено аліменти у сумі 49500 грн. (а.с. 88-89). Відповідачка визнала факт отримання цих коштів від виконавчої служби у рахунок аліментів. З роздруківки з написом «Спортмастер» долученої позивачем до справи вбачається, що за період з 12.10.2017 по 21.04.2019 придбавались спортивні товари, зокрема дитяче взуття та дитячий одяг (а.с. 53-54). Відповідач [PERSON] в період з 01.10.2019 по 30.09.2020 отримувала доходи від Управління державного агентства рибного господарства у Сумській області у загальному розмірі 144112,67 грн. та від Сумського міського центру зайнятості у загальному розмірі 10415,52 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 02.12.2020 (а.с. 42). Згідно довідки-характеристики від 04.01.2021 [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з позитивної сторони, виховує двох неповнолітніх дітей, котрі мешкають разом з нею, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 66). З долучених відповідачкою до справи чеків та квитанцій вбачається придбання дитячих товарів, зокрема одягу та взуття, а також оплату медичних послуг та медикаментів (а.с. 69-78). Син сторін [PERSON] , [INFO] навчається в Комунальній установі Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20, з п`ятого класу. Його мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у громадському житті класу (а.с. 65). Свідок [PERSON] суду пояснив, що є батьком позивача. Син з відповідачкою після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю разом з дітьми до березня 2019 року. У квартирі не був, але приїздив привозив продукти, їхніми доходами не цікавився. Дітей забирали на новорічні канікули у 2017 році, на літні - 27.05.2017. Син повністю забезпечував родину, працював у тютюновій компанії. Він приходив до старшого онука в школу. В листопаді 2018 син возив невістку на операцію. У лютому 2018 забирав дітей, 06.03.2018 святкували день народження [PERSON] . [PERSON] онук часто телефонував, з його слів знає що проживав з батьком. З 2019 року як пішла невістка онук залишився з сином і жив коли з`явилася нова дівчина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на прохання [PERSON] була репетитором у її молодшого сина [PERSON] , приходила до них додому з 17-30 до 18 години 2 3 рази на тиждень з січня 2018 року по вул. Металургів. З квітня 2019 почала ходити на вул. Холодногірську, де [PERSON] орендувала квартиру з дітьми. Вдома бачила і старшого сина [PERSON] . Зі слів відповідачки знала, що вони з чоловіком розлучилися у 2017 році і у неї був синець під оком. Зазвичай кошти давала [PERSON] чи приносила на роботу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з вересня 2019 року знайома з [PERSON] , разом проживають. Вперше була у квартирі по [ADDRESS] . Зараз є співмешканкою позивача. [PERSON] було 12 років і він проживав з батьком до новорічних свят 2021 року, потім пішов жити до відповідачки. Син перебував на повному утриманні батька, мати участі не приймала. Вона з ним вчила уроки онлайн, збирала до школи, готувала сніданки. Діти приймали ванну. Влітку їздили на відпочинок на Азовське море. Зі слів дитини з травня 2017 року сторони проживали однією родиною. Допитаний у присутності представника Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» [PERSON] неповнолітній свідок - син сторін [PERSON] пояснив, що проживав з мамою молодшим братом та татом в квартирі по [ADDRESS] . Один період батько не проживав з ними у квартирі, оскільки проживав з іншою жінкою. Повернувшись в одній квартирі проживали до весни 2019 року. Потім мама та брат пішли проживати на орендовану квартиру. Він не пішов, бо не захотів, йому зручніше проживати в квартирі де залишався тато, оскільки там була його кімната з меблями і комп`ютером. Згодом у квартирі стала проживати нова жінка тата зі своєю дитиною. Він міг харчуватися і у мами і у тата 50 на 50, кошти надавали, придбавали одяг і мама і тато. Коли настав 2020 рік взимку пішов жити до мами і брата. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 № 31111/04 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на частину 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом\~платника аліментів\~суд може\~повністю або\~частково звільнити\~його від\~сплати заборгованості\~за аліментами,\~якщо вона\~виникла у\~зв`язку\~з його\~тяжкою хворобою\~або іншою\~обставиною,\~що має\~істотне значення. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилається на те, що після розірвання шлюбу вони не припинили сімейні стосунки з відповідачкою, проживали однією сім`єю до березня 2019, мали спільний бюджет. Син [PERSON] проживав з ним до січня 2021 та перебував на його утриманні. Він придбавав дітям продукти харчування, одяг та інші речі, возив їх на відпочинок. Спільність проживання позивача разом із відповідачкою та дітьми у одній квартирі не є безумовною підставою вважати, що таке проживання за своєю суттю ґрунтувалося на інституті сім`ї та позивач надавав матеріальну допомогу дружині та синам. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частинами 1-4 статті 12, частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ході розгляду справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - 15.06.2017 [PERSON] не заперечував сплачувати аліменти, але не в такому розмірі як просила [PERSON] , тобто не спростовував обставини щодо проживання дітей з матір`ю. Факт проживання старшого сина сторін [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] з моменту присудження аліментів до січня 2020 визнано відповідачкою та підтверджено самим неповнолітнім свідком. Разом з\~тим,\~належних та\~допустимих доказів\~на підтвердження\~того,\~що у\~період з\~березня 2019\~по січень\~2020\~син сторін\~ [PERSON] перебував\~виключно на повному утриманні батька, а мати не брала участі в його утриманні - суду не надано. Рішенням суду місце проживання дітей не визначалося. Зокрема, сам [PERSON] пояснив, що у березні 2019 залишився проживати у квартирі з батьком, бо йому було зручніше, мав власну кімнату, а батьки його утримували 50 на 50. З січня 2020 він проживає з матір`ю. Брат відразу пішов проживати з матір`ю. Жодних підстав не довіряти показанням цього свідка у суду не має і ці покази узгоджуються з показаннями свідка [PERSON] . Відтак, судом не установлено підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Отже, позовні вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась з травня 2017 року по вересень 2019 року, суд зазначає наступне. Факт не сплати аліментів з травня 2017 року по вересень 2019 року позивач не заперечував, посилаючись на спільне проживання з відповідачкою та перебування дітей на його утриманні. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. З наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплаті аліментів на 10.02.2021 вбачається наявність заборгованості позивача по сплаті аліментів у сумі 54923 грн. (91-93). Заборгованість нарахована на утримання двох малолітніх дітей сторін. Обчислений державний виконавцем розмір заборгованості не є предметом даного спору. Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Будь -\~яких доказів\~на підтвердження тяжкої хвороби позивачем суду не надано. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що малолітній син сторін [PERSON] проживав разом з відповідачкою з березня 2019 року. Доказів на спростування цих показань позивач суду не надав. Позивач надав суду докази (а.с. 53-54) з яких вбачається придбання дитячих речей у магазині Спортмастер - футболок та взуття, светрів. Разом з тим, що ці речі придбано [PERSON] для дітей [PERSON] і [PERSON] безумовно встановити не можливо, а відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Придбання одягу дітям, проведення спільного дозвілля, спільний відпочинок не є підставою для звільнення від сплати аліментів. Судом установлено, що позов надійшов до суду 15.10.2020, а 11.10.2020 на позивача був складений протокол у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП та у подальшому провадження у справі було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Пред`явлення виконавчого листа до виконання з певною затримкою, але в межах строку на його пред`явлення, не є підставою для звільнення позивача від обов`язку сплачувати заборгованість з аліментів. Крім того, позивач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти у визначеному у рішенні суду від 15.06.2017 розмірі. Відтак, судовим розглядом установлено, що позивач не надав доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання дітей у розмірі, визначеному рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 15.06.2017 у справі № 523/5287/17, починаючи з 16.05.2017 по вересень 2019, а також не довів необхідних умов для застосування частини 2 статті 197 СК України (тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення). Стаття 273 СК України, на яку позивач також посилається як на підставу позову, розміщена у Главі 22 Сімейного кодексу України та регулює відносини по утриманню інших членів сім`ї та родичів, і не регулює відносин щодо обов`язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Встановлені судовим розглядом обставини не дають підстав вважати, що позивач [PERSON] у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України довів та надав належні і допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Не заслуговують\~на увагу\~доводи відповідачки\~про пропуск\~строку позовної\~давності,\~оскільки згідно\~статті 20\~СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, а позовні вимоги не заявлялися з підстав, передбачених частиною 2 статті 72, частиною 2 статті 129, частиною 3 статті 138, частиною 3 статті 139 СК України. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 840,80 грн. судового збору. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed