Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 27 листопада 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 08 грудня 2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина- [PERSON] , 2011 року народження. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачка разом із сином мешкають в с.Завітне Бажання Великоновосілківського району Донецької області. Чоловік позивача [PERSON] проживає і працює у м.Донецьку. Позивач [PERSON] разом з дитиною мають бажання поїхати до м.Донецьк до свого чоловіка та батька дитини, проте строк дії нотаріально посвідченої заяви про надання батьком згоди на виїзд дитини, який діяв на момент виїзду з тимчасово окупованої території на територію України сплинув 27 жовтня 2020 року. На теперішній час, у зв`язку з впровадженням карантинних заходів щодо запобігання розповсюдження «COVID-19», пункти пропуску з тимчасово окупованими територіями, де на даний час перебуває батько дитини та чоловік позивача, не працюють, єдиним можливим способом потрапити до тимчасово окупованого м.Донецька є виїзд через територію Російської Федерації. У зв`язку з цим, просить надати дозвіл на тимчасовий в`їзд та виїзд на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей та до Російської Федерації та повернення до України її малолітнього сина [PERSON] , без згоди та супроводу батька [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Служба у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче засідання на 22 січня 2021 року. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 грудня 2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим (повторно) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 838(а.с.8). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1437-12343 від 22.01.2015 року [PERSON] фактично мешкає в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1437-5000073058 від 27.12.2019 року [PERSON] фактично мешкає в [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000417671 від 24.11.2017 року, фактичне зареєстроване місце проживання/перебування [PERSON] , [ADDRESS] (а.с.14). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України визначено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Із огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц сформулювала висновок, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Висновки суду. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду на виїзд сина від відповідача, оскільки останній в даний час проживає на тимчасово окупованій території України. Приймаючи до уваги надану відповідачем заяву в якій останній позовні вимоги визнав, а також те, що взв`язку з впровадженням карантинних заходів щодо запобігання розповсюдження «COVID-19», пункти пропуску з тимчасово окупованими територіями, де на даний час перебуває батько дитини та чоловік позивача не працюють, що позбавляє відповідача можливості виїхати на територію України для надання дозволу на виїзд дитини закордон, діючі в інтересах дитини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved