Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 02.04.2018 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , а також сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі1/3 (однієї теритини) з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, а також просить стягнути на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що29.06.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в зв`язку з чим змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Упродовж останніх років спільне життя з відповідачем не склалося через його шкідливі звички та алкогольну залежність, внаслідок чого систематично існувала (-є) реальна загроза насильства в сім`ї з його боку. Намагаючись уникнути вчинення насильства з боку відповідача, вона разом з дітьми були вимушені неодноразово залишати свою домівку і тимчасово проживати у інших місцях. Така поведінка і спосіб життя відповідача негативно впливає на психологічний та фізичний розвиток їх дітей, а тому з лютого 2018 року вони з відповідачем спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Вона разом з дітьми проживає окремо у орендованій квартирі.Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися у лютому 2018 року остаточно, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, на даний час немає. Діти залишились проживати з нею та будуть перебувати на її утриманні, а тому виникла необхідність стягнути з чоловіка аліменти на утримання дітей. Батько дітей - відповідач [PERSON] проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має можливість надавати таку допомогу, оскільки працездатний, на даний час працює приватним підприємцем, аліменти нікому не сплачує, що є підставою для стягнення аліментів на утримання дітей у вказаному розмірі. Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що з вказаним позовом не можна погодитись, оскільки викладені в ньому факти не відповідають дійсності, оскільки на протязі всього подружнього життя із відповідачкою він постійно займався вихованням дітей та забезпечував їх матеріальне утримання, що робить і на теперішній час та буде здійснювати в майбутньому. Жодних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивачем суду не надано, так як вони просто відсутні. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Дудніченка В.М. від 03.04.2018 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання на 25.04.2018 року. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Дудніченка В.М. від 11.05.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справудо розгляду по суті. Відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідка [PERSON] , оскільки він є неповнолітнім і проживає разом із батьками. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Дудніченка В.М. від 14.02.2019 року за клопотанням позивача булозупинено провадження у справі до вирішення позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Суддю Звенигородського районного суду [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 22.05.2020 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 22.05.2020 р. призначення судді не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 16.06.2020 року прийнято справу до свого провадження, поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 15.09.2020р. сторони не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, встановив наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] від 29.06.2002 року, виданого Стебнівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.06.2002 року, про що 29.06.2002 року складено відповідний актовий запис №2. Прізвище при реєстрації шлюбу: дружини « [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 17.01.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження17.01.2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 9. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 06.03.2018 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, мають [PERSON] , [INFO] , про що 24.12.2009 року складено відповідний актовий запис за № 232. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Мицик В.Д. від 29.03.2018 року в присутності [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яку винаймає. Разом з [PERSON] проживають її діти: - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до витягу із податкової декларації п/п [PERSON] за 2017 рік, відповідач працює приватним підприємцем, його річний дохід за 2017 рік становив 963175 грн., відповідно місячний дохід склав 80264 грн. (а. с. 11-13). Рішенням Звенигородського районного суду від 04.10.2018 року (справа №694/362/18 суддя Сакун Д.І.), шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.06.2002 року Стебнівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №2 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено « [PERSON] ». Судове рішення вступило в законну силу 05.11.2018 року (а.с.100); Рішенням Звенигородського районного суду від 11.02.2020 року (справа №694/207/19, суддя Дудніченко В.М.) визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В іншій частині позову відмовлено ( відповідно до вимог ч.3 ст.160 СК України [PERSON] , якому виповнилось на час винесення рішення 17 років визначає місце проживанняз одним з батьків ним самим). Судове рішення набрало законної сили 13.03.2020 року (а.с.101-102). В матеріалах справи мається заява [PERSON] від 01.07.2020 року про те, що він самостійно визначив своє місце проживання разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.105); Відповідно до акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Мицик В.Д. від 08.01.2019 року в присутності [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з листопада 2019 року. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є особою працездатного віку, не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дітей. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дітям щомісячно. Пояснення відповідача у відзиві на позов щодо відсутності доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивачем, суд оцінює критично, оскільки матеріалами справи встановлено,що в даному випадку саме позивачу, як матері дітей, разом з якою вони проживають, належить право стягнення аліментів на їх утримання. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 400 грн. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: approved