Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 29 вересня 2014 року було вирішено: Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], 3- особи Третя Сумська державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання недійсними договору дарування, залишити без задоволення. На дане рішення суду від позивачки надійшла апеляційна скарга, а в подальшому і заява про постановлення додаткового рішення, стосовно позовної вимоги, про визнання заповіту недійсним. Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до вимог ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд дослідивши матеріали заяви, матеріали справи вважає, що в задоволенні вимог про визнання заповіту недійсним слід відмовити, про що постановити додаткове рішення, згідно наступного: Як було встановлено під час дослідження доказів по справі, що [PERSON], був власником квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON], помер. За життя [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.01.2012 року . 23 січня 2012 року [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON], дані обставини не оспорюються сторонами і в судовому засіданні підтверджуються письмовими доказами а.с.25,51Т-1. Позивачка [PERSON] як донька померлого в обґрунтування своїх вимог в частині визнання заповіту недійсним посилається на ті обставини, що її батько на час складання заповіту, перебував у безпорадному стані, страждав на психічне захворювання, лікувався з приводу даного захворювання і на час укладення угоди не міг усвідомлювати свої дії і керуватися ними , з цих підстав просить визнати заповіт недійсним, однак суд не може погодитись з позивачкою оскільки по справі проведено дві амбулаторні посмертні судово-психіатричні експертизи, одна виконана відповідно до ухвали суду від 03 серпня 2012 року експертами КЗ Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру м. Суми висновок за №507 від 27 грудня 2012 року, друга відповідно до ухвали суду від 04 лютого2014 року експертами Українського НДІ соціальної і судової психіатрії та наркології за №13 від 01.08.2014 року. Суд вважає за необхідне як один із доказів взяти до уваги висновок Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру м. Суми висновок за №507 від 27 грудня 2012 року, оскільки даний висновок ґрунтується на дослідженні всієї медичної документації відносно [PERSON], висвітлює медичні аспекти хвороб і хворобливого стану [PERSON] і відповідає «Порядку проведення експертизи» затвердженого Наказом МОЗ від 08.10.201 року за №397 зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 01.03.2002 року, що не можливо зазначити про інший висновок. За даним висновком суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання заповіту недійсним. Також пояснення позивачки в цій частині спростовуються приватним нотаріусом [PERSON], яка є очевидець обставин складання заповіту, не зацікавлена, яка суду пояснила, що жодних сумнівів під час посвідчення заповіту, щодо хворобливого стану [PERSON] у неї не виникло. Дані докази спростовують і пояснення свідків з приводу хворобливого стану, до яких суд відноситься критично, оскільки вони базуються на припущеннях, слухах, поясненнях з чужих слів. В звязку з чим у суду і відсутні правові підстави задовольнити позов в цій частині.

Outcome: dismissed