Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 10.09.2019 та уточнено 07.10.2019, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , з 03.11.1988 постійно проживала разом із [PERSON] , однією сім`єю до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , що необхідно для прийняття спадщини. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що 03.11.1988 [PERSON] , що за життя доводилась йому бабусею, та [PERSON] стали проживати разом в квартирі [ADDRESS] . Проживаючи разом, [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення потреб сім`ї, спільно сплачували за комунальні послуги. 24.02.1997, [PERSON] та [PERSON] , набули право спільної сумісної власності на вказану квартиру, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1997. [INFO] [PERSON] помер, який за життя заповітів не складав, будь-якого із кола спадкоємців за законом від спадщини не усував, та будь-які інші особи спадщину не приймали. Таким чином, [PERSON] , постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, тому є спадкоємцем четвертої черги за законом, та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . 16.08.2019 державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] отримав у спадщину 1/2 частки квартири [ADDRESS] , після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , яка за життя не встигла оформити тільки спадщину після смерті своєї матері, його бабусі, [PERSON] , померлої [INFO] . Того ж дня, 16.08.2019 державним нотаріусом було винесено постанову про відмову на спадщину на частку вказаної квартири, що за життя належала [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підтвердження факту переходу права власності на належну йому частку квартири в порядку спадкування до [PERSON] . Таким чином, для реалізації права на спадкування після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка за життя прийняла, але не встигла оформити спадщину після смерті своєї матері, його бабусі, [PERSON] , померлої [INFO] , на частину квартири [ADDRESS] , виникла необхідність встановити, що [PERSON] , померла [INFO] , з 03.11.1988 постійно проживала разом із [PERSON] , однією сім`єю до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Заяви, клопотання учасників справи. Заявик [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягає, просить задовольнити заяву. Заінтересована особа - представник Виконкому Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог заяви. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2019 заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-15 год. 07.10.2019, за правилами окремого провадження. 11.09.2019 державному нотаріусу Шостої криворізької державної нотаріальної контори направлено запити про надання інформації, хто звертався з заявою про прийняття спадщини та чи посвідчувався заповіт після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] . 07.10.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 19.11.2019, у зв`язку з направленням уточненої заяви сторонам. 19.11.2019 в судовому засіданні оголошено перерву по справі до 11-00 год. 13.12.2019, за клопотанням представника заявника [PERSON] , у зв`язку з наданням їй часу для належного оформлення заяви про виклик свідків. В судовому засіданні 13.12.2019 по справі оголошено перерву до 10-00 год. 27.01.2020, для виклику свідків по справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із заяви та доданих до заяви матеріалів встановлено, згідно свідоцтва на право власності на житло № 1256 від 24.02.1997, виданого органом приватизації Управління соціальних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда», згідно з розпорядженням №8 від 28.01.1997, та зареєстрованого в КП ДОР «КБТІ» в реєстраційній книзі за №10/14ПВ-552, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] , [INFO] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 89 (а.с. 8). Згідно довідки №136 від 20.09.2007 КЖП №22, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований з 03.11.1988 до дня смерті, [INFO] , разом з ним проживала і зареєстрована з 10.07.1969 [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1133 (а.с. 12). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2019, спадкоємцем 1/2 частки двохкімнатної квартири житловою площею 30,6 кв.м., загальною площею 44,6 кв.м., з коморою 3,0 кв.м., що розташована на другому поверсі триповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , та яка належала матері померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємицею якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-11). Постановою від 16.08.2019, державним нотаріусом Шостої криворізького державної нотаріальної контори Деркач Я.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , а саме на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , не має можливості, оскільки, квартира належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.02.1997 органом приватизації Управління соціальних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда», згідно з розпорядженням №8 від 28.01.1997, та зареєстрованого в КП ДОР «КБТІ» в реєстраційній книзі за №10/14ПВ-552, матері померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємицею якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, та [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого відсутній факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14). Висновком МСЕК від 30.08.2019, заявнику, [PERSON] при повторному огляді встановлено першу групу інвалідності з 01.09.2019 (а.с. 15). На запит суду, державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори 30.10.2019 надано листа та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 02.10.2019, відповідно до якої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалась, з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї, ніхто не звертався. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 39-41). Судом не було відхилено жодного доказу наданого заявником. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши учасників по справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядує справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] з листопада 1988 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та підтвердили, що вони мешкали, як одна родина, вели спільне господарство. Крім того, у підтвердження того факту, що [PERSON] , [INFO], постійно проживала зі [PERSON] , а також і на час відкриття спадщини надано довідку № 136 від 20.09.2007, відповідно до якої, на момент смерті [PERSON] , [PERSON] була зареєстрована разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Оскільки факт проживання [PERSON] , померлої [INFO] , разом із [PERSON] , померлим [INFO] , підтверджуються належними і допустимими доказами доданими до матеріалів справи, а також підтверджені поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, від встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років, залежить виникнення у заявника права на оформлення спадщини, тому суд вважає необхідним заяву задовольнити, встановивши факт постійного проживання [PERSON] , [INFO], разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 03.11.1988. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки заяву задоволено, заявник є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 30.08.2019, а.с. 15, тобто звільнений від сплати судового збору згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону при звернені до суду, судовий збір слід компенсувати за рахунок Держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved