overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка мотивувує тим, що 27.09.2019 року о 19-30 год. на автодорозі Р-08, 5 км +400 м. водій [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ, TF699P днз. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем CHEVROLET AVEO днз. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та TOYOTA CAMRY днз. [NUMBER] , власником якої є [PERSON] в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а також є потерпілі. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області по справі № 930/2575/19 Відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,грн. на користь держави, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 384, грн.20 коп. Внаслідок даного ДТП Позивач та її старший син отримали легкі тілесні ушкодження - струс головного мозку, а молодший син отримав - стрес внаслідок ДТП. Також Позивачу, як власнику автомобіля TOYOTA CAMRY було завдано механічні пошкодження, що являється майновою шкодою. 22.11.2019р. Позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з січня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, а тому вона просить винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача 700 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, а справу слухати у її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та повідомленням в засобах масової інформації. Суд, за згодою позивачки та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Копією свідоцтва про народження дитини підтверджено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 13 квітня 2006 року рішенням 2 сесії 5 скликання Боблівської сільської ради Немирівського району Вінницької області №13 «Про надання в оренду земельних ділянок жителям села» було вирішено надати в оренду земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства жителям села згідно додатку по ціні 0,50 гривень за одну сотку. Згідно доданого списку жителів селі, яким надаються земельні ділянки в оренду під номером [NUMBER] зазначено позивача з розміро м земельної ділянки 0,20 га. З того часу вказаною земельною ділянкою користувався [PERSON] аж до травня 2020 року, коли побачив, що на його земельній ділянці проводить сільськогосподарські роботи [PERSON] . Звернувшись з адвокатським запитом до голови Боблівської сільської ради позивачеві стало відомо, що 23.04.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Боблівської сільської ради про надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,54 га. на основі якої 42 сесією 7 скликання Боблівської сільської ради від 07.05.2020 року прийнято рішення про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,54 га. Таким чином, Боблівською сільською радою прийнято рішення про надання в оренду земельної ділянки без встановлення відомостей чи перебуває дана земельна ділянка в чиємусь користуванні, без перевірки наявності чи відсутності раніше винесених рішень сільською радою з привод цієї ж земельної ділянки, на основі виключно заяви жителя села про розмір земельної ділянки та її розташування,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.04.2007 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі. Спільних дітей у них немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в липні 2007 року відповідачка залишила його та з того часу проживає в господарстві своїх батьків в с.Турка Коломийського району. 25.03.2009 року Коломийським міськрайонним судом постановлено рішення, яким з актового запису про народження сина відповідачки [PERSON] виключено відомості про позивача як його батька. З того часу сторони не підтримують жодних стосунків, надій на примирення та відновлення шлюбних відносин немає. Розірвати шлюб в органі ДРАЦС відповідачка відмовляється. Позивач вважає, що шлюб сторін носить формальний характер та просить цей шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток- викликів (а.с. 14, 19). Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 16.06.2015 року, сторони одружилися 17.04.2007 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №27 (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з 2009 року, не вживають заходів для примирення. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Свято-Богоявленський приход Української православної церкви Донецької єпархії Московського патріархату звернувся до Мар'їнського району Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 11,6900 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] за життя склала заповіт, який заповідала все своє майно Свято-Богоявленському приходу Української православної церкви Донецької єпархії Московського патріархату. Позивач у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [PERSON] померла [INFO], про що 19.06.2015 року виконкомом Богоявленської сільської ради Мар'їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 18, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 11,6900 га., розташовану на території Новоукраїнської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка налажить спадкодавці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON], [INFO], уродженка с. Павлівка, що мешкає в с. Пречистівка, Мар'їнського району Донецької області, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки цього документа на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вона заповіла Свято-Богоявленському приходу Української православної церкви Донецької єпархії Московського патріархату. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв'язку з пропуском строку звернення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Святогірська міська рада Донецької області звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про зобовязання демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Святогірською міською радою 23 листопада 2005 року було прийняте рішення 27-ХХVІ-4 «Про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами на території Святогірська», яким були затверджені Правила розміщення зовнішньої реклами на території м. Святогірська. Розглянувши заяву [PERSON] від 23 березня 2009 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Святогірська міська рада Донецької області звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору укладеним в запропонованій позивачем редакції, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 жовтня 2012 року Святогірською міською радою було прийняте рішення №16-ХХУ-6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки [PERSON] ». Пунктом 1 Рішення [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки площею 2.9961 га для обслуговування бази відпочинку « [INFO] » [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідно до п.2 Рішення Відповідачу надано земельну ділянку площею 2.9961 га, кадастровий номер 1414170500:01:001:0023 в оренду терміном на 5 років для обслуговування бази відпочинку « [INFO] » по [ADDRESS] із земель рекреаційного призначення Святогірської міської ради. Згідно до п.п.3.3 Рішення Відповідачу було рекомендовано в місячний термін укласти договір оренди у встановленому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, відповідно до ст.2 Закону регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а також договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Однак, всупереч діючому законодавству Відповідачем протягом тривалого часу не виконувалось Рішення Святогірської міської ради, договір оренди земельної ділянки не укладався, право оренди земельної ділянки Відповідачем не зареєстроване. 27 листопада 2015 року Позивачем було надіслано Відповідачу Лист - попередження за № 1.393/02-31 від 26 листопада 2015 року про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки і проведення його державної реєстрації. Відповіді на зазначений лист не отримано, цей лист Відповідачем проігноровано, що на переконання позивача, свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та виконання Рішення Святогірської міської ради. Приписами ст. 641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Свято-Покровський храм Донецької єпархії, УПЦ МП Марїнського району звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що тратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідачі не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В лютому 2013 року в дім милосердя, розташований за адресою: с. Катеринівка, вул. Щорса, 22а вселили та зареєстрували як одиноку [PERSON]. Однак з 07.05.2013 року [PERSON] в будинку милосердя не проживає, так як виїхала на постійне місце проживання в с. Новомихайлівка, де проживає до теперішнього часу. Відповідно до довідки виконкому Катеринівської сільської ради Марїнського району Донецької області [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [INFO], але фактично з 07.05.2013 року за даною адресою не проживає. Відповідачі не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідача підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Катеринівка, вул. Щорса, 22а.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] в лютому 2015 року звернулися до суду із заявою, згідно з якою просили встановити факт, що [PERSON], померлий [INFO], є батьком [PERSON] Заява мотивована тим, що розбіжності в написанні прізвища батька та дитини не дають останньому можливості бути усиновленим, та скористатись іншими правами, що визначені для дитини позбавленої батьківського піклування. Представники заявника [PERSON], [PERSON] на вимогах заяви наполягали, просили їх задовольнити на доводах та підставах, викладених в заяві. [PERSON] підтримали вимоги заяви. Начальник Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві надіслав заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Судом встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] Мати дитини, [PERSON] відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 14 травня 2014р. позбавлена батьківських прав. Згідно з розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.06.2014 року №363, малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Підставою винесення такого рішення, разом з іншим, є факт смерті батька дитини, яка сталася 26 грудня 2012 року. На даний час, дитина влаштована на виховання та утримання до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON], відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2014 №398. Проте, в паспорті, свідоцтві про смерть та інших приватних документах прізвище батька дитини зазначено «[PERSON]». Факт того, що саме [PERSON] є батьком [PERSON]. встановлено судом при розгляді цивільної справи за позовом Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, про що наведено в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2014р., а тому цей факт не потребує доказування. Виходячи з того, що розбіжності в написанні прізвища батька і дитини, можуть призвести до порушення прав останнього, як то усиновлення, та інших прав суд, з урахуванням наведеного, вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація на виконання повноважень органцу опіки і піклування звернулася до суду із вимогами про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], за підстав того, що вона у зв'язку з психічним захворюванням не може розуміти та керувати своїми діями. Представник органу опіки і піклування Вітрик Л.Т. в судовому засіданні на вимогах заяви наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в ній. [PERSON] підтримала клопотання, і пояснила, що опікується [PERSON] і бажає намір взяти над нею опіку. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 05.11.2015 року №935, виконаного комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - судинна деменція (F01 за МКХ-10), за своїм психічним станом не може усвідомлювати (розуміти значення) своїх дій та керувати ними. Даний висновок засновано експертами на безпосередньому огляді хворого, та на детальному аналізі медичної документації щодо нього, кваліфікація експертів та їх регалії сумнівів не викликають, узгоджується висновок і з іншими наданими доказами, а тому суд визнає даний висновок і кладе його в основу рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу слід визнати недієздатною. Отже, заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Святошинський дитячий будинок-інтернат в інтересах вихованця дитячої установи [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу (заробітку) до досягнення сином повноліття та перераховувати аліменти на особистий рахунок [NUMBER] у Дарницькому відділенні № 5397/0489 Державного ощадного банку України в м. Києві, обґрунтовуючи свій позов тим, що інтернат є комунальною соціально-медичною установою, призначеною для перебування дітей, які потребують корекції розумового та фізичного розвитку. Батько [PERSON] не бере участі в утриманні дитини влаштованої до соціально-медичної установи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; причин неявки суду не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Святошинський дитячий будинок - інтернат звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про визнання недієздатним [PERSON], заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві, третя особа: [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON] перебуває в інтернаті з 17 вересня 2011 року, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу здоров'я вихованець не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є дитиною інвалідом внаслідок розумової відсталості, що підтверджується історією хвороби. Представник заявника просив задовольнити заяву на підставі статтей 39, 40, 41 Цивільного кодексу України, посилаючись на обставини викладені в ній. В судовому засіданні третя особа підтримала вказану заяву, представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника заявника, думку третьої особи та прокурора, який з врахуванням обставин справи вважав за необхідне заяву підтримати, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року (а.с. 3 - копія паспорту), наказом Святошинського дитячого будинку - інтернату від 16 вересня 2011 року № 95 зараховано до списку вихованців інтернату, як дитину інваліда (а.с. 4), довідкою від 18 листопада 2013 року № 865 Святошинського дитячого будинку - інтернату останній підтверджується, що [PERSON] є його вихованцем та є дитиною інвалідом (а.с. 6). [PERSON] має діагноз шизофренія згідно виписки з історії хвороби № 6608 КГК ПБ № 1 (а.с. 7). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 82 від 06 лютого 2014 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії (F20.00) і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с. 22-23). Згідно ч. 1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Приймаючи до уваги, що [PERSON] за своїм психічним станом в теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що у відповідності до ст.39 ЦК України є правовою підставою для визнання особи недієздатною, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved