Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача, визнання правочинів недійсними, визнання дій відповідачів протиправними - залишено без задоволення. Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, представник позивачки подав апеляційну скаргу. Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2014 року матеріали вищевказаної цивільної справи повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Позивачка та інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином про причини неявки суду не повідомили. Суд визнав можливим проводити розгляд вказаного процесуального питання за відсутності осіб, що у судове засідання не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає його розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У березні 2014 року [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом про захист прав споживача, визнання правочинів недійсними та дій відповідача протиправними. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом позивачкою не було сплачено судовий збір, оскільки свої вимоги остання обґрунтувала порушенням відповідачами ЗУ «Про захист прав споживачів» і на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. У травні 2014 року представник позивачки подав до суду заяву про зміну підстав позовних вимог та доповнив позовні вимоги, де просив суд визнати частково недійсним договір факторингу та дій відповідача неправомірними по укладенню даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, заява про зміну підстав позовних вимог та доповнення до позовних вимог не була обґрунтована порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому позивачкою не було сплачено судовий збір за подачу заяви немайнового характеру. Між тим, при ухваленні рішення яким позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення, суд не вирішив питання стосовно судових витрат. Відповідно до правила п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати суд розподіляє відповідно ст. 88 ЦПК України. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства у суді першої інстанції», визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру. Відповідно до правил статті 88 ЦПК у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача. Оскільки при ухваленні рішення за результатами вирішення спору по суті, судом у порядку ст. 88 ЦПК України не вирішено питання стосовно розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення відповідно до якого, стягнути з позивачки на користь держави суми судового збору за подачу позовної заяви з вимогами немайнового характеру у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved