Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 21.02.2019 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі1/4 (однієї четвертої) з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, а також просить стягнути на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що[INFO] у позивачки народилась дитина - [PERSON] , батьком якої є відповідач - [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає. Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що з вказаним позовом не можна погодитись, оскільки викладені в ньому факти не відповідають дійсності, оскільки він постійно займався вихованням дитини, її оздоровленням та забезпечував її матеріальне утримання, що робить і на теперішній час та буде здійснювати в майбутньому. Жодних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивачем суду не надано. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводи відповідача про те, що ніби-то він не повинен сплачувати аліменти, тому що приймає участь у оздоровленні доньки є неприйнятними, адже, витрати які несе відповідач на оздоровлення доньки не можна рахувати як аліменти, оскільки, законом чітко визначено, що такі витрати є додатковими витратами. Також зазначає, що жодних доказів щодо регулярногоперерахування позивачу коштів на утримання дитини, відповідачем не надано,більш того, відповідач не надає добровільно кошти наутримання дитинив розмірі який визначений ст. 181-183 Сімейного кодексуУкраїни. Позивач стверджує, що самотужки несе тягар по утриманню дитини, дбає про доньку, на власні кошти забезпечує її, але в даний час не працює,і їй надзвичайно складно самотужки утримувати доньку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задоволити. Не заперечувала факту надання допомоги відповідачем, разом з тим вказала, що ані розмір ані строки надання допомоги її не влаштовують, оскільки сплачувати аліменти регулярно відповідач почав лише після подання позову. Хоче щоб аліменти сплачувалися регулярно у встановленому судом розмірі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що надає допомогу добровільно, купує дитині речі, возить на оздоровлення. Просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 року справу передано для розгляду судді [PERSON] Ухвалою від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 24.04.2019 року розгляд справи розпочато за правилами загального позовного провадження. 07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 08.09.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 05.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судових засіданнях 02.11.2020, 11.12.2020р., 09.02.2021 були допитані свідки, які пояснили: Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач є його працівником близько 6 років і що йому відомо, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач купляє дитині одежу, продукти харчування, сплачує аліменти на її утримання, возив дитину на море. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач купляє дитині одяг, продукти харчування, забирає її до себе інколи на вихідні. Представником позивача у судовому засіданні було подано заяву щодо судових витрат відповідно до ст. 246, 270 ЦПК України. У судовому засіданні 09.02.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, встановив наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 22.07.2015 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 22.07.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 104. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 20.02.2019 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні матері (а.с.7). Відповідно до акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Лазоренко П. В.. від 20.02.2019 року в присутності [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживають її діти: - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вони знаходяться на утриманні матері (а.с.8). Відповідачем надано копії товарних накладних та чеків на придбання одягу, продуктів харчування та інших побутових речей. Також відповідачем надано чеки про перерахування на ім`я позивачки грошових коштів з призначенням платежу «аліменти». Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є особою працездатного віку, не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Крім того сам відповідач не заперечує щодо своєї можливості надавати аліменти на утримання дитини. Пояснення відповідача щодо відсутності доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивачем, суд оцінює критично, оскільки матеріалами справи встановлено, що в даному випадку саме позивачу, як матері дитини, разом з якою вона проживає, належить право стягнення аліментів на її утримання. Посилання відповідача на те, що ним добровільно здійснюється забезпечення дитини, а тому вважає відсутнім порушене право позивачки, що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів про укладення договору між сторонами з приводу сплати аліментів на дитину в порядку визначеному статтею 189 СК України. Відтак позивачка має право не погоджуватися з розміром та порядком здійснення витрат відповідача на дитину, і, відповідно, звернутися з позовом. Суд вважає, що доводи відповідача, що він допомагає матеріально утримувати дитину, шляхом купівлі дочці одягу, необхідних речей, продуктів харчування, предметів особистої гігієни заслуговують на увагу, але це було в минулому, а в даний час позивач наполягає на стягненні аліментів, оскільки її не влаштовує порядок і розмір таких аліментів і можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання, а тому суд вирішує питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини згідно заявлених позивачем вимог. При цьому, слід зазначити, що сплата відповідачем аліментів на утримання дочки, не звільняє його від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, такими як розвиток її здібностей чи інших потреб. Крім того, суд зазначає, що здійснені в рахунок виплат по аліментам платежі після звернення позивачки з позовом можуть бути зараховані відповідними органами ДВС в рахунок погашення заборгованості. Визначений позивачкою розмір аліментів буде розумним і справедливим, враховуючи матеріальний стан платника аліментів, стягувача аліментів та потреби на розвиток та утримання дитини. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача, проте останнім було подано заяву щодо судових витрат, відповідно до якої представник позивача позбавлений можливості на даний час надати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у праві і вказані докази будуть надані пізніше. Відтак, питання стягнення витрат по оплаті правничої допомоги не вирішується. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: approved