Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват-Банк» (Банк) звернувся до суду з первісним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.11.2008 року між Банком та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір б/н, згідно умов якого Позичальник отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 8 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. У відповідності до п.п.3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, Позичальник дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Позичальник дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.6.5. Умов надання банківських послуг, Позичальник повинна погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. При порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми боргу. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань за Договором, станом на 31.07.2014 року, утворилась заборгованість у розмірі - 19 520,15 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 11 824,92 грн.; - заборгованість за відсотками - 5 577,74 грн.; - штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 917,63 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення комісії - 949,86 грн. Зазначену суму заборгованості та витрати, пов'язані зі зверненням до суду, Позивач просить стягнути з Відповідача у судовому порядку. Під час розгляду справи [PERSON] надала зустрічний позов про розірвання укладеного Договору на підставі ст.652 ЦК України, внаслідок істотної зміни обставин. Зустрічні вимоги обґрунтовує тяжким матеріальним становищем, яке склалось у її родині, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, її чоловік був звільнений з роботи, та на даний час має тимчасові підробітки, утримує її і трьох дітей. Отриманих коштів не вистачає на погашення існуючої заборгованості за Договором, а подальше нарахування відсотків та штрафних санкцій перетнуть усі допустимі межі. На момент укладення Договору вона не могла передбачити зазначених обставин, тому просить розірвати цей Договір, зупинивши борг перед Банком у розмірі суми, визначеної судом за даним рішення. Під час розгляду справи представник Банку [PERSON] наполягала на задоволенні первісного позову у повному обсязі; у задоволенні зустрічного, - просила відмовити. У судовому засіданні [PERSON] погодилась з наявністю боргу за Кредитним договором, який виник у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, однак, просила суд у задоволенні вимог Банку в частині стягнення пені та штрафних санкцій - відмовити, застосувавши строк позовної давності; та наполягала на задоволенні зустрічного позову. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного, слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 26.11.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладено Договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 8 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що не заперечується сторонами. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. У відповідності до п.п.3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, Позичальник дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Позичальник дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, Позичальник повинна погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. При порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми боргу. Відповідно до вимог ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов Договору, Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.07. 2014 року, існує заборгованість у розмірі - 19 520,15 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 11 824,92 грн.; - заборгованість за відсотками - 5 577,74 грн.; - штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 917,63 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення комісії - 949,86 грн. що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.6-9). Отже, вимоги Банку в частині стягнення суми неповернутого кредиту та відсотків за його користування (11 824,92 + 5 577,74), є доведеними. Однак, у задоволенні решти вимог первісного позову, слід відмовити, оскільки частиною 2 cт.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано, відповідно і розмір її збільшується залежно від продовження порушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм ст.266, ч.2 ст.358 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Згідно заяви Позичальника, у разі порушення останнім строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми боргу. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що останнім днем погашення заборгованості за укладеним Договором є 27.08.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8 зворот), а з первісним позовом до суду Банк звернувся 02.09.2014 року, слід дійти висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату комісії та штрафів (фіксована частина та процента складова), оскільки такі вимоги заявлені поза строку позовної давності. Зустрічні вимоги [PERSON] про розірвання укладеного Договору на підставі ст.652 ЦК України, на думку суду, є недоведеними. Так, в обґрунтування застосування зазначеної норми Позивач за зустрічним позовом зазначає суттєве погіршення її матеріального становища, і як наслідок неможливість повернення кредитних коштів, розмір яких збільшується за рахунок процентів та штрафних санкцій, як істотну зміну обставин. Однак, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 УК України, при істотній зміні обставин. Враховуючи, що [PERSON] при належній завбачливості могла передбачити в момент укладення спірного Договору можливість зміни її матеріального положення, та беручи на себе певні обов'язки щодо повернення кредитних коштів у майбутньому, повинна була усвідомлювати та врахувати і ризики при їх повернення, слід дійти висновку про недостатність підстав для розірвання Кредитного договору, у розумінні ч.2 ст.652 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві - відмовлено, отже 243,60 грн. - судового збору, підлягають стягненню з Відповідача за первісним позовом, на користь Позивача за первісним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial