Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 1.Орган опіки та піклування виконавчий комітет Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - третя особа), про позбавлення батьківських прав. 2.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неповнолітня [PERSON] проживала з мамою та співмешканцем матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення № 38 від 20.08.2019 голови виконавчого комітету Української сільської ради дитину вилучено з сім`ї та влаштовано до Петропавлівської ЦРЛ, а згодом до сім`ї рідної тітки [PERSON] . Відповідач проживає разом із співмешканцем [PERSON] . Вони обоє проживають без реєстрації місця проживання, бо не мають паспортів громадянина України. Про біологічного батька дитини нічого не відомо, лише те, що його звати [PERSON] і наразі він знаходиться у місцях позбавлення волі за крадіжку. 20.08.2019 комісією проведено обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача, під час якого встановлено в кімнатах безлад, забруднені речі, постіль, посуд та інші предмети побуту. Комісія зробила висновок, що умови проживання незадовільні. Цього ж дня відповідач заявила, що готова написати письмову відмову від своєї дитини, тому що донька не бажає проживати з рідною матір`ю через постійні бійки, сварки та зловживання алкоголем дорослими членами родини вдома. 20.08.2019 орган опіки та піклування Української сільської ради у своєму висновку зазначив, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав стосовно її доньки [PERSON] , у зв`язку з чим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу. Стислий виклад позиції відповідача. 3. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. 03.03.2020 відповідачем подано заяву, у якій вона позов визнала у повному обсязі. Рух справи в суді. 4. Позов подано до суду 15 січня 2020 року. 5. Направлено 16 січня 2020 року запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 6. 24 січня 2020 року надійшла відповідь про адресу реєстрації відповідача. 7. Провадження у справі відкрито 11 лютого 2020 року. 8.Визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.03.2020. 9. 25 лютого 2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій замінено третю особу. Заяви, клопотання. 10. 03 березня 2020 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. 11. 03 березня 2020 року відповідачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги, викладені у позові, визнала у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. 12. Представник третьої особи - служби у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, надала письмові пояснення про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків. Інші процесуальні дії у справі. 13. Статтею ст.200 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3). Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу (ч.4). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у підготовчому засіданні ухвалив рішення. 14. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 15. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. 16.Неповнолітня [PERSON] проживала з відповідачем та співмешканцем матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .На підставі рішення № 38 від 20.08.2019 голови виконавчого комітету Української сільської ради [PERSON] вилучено з сім`ї та влаштовано до Петропавлівської ЦРЛ. 18. Розпорядженням голови Української сільської ради Петропавлівського району № 02-04-62 від 06.09.2019 [PERSON] тимчасово влаштовано до сім`ї рідної тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом умов проживання від 22 серпня 2019 року. 19. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] , офіційно не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки, притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Неодноразово фіксувалися випадки насильства в сім`ї. Про біологічного батька дитини майже нічого не відомо, лише те, що його звати [PERSON] і наразі він знаходиться у місцях позбавлення волі за крадіжку (зі слів відповідача), що підтверджується повідомленням про сім`ю, яка перебуває у складних обставинах від 02.04.2019, актом оцінки потреб сім`ї від 03.04.2019, планом соціального супроводу сім`ї, довідкою - характеристикою № 86/09/01 від 24.09.2019, протоколом бесіди від 20.08.2019, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 311643 від 03.04.2019. 20.Згідно з характеристикою неповнолітньої [PERSON] , виданою Троїцьким НВК «Загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» дитина проживала з сім`єю матері та її співмешканця. Відповідач у шкільному житті доньки не приймала участі, досягненнями дитини не цікавилась. 21. Обстеженнями житлово-побутових умов проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що будинок складається з трьох житлових кімнат. Кімнати облаштовані меблями: дві шафи, два стола, три ліжка, телевізор. В кімнатах безлад, забруднені речі, постіль, посуд та інші предмети побуту. Комісія зробила висновок, що умови проживання незадовільні, потребують ретельнішого догляду за помешканням, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.01.2015, 15.02.2015, 16.10.2015, 10.02.2016, 12.10.2016, 13.10.2017, 20.08.2019, 12.04.2019, 22.08.2019. 22. Відповідач 24.09.2019 подала голові органу опіки та піклування заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, бо донька не бажає проживати з нею через постійні бійки, сварки та зловживання алкоголем дорослими членами родини вдома. 23. 20.08.2019 орган опіки та піклування Української сільської ради розглянув питання позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її доньки [PERSON] і прийняв рішення, що з метою захисту прав та інтересів дитини доцільно позбавити її батьківських прав. Мотивована оцінка доводів учасників справи. 24. Отже, відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки: офіційно не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, житлово-побутові умови проживання дитини незадовільні. Відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. У її родині фіксувалися випадки насильства в сім`ї. Місце перебування біологічного батька дитини невідоме. У шкільному житті доньки відповідач участі не приймала, досягненнями дитини не цікавилась. Відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, а її донька не бажає проживати з нею через постійні бійки, сварки та зловживання алкоголем дорослими членами родини вдома. Не визнані права, за захистом яких мало місце звернення до суду. 25. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, який їй зобов`язані забезпечити батьки. За невиконання батьківських обов`язків, яке призводить до порушення прав дитини, особу може бути позбавлено батьківських прав тільки за рішенням суду, що і стало підставою для звернення до суду позивача як органу опіки та піклування. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 26. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 27. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 28. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 29. Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час мати проявляла байдужість до долі своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. 30. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч.1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2). 31. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). 32. Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). 33. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормою ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК). Розподіл судових витрат. 34. На підставі п.14 ч.2 ст.3 судовий збір не справляється за подання заяви про захист малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону здійснюють органи опіки та піклування. Позивача згідно з п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 35.Позивачем заявлено дві позовних вимоги, одна немайнового характеру та одна майнового характеру. Згідно з ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. 36. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 2218 грн., отже ціна позову складає 1779 х 50/100 х 6 місяців = 6654 грн.. 37. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру позивач повинен сплатити 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 38. Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за позовну вимогу майнового характеру та позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 840 гривень 80 копійок + 840 гривень 80 копійок = 1681 грн 60 коп. Висновок суду по суті позову. 39. Таким чином, позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтована доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам неповнолітньої [PERSON] , визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує прав та інтересів інших осіб. 40. Крім того, виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як мати дитини, незважаючи на позбавлення її батьківських прав, повинна утримувати її і має таку можливість, будучи працездатною, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь опікуна, який буде призначений органом опіки та піклування, теж підлягає задоволенню. Резолютивна частина рішення. 41. На підставі викладеного,

Outcome: approved