Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2013 року у справі №2602/2831/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, постановлено: «Позов задовольнити частково. Стягнути з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) 5379 грн. 69 коп., судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп., а всього 5594 (п»ять тисяч п»ятсот дев»яносто чотири) грн. 29 коп.; в решті позову відмовити». Представником позивачки [PERSON] - [PERSON] 23.10.2013 року було подано заяву від 21.10.2013 року про постановлення у даній справі додаткового рішення в частині покладення на відповідачку [PERSON] понесених позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. В судове засідання 29.01.2014 року представником позивачки [PERSON] - [PERSON] подано заяву від 22.01.2014 року, якою останній просить заяву про постановлення додаткового рішення розглядати за відсутності позивачки та її представника, підтримуючи вимоги заяви. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, вважаючи, що правові підстави для задоволення заяви відсутні, адже вона повністю не погоджується з позовом позивачки. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши вимоги заяви представника позивачки та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні вимоги позивачки в частині стягнення на її користь з відповідачки [PERSON] суми 1000,00 грн., як понесених позивачкою судових витрат - витрат на правову допомогу, має бути відмовлено, виходячи з наступного. Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, за змістом договору про надання правової допомоги від 08.04.2013 року (п.3.1 Договору - а.с.58), «за надані послуги Замовник сплачує адвокату гонорар у розмірі 1000,00 грн.»; представником позивачки - адвокатом [PERSON] на підтвердження факту проведення оплати позивачкою суми 1000,00 грн. надано квитанцію від 08.04.2013 року, складену та підписану представником, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] зазначену суму гонорару готівкою (а.с.59); іншої документальної форми підтвердження понесення таких витрат позивачкою, належного розрахунку понесених позивачкою витрат на правову допомогу, до матеріалів справи не надано. За встановлених обставин, суд вважає, що позивачкою не надано документального підтвердження факту понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., тому в задоволенні вимоги в частині стягнення на її користь з відповідачки [PERSON] суми 1000,00 грн. має бути відмовлено.

Outcome: dismissed