Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав стосовно сина [PERSON],[INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач не навідує своєї дитини, яка перебуває в КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини», не цікавиться фізичним розвитком, не приймає жодної участі у вихованні та утриманні. Така поведінка відповідача свідчить про ухилення її від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини та є підставою для позбавлення її батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку з дня подання заяви до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Прокурор, з врахуванням інтересів дитини, не заперечує відносно задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що дає підстави визнати її неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у її відсутності з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. На утриманні в КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» перебуває дитина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному державному забезпеченні. Батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної РАЦСу реєстраційної служби Тернопільського управління юстиції. [PERSON] написала відмову від новонародженої дитини у лікувальній установі про що складено акт про покинуту новонароджену дитину від 18.06.2013року. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 26.06.2013року [PERSON] звернулась із заявою про передачу їй на виховання новонародженої дитини та влаштування дитини [PERSON] на шість місяців у КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» у зв'язку із важким матеріальним становищем. Дане питання розглядалося на засіданні опікунської ради від 12.07.2013року. Мати [PERSON] на засідання опікунської ради не з'явилася. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17.07.2013року за №766, [PERSON], [INFO] влаштовано в КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». Згідно інформації адміністрації КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» мати та рідні не цікавилися станом здоров'я та вихованням [PERSON], [INFO], що стверджується актом від 13.02.2014року. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.03.2014року за №279, [PERSON] не виконує батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] та самоусунулася від його виховання, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов для його нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідачем не представлено суду доказів того, що вона за своїм станом здоров'я чи у зв'язку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обов'язків по утриманню дитини. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, який слід вважати задовільним, матеріальне становище відповідача та дитини, тому вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні та утриманні дитини відповідач суду не надала. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved