Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.06.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10160,19 грн., що складається з: 1493,50 грн. - заборгованість за кредитом; 7706,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 460,01 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, але до суду надано письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.06.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник повинен щомісяця надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією, а також іншими витратами згідно умов. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 31.08.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному по всім нарахуванням розмірі 10160,19 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Враховуючи, що в порядку ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 460,01 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial