Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2013 року позовні вимоги МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 12 819,95 грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн., а всього - 13 049,35 грн. В решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі відповідачка [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у межах строків позовної давності - з 02 квітня 2010 року по 02 квітня 2013 року. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту, складеного співробітниками позивача, заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання станом на 01 вересня 2011 року становить 19 447,30 грн. Відповідно до виписки за особовим рахунком [NUMBER] на ім'я [PERSON], заборгованість за послуги з теплопостачання становить 19 447,3 грн. Вказаний розрахунок свідчить про несплату відповідачами отриманих послуг за період з жовтня 2002 року по липень 2011 року включно. Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] на ім'я [PERSON], станом на 01 травня 2013 року за відповідачами рахується борг в розмірі 20 176,87 грн. Відповідачем [PERSON] була подана заява, в якій вона просила застосувати строк позовної давності, яку суд задовольнив на підставі ст. 257 ЦК України. 18 червня 2010 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів суми боргу в розмірі 16 668,20 грн.; 06 вересня 2010 року судовий наказ було видано. 01 лютого 2011 року відповідачі звернулись до суду із заявою про скасування судового наказу від 06 вересня 2010 року, який 18 лютого 2011 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська був скасований. Виходячи з того, що відповідачі належним чином не виконували зобов'язання по оплаті за послуги з теплопостачання, суд, на підставі ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 64, ч. 1 ст. 68 ЖК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за період з вересня 2007 року по 01 травня 2013 року в розмірі 12 819,95 грн., з урахуванням сплачених відповідачем [PERSON] 24 травня 2013 року 500 грн., відмовивши про стягнення заборгованості за період з 10 лютого 2004 року до 06 вересня 2007 року, застосувавши строк позовної давності на підставі ст. 257 ЦК України. Але із висновками суду в частині визначення періоду заборгованості та його розміру погодитись не можна, оскільки суд не в повній мірі врахував наявні у справі докази. Позивач вже звертався у червні 2007 року до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів заборгованості за надані послуги. Судовий наказ був виданий 06 вересня 2010 року. Але за заявою [PERSON], ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2011 року він був скасований. Вже із позовом підприємство звернулося до суду 29 березня 2013 року. Відповідно до розрахунку, розмір заборгованості відповідачів за надані позивачем комунальні послуги, становить 20176,87 гривень станом на 01 травня 2013 року. А тому в межах строків позовної давності із червня 2007 року до 01.05.2013 року розмір боргу складає 13319,95 гривень (20176,87 гривень - 6856,92 гривень) (а.с.31-33). Крім того, відповідачами надані квитанції про оплату підприємству за комунальні послуги, за період 2010-2013 роки, на загальну суму 12179,61 гривень (а.с.19-23,35). Позивач ці платежі враховував як погашення минулої заборгованості, в тому числі і за межами строків позовної давності, тоді як відповідачі не надавали згоду на це, та зазначали у квитанціях, що ці платежі є поточними за конкретно визначений період. А тому із суми боргу 13319,95 гривень в межах строків позовної давності із червня 2007 року до 01.05.2013 року, необхідно вирахувати проведені платежі на суму 12179,61 гривень. Таким чином, із відповідачів належить стягнути лише заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 1140,34 гривень (13319,95 грн. - 12179,61 грн.). Крім того, приписами ст.88 ЦПК України не передбачене солідарне стягнення судових витрат із сторін. А тому оплачений позивачем судовий збір у розмірі 229,4 гривень необхідно стягнути у рівних частинах із всіх відповідачів, тобто по 45 гривень 88 копійок із кожного. Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують висновки суду в частині визначення періоду заборгованості та його розміру, а також порядку розподілу судового збору, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України наявні підстави для зміни судового рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial