Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 29 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на земельну ділянку та на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Під час розгляду справи в судовому засіданні, позивач зменшив позовні вимоги, в частині визнання права власності на земельну ділянку та просив визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку ,в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Вона була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . У 2010 році коли мати захворіла та не змогла сама забезпечувати умови свого життя, він переїхав за місцем реєстрації та мешкання матері. Вони розпочали проживати разом, останні 4 місяця перед смертю його мама потребувала сторонньої допомоги так як була безпорадна ,хворою на середцево судину недостатність. Також пояснив, що він не був зареєстрований за місцем постійного проживання матері, але фактично проживав з нею до дня її смерті. Коли мати померла, у 2019 році він здійснив її поховання. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на Ѕ частину житлового будинку та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку від 13 березня 1993 року. Заповіту померла не залишила. Враховуючи, що вони з мамою мешкали разом він вважав, що спадщину прийняв. Він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті матері, йому було відмовлено, в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, а також в зв`язку з тим, що не був зареєстрований разом з матір`ю на час відкриття спадщини. За таких обставин він вимушений звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд, встановити факт постійного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на 2/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області, в судовому засіданні, проти задоволення зменшених позовних вимог [PERSON] не заперечував. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 01 лютого 2021 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 лютого 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів, та інших спадкодавців після смерті [PERSON] , а також до Центральної районної лікарні для з`ясування її стану здоров`я. 8 квітня 2021 року до суду надана заява [PERSON] , про відмову від спадщини на користь позивача. Ухвалою суду від 8 квітня 2021 року витребувані докази з нотаріальної контори, а саме заповіт складений [PERSON] від 19 грудня 2017 року. 20 квітня 2021 року позивачем надана заява про зменшення позовних вимог в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області, в судовому засіданні, проти задоволення зменшених позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого Шевченківським ЗАГС Харківської області від 31 січня 1962 року) вбачається, що позивач [PERSON] народився, [INFO] в с.м.т.Шевченкове Харківської області, його матір`ю вказана відповідно: [PERSON] . Свідоцтвом про смерть ( [NUMBER] яке видане повторно Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 09 жовтня 2020 року) засвідчено той факт, що мати позивача [PERSON] , померла [INFO] . За своє життя [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку ( серія ХР № 128884 від 17 червня 2004 року) , кадастровий номер 6325755000:02:001:0060. З наданого нотаріальною конторою копії заповіту від 19 грудня 2017 року вбачається, що земельну ділянку площею 4.8032 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325755000:02:001:0060, [PERSON] заповідала [PERSON] . В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, щодо вказаної земельної ділянки, враховуючи наявність заповіту. Відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 1993 року, [PERSON] мала у власності житловий будинок на 2/3 частини за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-17). З довідки №3971 Шевченківської селищної ради Харківської області від 09 жовтня 2020 року вбачається, що згідно домової книги гр. [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . Відповідно до довідки №01-17/355 Шевченківської ЦРЛ Харківської області від 19 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] з 2006 року знаходилася на обліку у сімейного лікаря КНП «Шевченківський ЦПМСД» з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст..2 ст, ризик високий.ІХС: дифузний кардіосклероз, СН ЦА ст. Диформуючий остеоартроз колінних суглобів. Згідно відповіді №594/02-17 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 16 жовтня 2020 року, позивачу відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, так як він пропустив строк для прийняття спадщини та не був зареєстрованим разом з матір`ю на час відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що родину [PERSON] знають тривалий час. Вони є мешканці одного населеного пункту. Засвідчили, що [PERSON] є сином [PERSON] , який мешкав в [ADDRESS] належному його матері більше як 5 років. Остання була особою похилого віку, хворіла, останні роки знаходилася прикутою до ліжка та потребувала сторонньої допомоги, яку надавав син [PERSON] . Після смерті [PERSON] останній здійснив її поховання. Враховуючи надані до суду докази, відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень позивача, свідків, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини [PERSON] мещкав разом зі своєю матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист. Щодо вимог встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини , суд дійшов такого висновку. Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 єстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем млютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реожуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. На підставі наданих суду доказів, пояснень свідків, приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву в цієї частині. Щодо вимог спадкування після смерті [PERSON] , суд дійшов наступного. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. За приписами ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до положень ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Як зазначалось вище та підтверджується показаннями свідків, належними та допустимими доказами [PERSON] на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців не подавав. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову (зави) відповідачем (заінтересованими особами). Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати. Судові витрати, суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved