Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що на протязі останніх п`яти років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дочка. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю, не працює, кошти на потреби сім`ї не дає. Крім цього, позивачка зазначає, що їхня дочка повинна проживати разом з нею. Вона займається її розвитком, вихованням. Відповідач не має постійної роботи, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитися на вихованні дочки. Вважає, що проживання дитини з матір`ю є для дитини більш прийнятним. Зазначає, що відповідач декілька раз висловлювався з погрозами в адрес позивачки, що забере дочку до себе. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його права та обов`язків щодо їхньої дочки. Разом з тим враховуючи ту обставину, що відповідач останні три роки не надає кошти на потреби сім`ї, тому вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дочки. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 травня 2011 року виконавчим комітетом Любинцівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис №2; визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі, що становить 1/4 від усіх доходів [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дочкою повноліття Відповідач не скористався правом на подання відзиву. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю покликаючись на викладені у позові обставини та просить суд розглянути справу у відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачкою подано клопотання про долучення доказів (а.с.16). Відповідачем подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.25-26). Представником третьої особи подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.07.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.9-10). 29.07.2020 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.12). Ухвалою від 08.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.13-14). Ухвалою судового засідання від 21.01.2021 відкладено розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.32). З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.10.2011 серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 травня 2011 року виконавчим комітетом Любинцівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 27.02.2020 серії [NUMBER] (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №27 від 05.02.2021 «Про затвердження висновків про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] та про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] » затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с.40). Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.41-42). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявності у сторін дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя та неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Що стосується вимог про визначення місця проживання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. За змістом\~статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~статті 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2021\~з 1 січня 2021 року - 2395 грн,. Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III). Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, більше трьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання дочки [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] . Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю. Суд також враховує, що за місцем проживання позивачки створені необхідні умови для розвитку дитини, вона працевлаштована та отримує регулярний дохід, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. При вирішенні\~питання про\~стягнення аліментів,\~судом встановлено,\~що відповідач\~не виконує\~обов`язоки щодо\~утримання дитини,\~не надає\~кошти на\~її утримання,\~є особою\~працездатного віку. Відомостей про\~перебування на\~його утриманні\~інших осіб,\~так як\~і поважності\~причин,\~які унеможливлюють\~сплату аліментів\~суду не\~надано. Крім цього, враховуючи витрати, які необхідні для утримання і виховання дитини, та зважаючи на необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дочку [PERSON] (в розмірі 1/4 від усіх доходів) суд вважає підставними. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини, створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, покладено на обох батьків, а не на одного з них, і саме обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та на користь позивачки за інші дві вимоги судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 161, 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved