Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.12.2004 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом нею. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. З того часу вони спільно не проживають та не підтримують будь-яких стосунків, малолітній син знаходиться на її утриманні. З метою духовного розвитку та для відпочинку вона має намір в період літніх канікул поїхати в Італію, а саме м. Імолу для покращення здоров`я сина та отримання ним позитивних емоцій. Кошти для цієї туристичної поїздки вона забезпечує самостійно. Виїзд сина разом з позивачем до країн Європейського Союзу сприятиме розширенню його світогляду, добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як він цікавиться багатьма речами, займається в музичній школі, фізично та морально поїздка змінить його, пристосує до комунікабельності, вивченню мови, розширенню кругозору. Однак, надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон відповідач відмовляється. Тому, враховуючи інтереси дитини, безпідставну відмову відповідача у наданні зазначеного дозволу, позивач просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України малолітнього сина сторін [PERSON] , в її супроводі або супроводі [PERSON] , без згоди та супроводу відповідача на період з 01.07.2019 року по 31.08.2019 року в Угорщину, Республіку Словенія, Італійську Республіку. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 30.05.2019 року представник позивача [PERSON] . подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 29). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с. 27, 28). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 15.05.2019 року представник третьої особи [PERSON] пояснила, що позов підлягає задоволенню, оскільки це відповідатиме інтересам малолітнього сина сторін. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26.11.2010 року, ухваленим в справі № 2-2800/2010, яке набрало законної сили 20.12.2010 року, шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням місце проживання сина сторін [PERSON] визначено з позивачем (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 14.06.2017 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » , актовий запис № 29 (а.с. 10). Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено в ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї ООН 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з правилами ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підставі наведеного, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вищевказаних Правил,

Outcome: approved