Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №160 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 3/3 в м. Одесі, яка є власністю відповідачів, для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11259174000 від 27 листопада 2007 року в розмірі 82\~601,63 долари США, що за курсом НБУ, станом на 01 грудня 2014 року становить 1\~243\~684,26 гривень - заборгованість по кредиту та процентам і 18\~434,50 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, та просить встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності, а саме, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої субєктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. При цьому представник позивача посилається на те, що 27 листопада 2007 року між АКІБ (ПАТ) «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11259174000, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 90\~600 (девяносто тисяч шістсот) доларів США, на строк не пізніше 27 листопада 2037 року, під 12,2 % річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 27 листопада 2007 року позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали Договір іпотеки, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку: квартиру, №160 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 3/3 в м. Одесі, загально площею 65,9 кв.м., житловою - 42,3 кв.м., що належить Іпотекодацям на праві власності. В звязку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, зважаючи на невиконання відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вважає, що вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останніх, за рахунок предмету іпотеки, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень. Представник позивача до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11259174000, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 90\~600 (девяносто тисяч шістсот) доларів США, під 12,2 % річних. Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно Додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 листопада 2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобовязався сплачувати проценти у порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору. Відповідно п.4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту, та/або процентів, та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 27 листопада 2007 року позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали Договір іпотеки, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку: квартиру, №160 по вул. 25-ої Чапаєвської дивізії, 3/3 в м. Одесі, загальною площею 65,9 кв.м., житловою - 42,3 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 23 лютого 1998 року. Умовами Договору іпотеки встановлено, що предмет іпотеки забезпечує в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань відповідача [PERSON] перед позивачем за кладеним кредитним договором. Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Договору іпотеки у разі порушення будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно розрахунку, станом на 01 грудня 2014 року, позичальник має заборгованість за договором кредиту в розмірі 82\~601,63 долари США, що за курсом НБУ, станом на 01 грудня 2014 року становить 1\~243\~684,26 гривень та 18\~434,50 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких: кредитна заборгованість - 73\~194,91 доларів США, що еквівалентно 1\~102\~052 (один мільйон сто дві тисячі пятдесят дві) гривні 79 копійок, кредитна заборгованість по процентам - 9\~406,72 доларів США, що еквівалентно 141\~631 (сто сорок одна тисяча шістсот тридцять одна) гривна 46 копійок, пеня за прострочення сплати по кредиту - 5\~624 (пять тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 93 копійки, пеня за прострочення сплати процентів - 12\~809 (дванадцять тисяч вісімсот девять) гривень 57 копійок. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, 08 вересня 2014 року відповідачам було направлено Вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк і термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Положенням абзацу 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року) встановлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Положенням ст. 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У звязку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved