Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси суду від 20 липня 2020 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] відшкодування коштів, виплачених потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 51 214,94 грн. згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відпові дальності. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Постановою Черкаського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2020 року змінено в частині визначення розміру коштів, що підлягають відшкодуванню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] , зменшивши його до 51132,77 грн. В решті рішення суду залишено без змін. 21 грудня 2020 року представник позивача адвокат Бабіч Т.Г. звернулась до суду з заявою про постановлення додаткового рішення в якій просить суд стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» 3% річних в сумі 3440, 94 грн., інфляційні збитки в сумі 5341,62 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 10 січня 2021 року представник відповідача скерував до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтував тим, що представник позивача порушила вимоги ст. 141 ЦПК України, крім того сума гонорару адвоката є значно завищеною, оскільки справа є не складною, а спектр робіт, що був проведений адвокатом є надуманим задля збільшення свого гонорару. Також не надано документального підтвердження оплати правничої допомоги. Інфляційні витрати та 3 % річних не підлягають у задоволенні, оскільки дані витрати не відшкодовуються страховою компанією відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В судове засідання сторони, треті особи не з`явились, про час та мсіце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, загальний розмір яких становить 9100,53 грн. Оскільки стосовно вказаної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, даний недолік необхідно усунути шляхом постановлення додаткового рішення. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) Судами встановлено, що 14 лютого 2019 року відповідачем було відмовлено у надісланій у січні 2019 року вимозі позивача відповідно до умов договору страхування про компенсування страхувальнику сплачену ним потерпілим особам шкоду по страховому випадку в розмірі 99 355,25 грн., хоча позивач набув права вимоги до відповідача як боржника за полісом № АІ/7749829 від 27 березня 2015 року на суму відшкодування 51132,77 грн. Таким чином відповідачем з лютого 2019 року допущено прострочення грошового зобов`язання по виплаті відшкодування 51132,77 грн., тому відповідно до ст. 625 ЦК України позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період прострочення підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного розрахунку. До стягнення з відповідача підлягають 3% річних за період прострочення 523 днів з 14.02.2019 р. по 20.07.2020 р. (день постановлення судового рішення): 3%/100%/365* 523*51132,77 грн. = 2 195.66 грн. До стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати за період прострочення з 14.02.2019 р. по 20.07.2020 р. : 51132,77*100.5*100.9*101*100.7*99.5*99.4*99.7*100.7*100.7* 100.1*100.2*99.7*100.8*100.8*100.3*100.2*99.4 - 51132,77 = 2 392.98 грн. Крім того, судовим рішенням не вирішено питання щодо судових витрат на оплату витрат на правничу допомогу, даний недолік необхідно усунути шляхом постановлення додаткового рішення. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем доданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу в сумі 12 200 грн. Вирішуючи вимогу про відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з частковим задоволенням його позову, суд виходить з такого. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На оплату правничої допомоги позивачем мають бути понесені згідно з додатковою угодою від 28 січня 2019 року до договору про надання правничої допомоги від 28.01.2019р. ( а.с.40 т.1) за надання консультацій - 200 грн. (погодинна оплата), підготовка документів для подачі позову, збір доказів (піготовка листів, запитів) 500 грн. (фіксована сума за кожний документ), вивчення документів - 500 грн.( погодинна оплата), складання позовної заяви 2000 грн. фіксована сума, подання заяв (клопотань, інших процесуальних документів ) суду - 500 грн. фіксована сума за один докумнет, представництво інтересів клієнта в суді першгої інстанції - 6000 грн. фіксована сума + 1200 грн. за кожне наступне судове засідання за участю адвоката, ознайомлення з матеріалами справи в суді - 500 грн. (погодина оплата). Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат ( а.с.43 т.1) орієнтовний розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 12 000 грн. Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги, а саме позовну заява з додатками за підписом адвоката Бабіч Т.Г., у тому числі всі копії документів завірені представником позивача з дотриманням положень статті 177 ЦПК України, також адвокат Бабіч Т.Г. брала участь в судовому засіданні, яке проводилось 22.07.2019 р. згідно протоколу судового засідання, подавала клопотання про залучення третіх осіб від 06.06.2019р., клопотання про розгляд справи у відсутність позивача від 26.05.2020 , 18.06.2020 р. Таким чином з огляду на умови договору про надання правової допомоги від 28 січня 2019 року, враховуючи складання і підписання адвокатом позовної заяви та заяв з процесуальних документів від імені і в інтересах позивача у справі, участь адвоката в судовому засіданні суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу, що будуть понесені позивачем в сумі 10 000 грн. (складання позовної заяви - 2000 грн., підготовка досудової вимоги до страхової компанії - 500 грн., складання клопотань (заяв) - 3*500=1500, представництво в суді першої інстанції - 6000 грн.) є реальними, підтвердженими матеріалами справи. При цьому суд враховує, що розмір гонорару адвоката у цій частині встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Суд також виходить з того, що виконання адвокатом Бабіч Т.Г. вказаних у договорі про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача та доводи відповідача щодо необґрунтованості даних робіт чи неспівмірності їх вартості не підтверджені об`єктивним доказами, а тому клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення. Що стосується доводів представника відповідача про те, що не надано документального підтвердження оплати правничої допомоги суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Отже, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20. Враховуючи викладене, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача на правничу допомогу в сумі 10000 грн. підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 51132,77 * 100 % / 106 753,78 грн. = 4800 грн.

Outcome: approved