Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року здійснено поділ спільного майна подружжя шляхом виділу в натурі [PERSON] майна на загальну суму 16000грн. та [PERSON] на таку ж суму. Визнано право власності по ? частині автомобіля ВАЗ-2170, 2006 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 49598,55грн. за [PERSON] та [PERSON] без його реального поділу і автомобіль залишено у їх спільній частковій власності. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто судовий збір в розмірі 243,60грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 275грн.. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити рішення суду, виділивши відповідачу легковий автомобіль ВАЗ-2170, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в натурі , на її користь стягнути грошову компенсацію за різницю в долях в сумі 24 635грн.. Зазначила, що суд необґрунтовано додав до складу виділеного в натурі майна легковий автомобіль та залишив його в загальному користуванні, визнав за кожним право власності по ? ідеальної частки легкового автомобілю. Спільне користування легковим автомобілем неможливо, оскільки вона не має прав на водіння автомобілем, самостійно ним ніколи не користувалась. Між нею та відповідачем склались неприязні стосунки, тому спільне користування автомобілем неможливе. Вказує, що судом не враховано положення п.2.1. рішення Конституційного Суду України №17-рп/2012 від 19.09.2012р., відповідно до якого поділ майна, яке є обєктом прав спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у випадку неділимості присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової або матеріальної компенсації його долі. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою сторонами особисто та рекомендованими повідомленями про вручення повісток(а.с.85). Від [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин. Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Визнавши ідеальні частки подружжя на автомобіль без його реального поділу, залишивши вказане майно у спільній частковій власності сторін, суд першої інстанції виходив з того,що сторонами попередньо не внесено на депозитний рахунок суду суму компенсації. Між тим, такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Згідно з п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 березня 1995 року по 22 жовтня 2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За час спільного сімейного життя вони придбали майно, в тому числі і легковий автомобіль марки ВАЗ-21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. Згідно експертного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля складає 49598,55 грн., що не оспорюється сторонами. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і кожному належить ? його частина. Звертаючись з позовом про поділ спільно нажитого майна, [PERSON] просила розподілити спільно нажите майно, залишивши автомобіль відповідачеві, а їй стягнути компенсацію її частки, оскільки вона не має прав на керування автомобілем і не зможе його використовувати, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки. Між тим, суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, не звернув уваги на вище зазначені положення закону.Установивши, що спірний автомобіль є спільною власністю подружжя, суд залишив поза увагою той факт, що позивачка у позовній заяві просила стягнути з відповідача її долю у грошовому еквіваленті із спільної власності, а тому обов'язкова згода другого із подружжя в цьому випадку законом не передбачена, як і не вимагається попереднього внесення на депозитний рахунок суми в рахунок компенсації. Оскільки спірний автомобіль є спільною власністю подружжя і є неподільною річчю, позовні вимоги зводилися до того, щоб автомобіль залишити відповідачеві, а позивачці стягнути компенсацію її частки, так як вона не має прав на керування автомобілем і не зможе його використовувати, та між сторонами склалися неприязні стосунки, то він повинен бути виділеним одному з подружжя,а саме підлягає залишенню відповідачеві так як автомобіль зареєстровано на останнього,він ним керує та має права на управління. Позивачка ж не може керувати автомобілем і прав на управління не має. За встановлених обставин рішення суду в частині розподілу автомобіля підлягає зміні з виділенням автомобіля в натурі одному з подружжя. З урахуванням зазначеного, для захисту прав позивачки з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація ? частки вартості автомобіля у спільному майні подружжя в сумі 24799,27 грн. та виділенню в натурі відповідачу на праві приватної власності із спільної власності подружжя автомобіля марки ВАЗ-21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ВАЗ-21043. В іншій частині рішення не оскаржується, а тому його законність не перевірялася.

Outcome: approved