Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 29 від 01 лютого 2016 року , укладений між ним та Любашівською селищною радою. В обґрунтування вимог, позивач вказує на те, що в договорі відсутня істотна умова: кадастровий номер земельної ділянки, що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що рішенням Любашівської селищної ради від 29 січня 2014 року № 2498-VI був затверджений нормативний акт регуляторного впливу Порядок оформлення короткострокової оренди (до одного року) земельних ділянок із земель, що належать до державної та комунальної власності на території Любашівської селищної ради. Метою цього Порядку було впорядкування неврегульованих земельним законодавством відносин між власником земельних ділянок Любашівською селищною радою та особами, які фактично безоплатно користуються земельними ділянками в період оформлення технічної документації на землю. 22 грудня 2007 року позивач зареєстрував своє право власності на приміщення , які розташовані по [ADDRESS] , тобто він є землекористувачем, який згідно пункту «в» ч.1 ст.96 ЗК України, зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату за землю. Оспорюваний договір оренди був укладений строком на 1 рік, за цей період позивач повинен був виготовити технічну документацію на земельну ділянку, але він лише 23 вересня 2019 року звернувся до Любашівської селищної ради про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. Рішенням від 21 січня 2021 року № 301 Любашівська селищна рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди терміном 7 років та зобов`язала [PERSON] укласти договір оренди терміном на 7 років. Відповідач відповідь на відзив не надав. Представник позивача [PERSON] позов підтримала із підстав , викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, а також просила застосувати строки позовної давності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 29 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.20). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем Любашівською селищною радою Одеської області укладено договір оренди землі № 29 від 01 лютого 2016 року. Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець - Любашівська селищна рада надає, а Орендар - [PERSON] приймає в короткострокове платне користування земельну ділянку площею 3794 кв.м, розташовану за адресою [ADDRESS] . (а.с.11). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Частиною четвертою\~статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої\~статті 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема\~\~Законом України «Про оренду землі». Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відповідно до приписів ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.3 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Право оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки № 29 від 01 лютого 2016 року , укладений між Любашівською селищною радою Одеської області та [PERSON] , не зареєстровано. Згідно з ч.1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання\~\~в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. На підставі\~ст. 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до\~ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», такі умови договору як кадастровий номер земельної ділянки є істотними умовами договору. Отже, враховуючи викладене, судом встановлено, що зміст договору оренди землі суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відсутня істотна умова, а саме кадастровий номер земельної ділянки та договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, а укладався з метою отримання позивачем в подальшому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, також право на оренду землі на підставі договору оренди від 01 лютого 2016 року не зареєстровано, як-то передбачено ст.126 ЗК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору недійсним є обґрунтованими. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. З даного приводу суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду 29 січня 2021 року, а дізнався про порушення свого права, тобто, про наявність спірного договору оренди 1 лютого 2016 року, що в розумінні частини 1\~ст. 261 ЦК України\~є моментом початку перебігу строку позовної давності. Отже позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, встановленого\~ст. 257 ЦК України.\~ Частинами 3-5 ст.267 ЦК України встановлено ,що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.\~\~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.\~\~Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимогу позивача щодо поновлення строку звернення до суду та визнання поважними причини його пропуску через хворобу та тривалий період лікування, через що він не міг звернутися до суду вчасно, про що подано виписки з медичної карти за 2019-2020 роки (а.с.55-63). Твердження представника відповідача щодо неповажності визначених позивачем причин, суд не бере до уваги, адже вони не спростовують надані позивачем письмові докази, не встановлюють їх неналежність та недопустимість. Враховуючи наведене вище, суд визнає поважними причинами пропуску позовної давності у спорі і вважає за необхідне поновити строк на подання позову за захистом цивільних прав. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до змісту вимог ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень, проте представник позивача просив залишити витрати за позивачем. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного ,

Outcome: approved