Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості станом на 22.05.2013 р. в розмірі 75150,89 грн. за кредитним договором № DNABRX15100040 від 05.11.2007 р., який складається з заяви відповідача разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифами позивача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за укладеним договором відповідач отримала кредит у розмірі 9584,80 грн. зі сплатою 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією. У зв'язку з чим заборгованість становить 75150,89 грн., яка складається з: - 9584,82 грн. - заборгованості за кредитом; - 1285,40 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; - 2760,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 57465,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3554,80 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в черговий раз у судове засідання не з'явився про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. За заявою поданою представником відповідача 23.10.2017 року про застосування строку позовної давності, під час укладання кредитного договору відповідач не була ознайомлена з фактом збільшення строку позовної давності, договір про збільшення строку позовної давності не підписувала, а у заяві позичальника відсутні будь-які відомості про зміну тривалості строку позовної давності. Судом за наслідками дослідження доказів встановлено наступне. За заявою Позичальника № DNABRX15100040 від 05.11.2007 року [PERSON] просить надати їй строковий кредит у сумі 9584,82 грн., на 24 місяці з 05.11.2007 року по 05.11.2009 року (включно), з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 115,02 грн., Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати з 05 по 10 число кожного місяця у сумі 566,96 грн. В суму платежу включається заборгованість за кредитом, відсотків, винагороди і комісії. [PERSON] ознайомилася та згодна із Умовами надання споживчого кредиту «Розстрочка» (Стандарт), які були їй наданні у письмовій формі. [PERSON] згодна, що ця її заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами надання споживчого кредиту «Розстрочка» (Стандарт), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), кредитно-заставний договір - це договір укладений між банком та позичальником шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає кредитно-заставний договір. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви позичальника. Заява позичальника - це документ, який підписується позичальником та передається ним в банк для укладення кредитно-заставного договору (п.п.1.4.-1.5.). Позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. Погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню)…(п-п.п-п. 3.2.2, 3.2.3., 3.2.4. 3.2.7.). При порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3. даних Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу… При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (п.п. 5.1., 5.3.). Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п. 5.5.). За розрахунком заборгованості борг [PERSON] на 06.11.2009 року складається із боргу по: - кредиту у розмірі 9584,82 грн.; - відсоткам за користування кредитом - 1285,40 грн.; - комісії 2760,48 грн.; - пені 23478,00 грн. Платежів з 05.11.2007 року по 22.05.2013 року [PERSON] не здійснювалось. Заборгованість [PERSON] станом на 22.05.2013 року становить 75150,89 грн., яка складається з: - 9584,82 грн. - заборгованості за кредитом; - 1285,40 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; - 2760,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 57465,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3554,80 грн. - штраф (процентна складова). Позовна заява підписана 23.05.2013 року та надійшла до суду за даними вхідного штампу на позові (здана до канцелярії суду) 08.07.2013 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відовідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, яка діяла на 05.11.2007 року) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо заборгованості щодо пені та штрафів не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» всупереч вимогам ст. 61 Конституції України нараховано одночасно пеню у розмірі 57465,39 грн. та штраф у розмірі 4054,80 (500+3554,80) грн. за порушення [PERSON], зобов'язання щодо своєчасної сплати кредиту, процентів та комісії, тобто позивач просить притягнути відповідача за одне й те саме правопорушення до одного виду юридичної відповідальності. Крім того, суд вважає, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» не було досягнено згоди щодо збільшення строків позовної давності до 5 років порівняно з законодавством щодо стягнення кредиту, процентів та неустойки, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON], підписавши заяву Позичальника № DNABRX15100040 від 05.11.2007 року та зазначаючи в ній про те, що вона ознайомилася та згодна із Умовами надання споживчого кредиту «Розстрочка» (Стандарт) отримала ці умови, тобто ПАТ КБ «Приватбанк» передав їй ці умови в подальше користування/володіння. Доказів підписання [PERSON], Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) щодо отримання нею кредиту за заявою від 05.11.2007 року позивачем не надано. У зв'язку з цим до зазначених правовідносин не можна застосовувати умови щодо строку позовної давності у 5 років, тобто ці умови не є погодженими сторонами та сторони не домовились щодо збільшення строку позовної давності - письмового правочину між сторонами не укладено. Суд відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, застосовує до даних правовідносин Висновок Верховного Суду України (правову позицію) викладену в Постанові від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15. У зв'язку з зазначеним, оскільки сторонами (ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON].) не досягнуто згоди щодо збільшення строків позовної давності до 5 років, тому до даних правовідносин слід застосовувати загальні строки позовної давності, а саме 3 (три) роки щодо стягнення кредиту, процентів, комісії та 1 (один) рік щодо стягнення неустойки. За вимогами щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за: - кредитом у розмірі 9584,82 грн.; - процентами у розмірі 1285,40 грн.; - комісією у розмірі 2760,48 грн., перебіг строку позовної давності розпочався з 06.11.2009 року та 3 річний строк позовної давності скінчився 07.11.2012 року. З позовом до суду позивач звернувся 08.07.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем заборгованість з кредиту, процентів та комісією нарахована станом на 06.11.2009 року та з того часу до дати подання позову заборгованість за цими складовими не збільшувалася. Доказів того, що відповідач вчинила дії, які свідчать про визнання нею боргу та у зв'язку з цим перебіг строку позовної давності перервався позивачем не надано. За розрахунком заборгованості [PERSON], з моменту отримання кредиту та і після 06.11.2009 року не сплачувала коштів в рахунок заборгованості за кредитом. Крім того, зі спливом позовної давності до основної вимоги (кредиту, процентів, комісії) вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки - пеня, штраф). На підставі зазначеного, суд застосовує до стягнення зазначеної заборгованості наслідки спливу позовної давності за заявою представника відповідача та відмовляє в задоволенні позову. У зв'язку з відмовою ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON], та відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору понесенні позивачем у розмірі 751,51 грн., відносяться на позивача. Крім того, судові витрати понесенні [PERSON], зі сплати судового збору у справі у розмірі 275,60 грн., відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved