Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 25 листопада 2013 року у задоволені позовних вимог повного товариства «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В апеляційній скарзі повне товариство «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги посилаючись, на те що рішення постановлено з порушенням норм діючого матеріального та процесуального права, висновки суду викладені у рішенні не відповідають матеріалам справи, на їх думку зобов'язання за кредитним договором вважаються припиненими з моменту сплати боржником кредиторові суми кредиту за договором. Позивач - повне товариство «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» звернувшись до суду із вказаною позовною заявою, зазначило, що згідно договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/08/ВВ1/10 від 02.08.2010 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 200 000 грн., зі сплатою 0,25 відсотків на добу від суми отриманих коштів, з кінцевим терміном повернення до 28.01.2011 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором позивач уклав з відповідачкою іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідачка передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала, рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 01.10.2012 року зазначений кредитний договір розірваний та стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та поручителя [PERSON] суму заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 965 950 грн. Враховуючи наведене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 965 950 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом її продажу на відкритих торгах та стягнути з відповідача судові витрати. Заслухавши доповідача, представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, представника відповідачки та третю особу, які заперечували проти апеляційної скарги. Просили рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав: Відповідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом першої інстанції обставин, сторони уклали договір № 1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/08/ВВ1/10 від 02.08.2010 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 200 000 грн., зі сплатою 0,25 відсотків на добу від суми отриманих коштів, з кінцевим терміном повернення до 28.01.2011 року. 02.08.2010 року в забезпечення зобов'язань за договором про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/08/ВВ 1/10 від 02.08.2010 року сторони уклали іпотечний договір /а.с. 4-7/, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передала позивачу в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, яку вона придбала в той же день за договором купівлі-продажу посвідченого нотаріально /а.с.8 - 11/, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 01.10.2012 року було розірвано кредитний договір № 1, укладений 02.08.2010 року між позивачем та [PERSON] про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/08/ВВ 1/10 від 02.08.2010 року та стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та поручителя [PERSON] суму заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 965 950 грн. /а.с. 16 - 22/. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2012 року вказане рішення суду було залишено без змін /а.с. 23 - 27/. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 1 жовтня 2010 року , яке набрало чинності, кредитний договір між сторонами був розірваний, а тому зобов'язання між сторонами припинилися, однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання. Однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 17 Закону «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Тобто, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Визнаючи наслідком розірвання кредитного договору припинення іпотеки як вид забезпечення виконання кредиту, суд першої інстанції не врахував, що у разі розірвання договору кредиту в судовому порядку його дія припиняється на майбутнє та не скасовує сам факт його укладення, а до цього моменту сторони несуть усі зобовязання, передбачені кредитним договором. Отже, припинення зобовязання і розірвання договору мають різні правові наслідки, так як при розірванні кредитного договору кредитні зобовязання боржника не припиняються, він зобовязаний повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити проценти, а в разі підстав також і пеню за порушення умов договору. Таким чином, в силу зазначених правових норм, за загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, виходячи з характеру цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. На даний час відповідачкою не виконані зобов'язання за кредитним договором. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду про припинення іпотеки в силу наявності рішення суду, яке набрало законної сили про розірвання кредитного договору є необґрунтованим. Задовольняючи позовні вимоги повного товариства «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційний суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з рішення апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2013 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], повного товариства «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» про припинення обтяження та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] відмовлено /а.с. 53 - 56/. Таким чином договір купівлі продажу вказаної вище квартири від 2.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] посвідченого нотаріально та іпотечний договір між повним товариством «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія» та [PERSON] ніким не скасовані та невизнані незаконними в установленому законом порядку, як вбачається з матеріалів справи сума до стягнення значно перевищує заставну вартість предмета іпотеки. Оскільки апеляційний суд задовольняє позовні вимоги повного товариства «Ломбард «Альянс автоіпотечних кредиторів Стецков та компанія», відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 175, 61 грн.

Outcome: approved