Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 травня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради , у якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалася на те, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час сторони проживають окремо, при цьому відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач забезпечила дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Відповідач не тільки не цікавиться життям, здоров`ям, успіхами у навчанні спільного сина, а й не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Він жодного разу не навідував дитину, не забирав її з садочка, матеріально не підтримує сина. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.2-6). На адресу суду представником позивача була надана нотаріально посвідчена заява відповідача [PERSON] від 11 червня 2021 року, у якій відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] (а.с.33). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 травня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.24). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 25). До суду 21 травня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.26). Ухвалою судді від 24 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав (а.с. 27-28). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року за клопотанням представника позивача було витребувано від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.єс.41-42). Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 75-76). Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, про що надала відповідну заяву (а.с.72-73). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у нотаріально посвідченій заяві, що надійшла до суду 23 липня 2021 року, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.33). Представники третіх осіб у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Малолітній [PERSON] відвідує ДЗО (ясла-садок) комбінованого типу № 66 «Карамелька» ЗМР з 14 вересня 2020 року. За інформацією закладу від 08 лютого 2020 року № 01-05/57 дитиною опікується мати [PERSON] (а.с.11-12). За період відвідування садочку батько дитини [PERSON] в закладі дошкільної освіти не з`являвся та інтересу до дитини не виявляв. Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 11 лютого 2021 року № 343/01-11, дитина [PERSON] , [INFO] , прибула з м. Одеса, та перебуває на обліку підприємства з грудня 2018 року. Законним представником дитини в декларації зазначена мати [PERSON] . За медичною допомогою до підприємства з приводу лікування, обстеження та проведення щеплень звертається мати дитини. У разі хвороби дитини до лікаря-педіатра зверталася мати (а.с.15). Дитина з 01 грудня 2020 року відвідує роллердром «Рола-Коло» для індивідуального та групового навчання. За весь час навчання [PERSON] ніколи не мав мови про батька. Жодного разу його батько на роллердромі не з`являвся, не звертався до тренера і не сплачував кошти на навчання, не приводив і не забирав дитину з тренування. Матеріальні витрати на оренду приладдя для навчання та плату за навчання здійснювала виключно мати (а.с.13-14). Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , бабою [PERSON] , дідом [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Умови для проживання, розвитку, ігор дитини за вказаною адресою створені, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 08 жовтня 2021 року представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (а.с.16-21). Згідно наданого висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району від 28 жовтня 2021 року районна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 79-82). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати сина, матеріально його забезпечувати, піклуватися про його фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. При цьому суд враховує, що як при розгляді справи про позбавлення батьківських прав, так і при вирішенні цього питання органом опіки та піклування відповідач ніяким чином не проявив інтересу до розгляду цього питання, будь-яких доказів, що свідчать про належне виконання ним батьківських обов`язків суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved