Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що неповнолітній [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання та утримання дитини, зловживає алкоголем. На теперішній час дитина знаходиться у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальну допомогу на її утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, а також стягнути з відповідача на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Представник третьої особи до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що [PERSON] народився 2 грудня 2015 р., його матірю є [PERSON]. У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, яка є матірю неповнолітнього [PERSON], покладені на неї сімейним законодавством обовязки щодо виховання дитини не виконує. Вказаний висновок суду ґрунтується на відомостях, що містіться в заяві головного лікаря будинку дитини «Сонечко», висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, згідно якому відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, вихованням дитини не займається, її інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком не цікавиться, матеріально не утримує, в звязку з чим доцільним є позбавлення її батьківських прав. Згідно відомостям, що містіться в заяві головного лікаря будинку дитини «Сонечко», неповнолітній син [PERSON] знаходиться в дитячому будинку з 26 травня 2016 р. За цей час відповідач останній раз навідувала свого сина 25 липня 2016р. З того часу мати дитину не відвідувала, умовами виховання і утримання дитини не цікавилась. (а.с 17) У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки в судовому засіданні вірогідно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав щодо цієї дитини. Згідно зі ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом приймається рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з неї на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved