Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки, призначені для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та для ведення особистого селянського господарства, площами відповідно 0,1028 га та 0,2130 га, які знаходяться в с.Корнич, по вул.Кобилянської, 13, Коломийського району, належали матері позивачки [PERSON]. З метою приватизації вказаних ділянок на замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію, встановлено та узгоджено межі землекористування в натурі. Рішенням Корницької сільської ради від 13.07.2007 року затверджено технічну документацію по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки та передано їх у власність [PERSON] з присвоєнням кадастрових номерів. Однак, [PERSON] не отримала державних актів на право власності на дані земельні ділянки. Крім того, будучи власником спірного житлового будинку, [PERSON] здійснила прибудову до нього, будівництво сараїв літери «З», «І», «Л» та літньої кухні літера «К». 02.11.2012 року [PERSON] померла, заповівши все своє майно позивачці. З метою оформлення спадщини позивачка звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що спадкодавцем здійснено самочинно зазначену добудову до житлового будинку та проведено будівництво вказаних господарських будівель без дозволу на виконання будівельних робіт. Проте, згідно із заключенням інституту «НДІ проектреконструкція» вказані прибудова, сараї та літня кухня відповідають державним будівельним та іншим нормам і вимогам. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказані житловий будинок, господарські будівлі і споруди та земельні ділянки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В судовому засіданні 19.10.2015 року цей відповідач позов визнав з підстав, зазначених позивачкою. Представник відповідача - Корницької сільської ради в судове засідання не зявився. 02.11.2015 року сільський голова вказаного села звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги ця рада визнає, а справу просить розглядати без участі її представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 20.10.2015 року адміністрація третьої особи подала до суду письмові пояснення, в яких просить справу розглядати у відсутності її представника, вказує, що не заперечує проти визнання права власності на спірні об'єкти та наголошує, що після прийняття судом рішення про визнання права власності позивачці необхідно подати до вищевказаного управління декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивачки та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вона є дочкою померлої [PERSON] та в звязку з укладенням 04.08.1984 року шлюбу змінила своє прізвище з Жупанська на Губрієнко (а.с.7,8). Згідно із заповітом, посвідченим 02.07.1996 року секретарем Корницької сільської ради Коломийського району та зареєстрованим в реєстрі за №185, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], тобто позивачці (а.с.9). Відповідно до акту, складеного комісією 20.11.2006 року, проведено обстеження меж та встановлено межові знаки на спірних земельних ділянках, що передаються у власність [PERSON] (а.с.26). Рішенням сьомої сесії V-го демократичного скликання Корницької сільської ради Коломийського району від 13.07.2007 року затверджено технічну документацію по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3158 га та передано у власність [PERSON] цю ділянку, яка складається з: земельних ділянок, призначених для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва і для ведення особистого селянського господарства, площами відповідно 0,1028 га та 0,2130 га. Цим рішенням також вирішено видати державні акти на право власності на вказані земельні ділянки та зареєструвати їх в книзі реєстрації таких актів (а.с.21). Судом встановлено, що в 2008 році ТзОВ «Геоземкадсервіс» на замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію по встановленню зовнішніх меж землекористування для підготовки і видачі державних актів на право власності на спірні земельні ділянки (а.с.22-29). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 160181, виданого 05.11.2012 року виконавчим комітетом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла 02.11.2012 року, актовий запис № 29 (а.с.6). Незаперечною є та обставина, що за життя [PERSON] не отримала документів, що посвідчують право власності на спірні земельні ділянки. Згідно з довідкою №849, виданою вищевказаною радою 07.08.2015 року, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами в с.Корнич, по вул. О.Кобилянської, 13, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до селянського двору. На вказану дату в цьому господарстві ніхто не проживав. На час смерті [PERSON] в зазначеному господарстві вона була зареєстрована одна, без реєстрації проживали: [PERSON]- чоловік та [PERSON] - дочка. Заповіт від імені померлої [PERSON], посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 02.07.1996 року за реєстровим №185, не змінювався та не скасовувався (а.с.14). Листом-відповіддю управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області №Г-7/1009/451 від 07.09.2015 року позивачку повідомлено, що у звязку з відсутністю документів про первинну реєстрацію спірного будинковолодіння на імя спадкодавця неможливо одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, так як згідно з вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в цьому ж Міністерстві 18.02.2002 року за №157/16445, а також відповідно до листа даного Міністерства від 21.02.2005 року №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у разі коли на самочинно збудоване майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється відповідно до п.12 вказаного Порядку. У письмових поясненнях звертається увага на те, що у відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» (а.с.16, 46-47). Згідно із заключенням Івано-Франківської філії державного підприємства Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут НДІ проектреконструкція про проведення обстеження та визначення технічного стану несучих будівельних конструкцій та інженерних мереж, реконструйованого житлового будинку та господарських будівель по вул. Кобилянської, 13 в с. Корнич Коломийського району спірні житловий будинок та господарські будівлі відповідають всім діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам (а.с.17-20). Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 27.07.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., та господарських будівель і споруд: погребу літера Ж, вбиральні літера М, вимощення - ІІ, воріт, огорожі - №1, 5-9, криниці - №10, колодязя інженерних мереж - №11, сараю літера З, сараю - літера І, літньої кухні літера К, сараю літера Л, ( а.с.11-13). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 07.07.2015 року за №53374, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською державною нотаріальною конторою 13.09.1996 року за №2753 (а.с.10, 15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 07.08.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що спадкодавцем здійснено самочинну добудову до вказаного житлового будинку та проведено будівництво господарських будівель без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с.32). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на спірні обєкти нерухомого майна. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 375, 376 ЦК України, та,

Outcome: approved