Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08.07.2005 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 565/17-ПК44/05, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000,00 гривень зі строком погашення - 08.07.2010 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 16,5% річних, згідно п.1 Додаткової угоди №1 відсоткова ставка змінена на 18,00% річних. Відповідно до договору відповідач зобов,язався виконати зобов,язання згідно з кредитним договором у повному обсязі, у тому числі повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у звязку з чим станомна 26.02.2016 року має заборгованість в сумі 57264,74 грн., яка складається з:-12608,00 гривень - заборгованості за кредитом; -20004,03 гривень -заборгованості за відсотками; -6717,61 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; -7578,23 гривень -розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; -4866,69 гривень - розмір інфляційних витрат за кредитом; - 5490,18 гривень - розмір інфляційних витрат за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 565/17-ПК44/05 від 08.07.2005 року в розмірі 57264,74 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. В судове засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» не з,явився, надав до суду заяву, в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Додатково представник позивача надав суду письмові пояснення на заперечення відповідача проти позову, в яких, зокрема зазначив, що згідно п.7.3 договору кредиту №565/17-ПК44/05 від 08.07.2005 року договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе обов,язків за ним. Відповідач станом на 26.02.2016 року свої зобов,язання за договором кредиту №565/17-ПК44/05 від 08.07.2005р. не виконав. Заперечення відповідача проти позовної заяви не враховують змісту умов, викладених в п.7.3 кредитного договору. Таким чином, кредитний договір є чинним, та таким, що укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. Виконання зобов,язань за кредитним договором було розпочате і частково виконувалось відповідачем шляхом повернення кредиту та сплати процентів за використанняя ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено його умовами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд відмовити в задоволенні позову у зв,язку з пропуском позивачем строку позовної давності та розглянути справу без його участі. Окрім того, відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що згідно умов кредитного договору йому було надано кредит строком погашення 08.07.2010 року. Вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з вищезазначеними вимогами після спливу строку позовної давності. Окрім того, позивачем надана додаткова угода №1 від 08.07.2005 року, яка не містить його підпису і яку він взагалі бачить вперше та не підписував. В даній угоді домовленості щодо збільшення строку позовної давності немає. Також відповідач зазначив, що в період часу з 29.01.2015 року до 04.04.2016 року він був мобілізований та проходив службу в лавах Збройних сил України. З 30.03.2015 року по 20.06.2015 року він безпосередньо брав участь в атитерористичній операції, має статус учасника бойових дій. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити рішення. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають\~задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №565/17-ПК44/05 (а.с.7-11). Згідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 16,5% річних за перший рік, в подальшому розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п.2.6 цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості. Згідно п. 1.1.1 кредитного договору щомісячно до 08 числа місяця, починаючи з серпня місяця 2005 року, заборгованість кредиту погашається в сумі не менше 417 гривень, до повного погашення боргу, з кінцевим терміном погашення до 08.07.2010 року. Згідно п.2.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт 360. Відповідно до п.2.4.1 вищевказаного договору, сплата процентів здійснюється не пізніше п,ятнадцятого числа місця, наступного за тим, в якому нараховані проценти. Згідно п.п.3.3.8,3.3.9 кредитного договору позичальник зобов,язаний сплачувати проценти за користування кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5. цього договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його користування та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору. Зідно п.4.5. кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов,язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов,язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до п.7.3 кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов,язань, з урахуванням положень п. 7.5. цього Договору. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором від 08.07.2005 року станом на 26.02.2016 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 57264,74 грн.:-12608,00 гривень - заборгованості за кредитом; -20004,03 гривень -заборгованості за відсотками; -6717,61 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; -7578,23 гривень -розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; -4866,69 гривень - розмір інфляційних витрат за кредитом; - 5490,18 гривень - розмір інфляційних витрат за відсотками. (а.с.13-14) Згідно зазначеного розрахунку останній платіж за кредитним договором [PERSON] було здійснено 11.12.2009 року. Відповідач по справі надав суду заяву, в якій зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку, визначеного законодавством, та просив суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.651 ЦК України\~зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема в разі зміни умов зобов'язання. Враховуючи умови укладеного кредитного договору, а саме пункту 4.5, у зв'язку із порушенням відповідачем умов договору по погашенню кредитної заборгованості зі спливом 60 днів після здійснення останнього платежу, термін повернення кредиту змінився, і у відповідача виник обов'язок по поверненню всієї суми кредиту у інший, встановлений договором строк, а у Банку виникло право на позов, і з цього моменту розпочинається перебіг строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійснена 11.12.2009 року, що підтверджується наданим Банком відповідним розрахунком, а тому, за змістом п.4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив по закінченню 60 днів з зазначеної дати. Тобто із зазначеної дати починається перебіг строку позовної давності. Встановивши, що останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 11.12.2009 року і жодних дій, які б свідчили про визнання позичальником свого боргу з зазначеної дати, останнім не вчинено, та враховуючи, що письмово укладеної домовленості щодо збільшення встановленого ст.257 ЦК України строку між сторонами не було, додаткових угод щодо зміни терміну виконання позичальником своїх зобов'язань не укладалося, суд дійшов висновку про те, що пред'явлені у квітні 2016 року \~позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають як такі, що заявлені після спливу строку позовної давності, про застосування наслідків якого в ході розгляду справи було заявлено відповідачем.\~При цьому позивачем не зазначено і не надано доказів причин пропуску строку позовної давності, і його представником не ставилось питання про його поновлення. Посилання представника позивача на чинність кредитного договору до остаточного виконання сторонами своїх прав та обов'язків, що спростовує посилання відповідача про сплив позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги. Так, пунктом 7.3. договору дійсно визначено, що він діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов,язань. Відповідно до частини першої ст.251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251\~та частина друга статті 252 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, положення п.7.3. договору не є встановленим сторонами строком дії договору, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій ст.252 ЦК України. Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач пропустив визначений законом строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права (інтересу). Враховуючи ту обставину, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed