Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача. Позивач звернулась\~в суд\~з позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на цілий\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами,\~який розташований\~по [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті батька\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Обґрунтовуючи\~заявлені вимоги\~позивач покликається\~на те,\~що в[ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла належну їй Ѕ частину житлового будинку, літню кухню, погріб, а також належну їй земельну ділянку по [ADDRESS] своєму сину [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх батьків в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки на день смерті спадкодавців постійно з ними проживав, про відмову від спадщини не заявляв. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] , який він успадкував після смерті своїх батьків (1/2 після смерті батька [PERSON] та 1/2 після смерті матері [PERSON] ), проте за життя не встиг оформити спадкових прав на зазначене майно і зареєструвати його у встановленому порядку. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є його діти [PERSON] та [PERSON] . Позивач спадщину прийняла в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, оскільки у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] від прийняття спадщини відмовився в порядку ст.1273 ЦК України. Позивач не може оформити спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, а тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. Заперечення відповідача. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти задоволення позову. Рух справи в суді. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позовну заяву подано до суду 22 вересня 2021 року. Ухвалою судді від 04 жовтня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 1997 доводиться та обставина, що [PERSON] померла [INFO] у віці 64 роки. З копії заповіту, посвідченого 11.05.1997 секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 20 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй Ѕ частину житлового будинку, літню кухню, погріб, а також належну їй земельну ділянку по [ADDRESS] своєму синові [PERSON] . На день смерті спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано. Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2003, [PERSON] помер [INFO] у віці 71 рік. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, правовідносини спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. У статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки, виданої Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області від 09.09.2021 за № 618, у відповідності з записом в погосподарській книзі по селу Дубове № 335 за 1997 рік значиться господарство, головою якого рахувалася [PERSON] , що померла [INFO] , яка з 1963 року по [INFO] була зареєстрована і проживала в житловому будинку по [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] в цьому будинку з 1963 року по 17.01.2003 був зареєстрований і проживав [PERSON] , що помер [INFO] і був виписаний у зв`язку зі смертю. У відповідності з записом в погосподарській книзі по селу Дубове № 029-1 за 2020 рік значиться господарство, користувачем якого рахувався [PERSON] , що помер [INFO] , який фактично проживав без реєстрації в цьому житловому будинку, починаючи з дня народження до дня смерті. Крім померлих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в цьому будинку з 1998 року по 31 серпня 2021 року була зареєстрована і проживала [PERSON] , яка померла [INFO] і була виписана у зв`язку зі смертю. В Дубівській сільській раді від імені [PERSON] за № 20 від 11.05.1997 посвідчувався заповіт. Заповіт не змінено і не відмінено. В Дубівській сільській раді від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заповіти не посвідчувались. Як слідує з довідки, виданої Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області № 1046 від 22.09.2021, [PERSON] , 1955 року народження, який помер [INFO] з дня народження по день смерті проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний суд дійшов висновку, що: «відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами». Аналогічна правова позиція міститься і у постанові Верховного суду України від 01 липня 2020 року (справа №\~222/1109/17, провадження № 61-43496св18). Оскільки факт постійного проживання [PERSON] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою Дубівської сільської ради від 09.09.2021 за № 618, витягом з погосподарської книги за 2020 рік по с. Дубове, Ковельського району, довідкою, виданою Дубівською сільською радою про склад сім`ї померлого [PERSON] та довідкою № 1046 від 22.09.2021, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків в порядку ст.549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки на день смерті спадкодавців постійно з ними проживав, про відмову від спадщини не заявляв. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який він успадкував після смерті своїх батьків (1/2 після смерті батька [PERSON] та 1/2 після смерті матері [PERSON] ), проте за життя не встиг оформити своїх спадкових прав на це майно і зареєструвати його у встановленому порядку. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не складав, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] . З копії спадкової справи № 202/2020, заведеної Ковельською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] слідує, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, інший спадкоємець [PERSON] в порядку ст. 1273 ЦК України від прийняття спадщини відмовився, про що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про відмову від спадщини. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначалось вище, до складу спадкового майна увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок був розташований на земельній ділянці площею 0,28 га., яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 085638, виданого на підставі рішення Дубівської сільської ради від 22.03.1995 № 3/1. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась, свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно не видавалось. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 3\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] побудований у 1963, році, тобто за життя спадкодавця. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння по [ADDRESS] , нотаріальна контора відмовила мені у видачі свідоцтва про право на спадщину. Правова позиція, що прийняття спадкоємцем спадщини, але не оформлення ним спадкових прав, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, вбачається у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 та від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, висновки якого, в силу приписів ст.360-7\~ЦПК України, є обов`язковими для суду. Навіть у тих випадках, коли до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно, яке за ч.2\~ст. 1299 ЦК України переходить до спадкоємця з часу державної реєстрації прав на нього, проте відповідно ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~прийнята спадкоємцем спадщина належить йому з часу її відкриття. Тобто, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права успадкувати це майно, оскільки в силу\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, зводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Отже, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно позивач не може оформити своїх спадкових прав. 22.09.2021 державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Відповідно до вимог ч.4\~ст. 200 ЦПК України,\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206, 207 цього Кодексу. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат у справі. Відповідно положень ч. 1 ст. 142\~ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, у зв`язку з чим позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову до суду судового збору в сумі 454 грн.

Outcome: approved