Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 гривень щомісяця. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна. Домовленості з питань утримання дитини з відповідачем не досягнуто. Відповідач місце роботи та свій дохід приховує, тому позивач просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позов [PERSON] заперечив проти сплати аліментів в розмірі 3000 гривень, визнав свій обов`язок утримувати дитину, вказав на можливість сплачувати аліменти в розмірі 1200 гривень. Відповідач мотивував свою позицію тим, що не має постійного місця роботи, будь-якого доходу не отримує, нерухомістю не володіє, проживає у будинку належному матері. Заявлену позивачем суму аліментів вважає завищеною, що не відповідає його матеріальним можливостям та потребам дитини. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 17 серпня 2020 року. Провадження у справі відкрито 20 серпня 2020 року. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 06 жовтня 2020 року відповідачем подано відзив на позов. Відповіді на відзив не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ковельським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 31.07.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають окремо, що підтверджено даними про місце їх реєстрації. Дитина проживає разом із позивачем, що не заперечується відповідачем. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, обставини, визначені ст.182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Тому, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає необхідним та достатнім визначити до стягнення аліменти в розмірі 1500 гривень. Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Відповідач є молодою, працездатною особою, тому відсутність постійного місця роботи не може слугувати підставою для визначення розміру аліментів в мінімально допустимому розмірі (1200 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дитини та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати свою дитину. Право дитини на гідне життя не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 17 серпня 2020 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позовні вимоги на загальну суму 3000 гривень задоволені судом на 50 % (1500х100:3000 =50), тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн ( 840,80х50:100=420,40).

Outcome: partial