Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 751 594,18 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 400 000,00 грн., терміном до 18.08.2018 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,20 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON] 19.08.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено Договори поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-1, № 030.301-5.62/11-58/РО-2, № 030.301-5.62/11-58/РО-3, відповідно до умов яких поручителі, як солідарні боржники, зобов'язалися перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу [PERSON] у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. Однак, відповідачами не виконано умови Кредитного договору та Договорів поруки, у зв'язку з чим наявна заборгованість з боку відповідачів, яка станом на 31.08.2015 року становить 751 594,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 353 656,54 грн.; сума заборгованості за відсотками - 184 712,63 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 50 579,68 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 53 588,68 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 52 368,09 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 56 688,55 грн., що є предметом позовних вимог. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - Стародуб І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, підтвердила підписання спірного Кредитного договору та Договорів поруки, а також факт отримання від Банку грошових коштів у зазначеному в Договорах розмірі, однак заперечувала проти розрахунку заборгованості, зазначаючи про її часткове погашення, вказувала на скрутне матеріальне становище як на причину порушення умов щодо строків погашення заборгованості. Доказів звернення до позивача із заявами про реструктуризацію заборгованості відповідач суду не надала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, пояснила, що не обізнана про цільове використання кредитних коштів, не мала можливості особистого розпорядження останніми, та заперечила проти наявного обов'язку погашення нею кредитної заборгованості, оскільки з 2012 року після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] не є членом родини боржника [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - Стародуб І.С., відповідача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 400 000,00 грн., терміном до 18.08.2018 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,2 % річних. Відповідно до пп. 3.3.4, 3.3.5 п. 3.3. Кредитного договору, позичальник зобов'язався забезпечувати сплату процентів за використання кредиту в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 1.2, 2.4, 2.7, 2.9 цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором; забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному в п. 1.1, 2.4 цього Договору. Згідно п. 4.1 Кредитного договору, у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 2.4, 2.7, 2.9 цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.10 цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. (а.с. 4-8) Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року, між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-1 від 19.08.2011 року, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року, який був укладений між кредитором і боржником [PERSON], у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 400 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 18.08.2018 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 17.20% річних. Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством. Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п. 2.1.1.2 Договору поруки, сплата процентів за користування кредитом, максимально можливий розмір яких становить 27% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором кредиту. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки, у випадку порушення поручителем вимог п. 3.1.2 цього Договору, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов'язання, за кожний день прострочення.(а.с. 10-11) Крім того, 19.08.2011 року, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року, між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-2, та також між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-3, що містять умови, ідентичні Договору поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-1 від 19.08.2011 року. (а.с. 12-13; 14-15) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов'язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У зв'язку з порушенням виконання умов Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року, позивальником ПАТ «Укрсоцбанк» 03.09.2015 року на адресу боржника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] рекомендованою поштовою кореспонденцією надіслано письмову Вимогу про усунення порушень зобов'язань № 08.305-87/96-15758, відповідно до якої Банком повідомлено сторін про наявну заборгованість станом на 31.08.2015 року у розмірі 751 594,18 грн. та про зобов'язання погашення заборгованості протягом 30 днів. (а.с. 25, 26, 27) Враховуючи, що вимога Банку про сплату заборгованості протягом тридцяти днів з моменту отримання ним цієї вимоги, отримана відповідачем [PERSON] 18.09.2015 року, порука [PERSON], [PERSON], [PERSON]. на час звернення позивача з даним позовом до суду - 08.12.2015 року, не припинилась з підстав ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року та Договорами поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-1, № 030.301-5.62/11-58/РО-2, № 030.301-5.62/11-58/РО-3 від 19.08.2011 року, та у зв'язку із неналежним виконанням боржниками умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов'язаннями виникло право вимоги стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Договорами санкціям. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як визначено ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] порушено умови Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.301.5-62/11-58КR від 19.08.2011 року та умови Договорів поруки № 030.301-5.62/11-58/РО-1, № 030.301-5.62/11-58/РО-2, № 030.301-5.62/11-58/РО-3 від 19.08.2011 року, в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року сума заборгованості відповідачів перед Банком позивача становить 751 594,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом становить - 353 656,54 грн.; сума заборгованості за відсотками - 184 712,63 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 50 579,68 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 53 588,68 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 52 368,09 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 56 688,55 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками. (а.с. 16-17) На підставі викладеного та враховуючи положення ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача до відповідачів про стягнення заборгованості. Разом з тим, відповідно до положень ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 Цивільного кодексу України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Разом з тим, законом не заборонено укладення кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте, в цьому випадку ч. 3 ст. 554 Цивільного кодексу України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Отже, в даному випадку ч. 3 ст. 554 Цивільного кодексу України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 751 594,18 грн., при цьому солідарна відповідальність поручителів має місце за кожним договором поруки окремо. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] щодо відсутності з її боку зобов'язання за спірним Кредитним договором та Договором поруки, укладеним між нею, кредитором та боржником [PERSON], оскільки зміна сімейного стану відповідача [PERSON] не є законодавчо визначеною підставою припинення договірних відносин в розрізі даного спору. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, зазначені суми кредитної заборгованості підлягають стягненню на користь ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно з [PERSON], [PERSON], солідарно з [PERSON], [PERSON], солідарно з [PERSON], [PERSON], тому з цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 11 273,91грн., тобто по 2 818,48 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 541, 543, 546, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial