Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 березня 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з липня 2018 року, з цього часу сумісного господарства не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження, який проживає і залишиться проживати разом з нею. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально. На примирення вона не згодна. З того моменту, як вона з відповідачем стали мешкати окремо, син повністю знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, в зв`язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Просила про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.03.2020 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 вересня 2017 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 83(а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони з липня 2018 року не підтримують подружні стосунки, проживають окремо і за цей час ніхто із них заходів для примирення не приймав і не бажає приймати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, їх дитини, що має вагоме значення. Згідно довідки Піддубенської сільської ради від 06.03.2020 р. № 124 [PERSON] , 2018 р.н., проживає з матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв`язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ч.1 ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Висновки суду. Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 12.03.2020 року. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв`язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved