Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2017 року, який набрав законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на час вчинення якого він перебував на посаді майстра лісу Шепарівського лісництва ДП «Коломийське лісове господарство». Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2017 року задоволено позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області до позивача та стягнуто з останнього на корить П`ядицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району збитки, завдані навколишньому природному середовищу, у розмірі 138\~090,88 грн. На виконання вказаного рішення суду позивачем відшкодовано зазначений розмір збитків, в зв`язку з чим понесено витрати на проведення виконавчих дій та сплату виконавчого збору в загальному розмірі 13 940,88 грн. Зважаючи на вищенаведене, а також на положення ч. 4 ст. 85 ЦПК України, позивач вважає, що оскільки вина відповідача встановлена вироком суду, який набрав законної, то позивач має право на відшкодування вказаної майнової шкоди в порядку регресу та просить стягнути з [PERSON] 138 090,88 грн. відшкодування завданої шкоди, вищевказані витрати в загальному розмірі 13 940,88 грн. та судові витрати в розмірі 2 280, 48 грн. , а всього - 152 071,36 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що заперечує щодо стягнення з нього 13 940, 88 грн. виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій , посилаючись на те, що вказані витрати не входять до майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок відшкодування збитків, завданих навколишньому природному середовищу. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, вислухавши пояснення вказаних учасників справи приходить до наступних висновків. Сторонами не заперечується та відповідно до ч.1\~ст.82\~ЦПК України\~ суд вважає доведеним те, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Коломийське лісове господарство» з 10.03.2015 року. Крім того, відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2017 року відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 367 КК України, у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило істотну шкоду. Вирок набрав законної сили 23.04.2017 року (а.с. 5,6). В ньому зазначено, що [PERSON] , обіймаючи посаду, що належить до державної лісової охорони та будучи зобов`язаним здійснювати охорону лісу від незаконних (самовільних) рубок, у період з 12.03.2015 року по 10.03.2016 року, маючи об`єктивну можливість для забезпечення охорони лісу, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них та неналежним чином проводив охорону лісу в кварталі № 27, переданого під охорону лісового обходу, не здійснював регулярні обходи лісових масивів, не виявляв лісопорушників та фактів вчинення самовільних рубок в лісі чи ознак вчинення в лісі незаконних рубок, не інформував керівництво ДП «Коломийське лісове господарство» про такі факти чи ознаки на території ввіреного йому під охорону обходу. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх службових обов`язків завдана шкода державним інтересам - лісовому фонду на загальну суму 138090,88 грн. \~ \~ \~ \~03.08.2017 року рішенням Господарського суду Івано-Франківської області стягнуто з ДП «Коломийське лісове господарство» на користь держави в особі П`ядицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району збитки, завдані навколишньому природному середовищу, у розмірі 138 090 грн. 88 коп. (а.с. 7-9). \~ \~ \~ \~На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження та державним виконавцем 21 та 22 травня 2019 року Коломийського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанови про відповідно стягнення 13 809,88 грн. виконавчого збору та 131 грн. витрат на виконавче провадження (ВП № 58200294 (а.с. 10, 11)). \~ \~ \~ \~Згідно із платіжними дорученнями № 226 від 21.02.2019 року, №377 від 22.03.2019 року, № 563 від 26.04.2019 року, № 681 від 21.05.2019 року, № 682 від 22.05.2019 року позивачем сплачено борг за виконавчим провадженням № 58200294 на загальну суму 152\~031,76 грн. (а.с. 12-16). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», роз`яснено, що за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 441\~ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються\~главою IX КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року. Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників (стаття 130 КЗпП України, розділ І вказаного Положення), так і розмір такої матеріальної відповідальності (статті 132-135 КЗпП України, розділи II-IV цього Положення). Зокрема, в\~статті 130 КЗпП\~визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Крім того, за положеннями\~статті 137 КЗпП України\~суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. За вимогами п.3\~ст.\~134\~КЗпП України\~ відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування (у порядку регресу) у повному розмірі шкоди, завданої третій особі внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, на підставі\~ст. 134 КЗпП України. У пункті 10 вищевказаного Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, також зазначено, що робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. При визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, слід врахувати ступінь вини працівника, повністю встановленої вироком суду, і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, зокрема, те, що існує прямий причинний зв`язок між неналежним виконанням відповідачем як службовою особою своїх службових обов`язків і шкодою, завданою навколишньому природному середовищу. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «Коломийське лісове господарство» підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2\~280,48 грн., що стверджується платіжним дорученням від 06.08.2019 року № 981 (а.с.1), який відповідно до\~ст.141 ЦПК\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України, ст.ст. 441. 1191 ЦК України та,

Outcome: approved