Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] 07 квітня 2021 року звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про стягнення суми боргу, просить суд: стягнути з відповідача на користь відповідача суму боргу у розмірі 36 500 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 28.03.2021 року становить 1160850 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у серпні 2018 року вона уклала з [PERSON] у простій письмовій формі договір позики у формі розписки, згідно якого передала гроші в сумі 36500 Євро США, що по курсу НБУ станом на 28.03.2021 складає 1 160 850 грн, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути 36 500 євро в строк до 25 серпня 2019 року. Проте, відповідач умови договору позики не виконував, борг станом на теперішній час повністю не погашений. За вказаних вище обставин, [PERSON] і звернулась до суду з даним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.2021 позов [PERSON] залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання на 30.06.2021 рік. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2021 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 20.09.2021 року та справа відкладена для виклику відповідача на 08 жовтня 2021 року о 08.50 годині. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив, відзив на позов не надавав. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи. /а.с. 7/ Так, згідно укладеного між сторонами договору позики, підписаного власноручно відповідачем, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 24 тисячі Євро та 12500 Євро та зобов`язався повернути їх до 25.08.2019 року. Тож, строк виконання зобов`язань сторони обумовили до 25.08.2019 року. Проте, за ствердженням позивача, відповідач жодним чином свої зобов`язання не виконував. Станом на момент звернення до суду - 07.04.2021 року борг відповідачем в повному обсязі не повернутий. Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові ВСУ від 08.07.2019 року у справі № 524/4946/16-ц, суд вказав про наступне: За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Позивач вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків від суми позики не заявляв, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, правову природу боргу, адже з наданих суду доказів, дійсно вбачається, що між сторонами був укладений договір позики, за зобов`язаннями якого відповідач повинен нести відповідальність щодо повернення усієї суми боргу, тому суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму грошового боргу у розмірі 36500 Євро /в сукупності взятих 12500 та 24 тис Євро/, що еквівалентно станом на день винесення рішення 1 163 985 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та повне їх задоволення, суд приходить до висновку, про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 11608, 50 грн, згідно квитанцій № 0.0.2107669309.1 від 29.04.2021 року та № 0.0.2118173118.1 від 11.05.2021 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved