Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1\~032\~810 грн. 79 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 04.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-49-08 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44 800,00 дол. США із сплатою 12,75 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.02.2018 року. 23 червня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої процентна ставка за користування кредитними коштами була збільшена до 13,25 % річних. Оскільки позичальник [PERSON] несвоєчасно погашав заборгованість по кредиту, 28.12.2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» було подано позов до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків Третейського суду про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. На виконання рішення Третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва 14 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист №6-1428/2010р. згідно якого з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 770/38-49-08 від 04.02.2008 року в загальній сумі 380 613,01 (триста вісімдесят тисяч шістсот тринадцять) гривень 01 коп. та 4 206,13 гривень судового збору. Дана заборгованість була сплачена [PERSON] добровільно протягом 2014-2015 років. У відповідності до умов Договору кредиту Кредитором в період з 08.12.2009 року по дату погашення основної суми кредиту згідно виконавчого листа № 6-1428/2010 р. від 14.10.2010 р. - 12.03.2015 року, банком продовжувались нараховуватись проценти за користування [PERSON] кредитом, який не погашався у строки встановлені Договором. За період з 08.12.2009 року і по дату погашення заборгованості за кредитом згідно виконавчого листа - 12.03.2015 року [PERSON]М було нараховано проценти за користування кредитом в загальній сумі 29 286,65 ( двадцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят шість) дол. США, 65 центів, що в еквіваленті становить - 794 273.42 (сімсот дев'яносто чотири тисячі двісті сімдесят три) гривні 42 коп. за курсом НБУ 27,120665 гривень за 1 долар США. Крім того у відповідності до пункту 4.2. Договору, станом на 29.03.2017 року [PERSON] нараховано пеню в сумі - 238 537,37 (двісті тридцять вісім тисяча п'ятсот тридцять сім) гривень 37 коп. за курсом НБУ 27,120665 гривень за 1 долар США за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків за користування кредитом. Оскільки боржник добровільно борг не погашає просить стягнути з [PERSON] 1 032 810,79 (один мільйон тридцять дві тисячі вісімсот десять) гривень, 79 коп. , в тому числі: 29 286,65 дол. США по нарахованих процентах, що еквівалентно за курсом НБУ становить 794\~273,42 гривень, 238 537,37 гривень нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Крім того просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 15\~492 грн. 16 коп. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду письмове заперечення в якому просить суд застосувати строк позовної давності, та відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволені позовної заяви в стягненні частини заборгованості за кредитним договором №770/38-49-08 від 04.02.2008 року, яка нарахована поза межами строків позовної давності. Зокрема зазначає, що позовні вимоги підлягають до задоволення тільки частково в розмірі 5110,45 доларів США , що становить в еквіваленті до курсу долара США 138598,80 гривень по нарахованих процентах та 41624,77 гривень по нарахованій пені. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 04.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-49-08 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44 800,00 дол. США із сплатою 12,75 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.02.2018 року. 23 червня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої процентна ставка за користування кредитними коштами була збільшена до 13,25 % річних. На виконання вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» Позивач - АКБ «Укрсоцбанк» змінив найменування юридичної особи на ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 14.06.2010 року Серії А01 № 365338. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актом цивільного законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з договору. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Боржник) повинна вчинити на користь іншої особи (Кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За умовами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Оскільки позичальник [PERSON] несвоєчасно погашав заборгованість по кредиту, 28.12.2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» було подано позов до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків Третейського суду про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. На виконання рішення Третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва 14 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист №6-1428/2010р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 770/38-49-08 від 04.02.2008 року в загальній сумі 380 613,01 (триста вісімдесят тисяч шістсот тринадцять) гривень 01 коп. та 4 206,13 гривень судового збору. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами вищезазначена заборгованість була сплачена [PERSON] добровільно протягом 2014-2015 років. Згідно п.17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних щодо практики застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012р. суд надав розяснення, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом(ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору і не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України і відповідно не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом та пені передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У відповідності до умов Договору кредиту Кредитором в період з 08.12.2009 року по дату погашення основної суми кредиту згідно виконавчого листа № 6-1428/2010 р. від 14.10.2010 р. - 12.03.2015 року, Банком продовжувались нараховуватись проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до пункту 2.4 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті кредиту в передостанній робочий день поточного місяця за період з передостаннього робочого дня попереднього місяця по день, що передує двом останнім робочим дням поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 08.12.2009 року і по дату погашення заборгованості за кредитом згідно виконавчого листа - 12.03.2015 року [PERSON] було нараховано проценти за користування кредитом ( строкова заборгованість 17756.62 долари США та 11710,03 прострочена заборгованість) в загальній сумі 29 286,65 (двадцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят шість) дол. США, 65 центів, що в гривневому еквіваленті становить - 794 273.42 (сімсот дев'яносто чотири тисячі двісті сімдесят три) гривні 42 коп. за курсом НБУ 27,120665 гривень за 1 долар США. 14.03.2017 року Банк направив Позичальнику Повідомлення-вимогу за вих. № 08.206-297/96-3939 про необхідність погашення простроченої заборгованості, проте Позичальник дану вимогу залишив без реагування і не погасив в повному обсязі заборгованість по нарахованих процентах за договором кредиту. У відповідності до пункту 4.2. Договору у разі прострочення Позичальником терміну строків сплати процентів визначених п.2,4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1.,2,6.3,3.2.3,4.4,4.5. цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Згідно умов пункту 4.2. Договору Банком нараховано [PERSON] пеню за період з 29.03.2016 року по 29.03.2017 року в сумі - 238 537,37 (двісті тридцять вісім тисяч п'ятсот тридцять сім) гривень, 37 коп. за курсом НБУ 27,120665 гривень за 1 долар США за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків за користування кредитом. Згідно позовної заяви поданої 20 квітня 2017 року, банк вимагає стягнення з відповідача заборгованість по нарахованих процентах, яка виникла за період користування кредитом з 08 грудня 2009 року по 12 березня 2015 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Тобто до стягнення не підлягає і частина нарахованої пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів. Згідно із частинами 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певним моментом (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд У країни, який у Висновках Верховного суду України, що викладені в постановах ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень підстави, передбаченої п.1 ч.І ст. 355 ЦПК України, за 2-ге півріччя 2013 року (По справі № 6-116 цс13), предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначається, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає: моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремо частини від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання-має право заявляти в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами-ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено в судовому засіданні банк пропустив строки позовної давності щодо стягнення з відповідача частини заборгованості за кредитним договором №770/38-49-08 від 04.02.2008 року. Суд критично оцінює письмове пояснення позивача на те, що строк дії договору спливає 01.02.2018 року, а відтак строк позовної давності банком не пропущено. Документи які є в матеріалах справи свідчать про те, що перебіг строків позовної давності для звернення Позивача до суду повинен рахуватись з 09 грудня 2009 року , а тому пред'явлена до стягнення сума нарахованих процентів може бути стягнута судом тільки в межах строків позовної давності, а саме тільки за період з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2017 року (трьохрічний термін від дати подачі позову). Із аналізу розрахунку заборгованості нарахованих процентів за кредитним договором суд вважає, що до стягнення підлягає тільки частина суми по нарахованих процентах за кредитом в загальній сумі 5 110,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.03.2017 р. в еквіваленті гривні до курсу долара США становить 138598,80 гривень. Інша частина заявленої позивачем суми в розмірі 24176,20 дол. США не підлягає до стягнення в силу пропуску банком строків позовної давності. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, сума заборгованості по нарахованій пені складає 238537,37 гривень, яка була нарахована із загальної суми заборгованості по нарахованих процентах в сумі 29 286,65 дол. США. Однак зважаючи на те, що банком пропущено строк позовної давності щодо стягнення частини заборгованості по процентах, суд вважає, що сума нарахованої пені повинна бути зменшена судом у відповідності до процентного відношення до суми процентів які підлягають до стягнення в межах позовної давності за розрахунком: 138598,80 гривень (підлягає до стягнення по нарахованих процентах в межах строків позовної давності), становить 17,45 % від загальної суми боргу по нарахованих процентах від 794373,42 гривень (138598,80x100:794373,42=17,45%). В такому ж процентному відношенні повинна стягуватись і нарахована банком пеня: 17,45 % від нарахованої пені в загальній сумі 238537,37 гривень, становить 41624,77 гривень (238537,37х 17,45 % = 41624,77). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-49-08 від 04.02.2008 року в межах строку позовної давності, а саме за період з 20.04.2014 року по 20.04.2017 року в сумі 5 110,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.03.2017 р. в еквіваленті гривні до курсу долара США становить 138598,80 гривень та 41624,77 гривень по нарахованій пені. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2703,34 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: partial