Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.11.2003 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому 20.07.2004 року у них народився син [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що сторони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань, між ними виникали різного роду непорозуміння, які негативно впливали на стан здоров'я позивача. Впродовж останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З серпня 2011 року сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, суперечить інтересам позивача. Тому він просить цей шлюб розірвати, вказаного малолітнього сина після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених підстав та наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу по суті не заперечила та просить відновити їй дошлюбне прізвище. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 15.11.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №540 (а.с.3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Частиною ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з серпня 2011 року проживають окремо, і позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти цього. При цьому суд бере до уваги положення ч.1 ст.24 СК України, згідно з якими шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому суд приходить до висновку, що подальше збереження вказаного шлюбу суперечитиме інтересам позивача, і даний шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу слід відновити дошлюбне прізвище, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В звязку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON], суд вважає, що ця вимога заявлена безпідставно. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 СК України та,

Outcome: partial