Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р. був задоволений позов [PERSON] до [PERSON], і з відповідачки на користь позивачки була стягнута заборгованість за договором позики від 18.06.2007 р. у розмірі 400 860 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 18 000 доларів США, 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2008 р. по 22.04.2015 р. у розмірі 87 870,51 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 3 945,69 доларів США, а всього було стягнуто на суму - 488 730 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 21 945,69 доларів США. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2015 р. зазначене рішення суду було залишене без змін. У березні 2016 року відповідачка по даній справі - [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р. за нововиявленими обставинами. З урахуванням наданих уточнень, заявник вказала, що оскаржуваним рішенням суду було визнано поважними причини пропуску позивачкою позовної давності та поновлено цей строк. В свою чергу позивачка, обґрунтовуючи поважність пропуску нею позовної давності, посилалася на те, що вона протягом останніх десяти років доглядала важкохвору мати, які проживала у с. Селятин Путильського району Чернівецької області, і через це постійно проживала у цьому населеному пункті та не мала можливості контролювати виконання відповідачкою умов договору позики. На підтвердження цього позивачка надала суду довідку № 158 від 12.06.2014 р., видану завідуючим Селятинською амбулаторією загальної практики сімейної медицини [PERSON], яка підтверджувала факт її проживання у цьому населеному пункті та здійснення догляду за матір'ю позивачки - [PERSON] Заявник зазначала, що після розгляду даної справи, ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 15.03.2017 р. було закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності за ст. 45 КПК України у зв'язку з дійовим каяттям. Заявник вважає, що ці обставини спростовують доводи позивачки щодо поважності пропуску нею позовної давності, вони є істотними і такими, що не були відомі їй та суду на час розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши надані ними докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р. були визнані поважними причини пропуску позивачкою [PERSON] позовної давності та поновлено цей строк, і на її користь було стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики від 18.06.2007 р. у розмірі 400 860 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 18 000 доларів США, 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2008 р. по 22.04.2015 р. у розмірі 87 870,51 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 3 945,69 доларів США, а всього було стягнуто на суму - 488 730 грн., що станом на 22.04.2015 р. еквівалентно 21 945,69 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Частиною 2 ст. 361 ЦПК України визначено виключний перелік підстав перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідків, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. Обґрунтовуючи свою заяву, [PERSON] вказувала, що підставою для перегляду рішення суду є нововиявлені обставини, а саме - фальшивість довідки № 158 від 12.06.2014 р., виданої завідуючим Селятинською амбулаторією загальної практики сімейної медицини [PERSON], яка підтверджувала поважність пропуску позивачкою [PERSON] позовної давності. Також заявник вказувала на те, що саме ця довідка потягла за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, однак на час розгляду справи судом ця обставина не могла бути відома суду. У пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», судам даються роз'яснення про те, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Як вбачається з матеріалів справи, заперечення відповідачки щодо позову фактично зводилися до застосування позовної давності, та відмову в позові з цих підстав. У пункті 8 вказаної постанови зазначено, що завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили. У випадках коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчено постановленням вироку (у зв'язку із закінченням строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв'язку зі смертю) на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати постанову органів дізнання та досудового слідства, а також постанову суду про закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у статті 7-1 Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятих за результатами проведеного в порядку кримінального судочинства розслідування за умови визнання їх істотною для справи обставиною відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК. Із копії ухвали Путильського районного суду Чернівецької області від 15.03.2017 р. (справа № 721/133/17 провадження № 1-КП/721/34/2017) вбачається, що нею було закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності за ст. 45 КПК України у зв'язку з дійовим каяттям. Судом було встановлено, що [PERSON] будучи посадовою особою та перебуваючи на посаді завідуючого Селятинською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, наділеним організаційно-розпорядчими повноваженнями, переслідуючи умисну мету, направлену на службове підроблення, склав та видав завідомо неправдиву довідку № 158 від 12.06.2014 р. про знаходження [PERSON] у с. Селятин Путильського району та здійснення нею догляду за матір'ю - [PERSON] протягом 10 років. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 22.03.2017 року. Така підстава звільнення від кримінальної відповідальності як дійове каяття (стаття 45 КПК) з'явилася у кримінально-процесуальному законодавстві лише із прийняттям нового КПК України, який набрав чинності з 19.12.2012 року, тобто після прийняття нині діючого ЦПК та постанови пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 р. Тому суд вважає можливим врахувати ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 15.03.2017 р. як підтвердження наявності нововиявлених обставин - фальшивості доказу, на підставі якого було ухвалено оскаржуване заявником рішення суду, згідно п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України та п. 8 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами». Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення. Оскільки укладення між сторонами по даній справі договору позики та його невиконання заявником по даній справі не оспорюється сторонами, то суд вважає необхідним дослідити зібрані по справі докази в межах з'ясування поважності причин пропуску позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Стаття 260 ЦК України визначає, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно положень ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Так, із наявної у матеріалах справи розписки від 18.06.2007 р., (а.с. 61) вбачається, що сторони визначили строк виконання за договором позики - до кінця 2007 року. За такого, відповідно до ст. 253 -254 ЦК перебіг позовної давності починається з 01.01.2008 року та закінчується у відповідні місяць та число останнього року строку, тобто 01.01.2011 року. Враховуючи це і те, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом у квітні 2014 року, суд робить висновок про те, що вона звернулася до суду із пропуском зазначеного строку. Судовим розглядом не встановлено наявність підстав для переривання чи зупинення позовної давності, які визначені ст.ст. 263-264 ЦК України. Статтею 267 ЦК визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Разом із цим, діюче цивільне законодавство не містить визначеного переліку підстав для визнання поважними причини пропуску позовної давності. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, до поважних причин пропуску позовної давності можуть бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка має право вимоги та з об'єктивних причин позбавляють її можливості своєчасно звернутися до суду за судовим захистом її порушеного права. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази поважності причин пропуску позовної давності, а фальшивість наданої позивачкою довідки № 158 від 12.06.2014 р. встановлена ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 15.03.2017 р., яка набрала законної сили. Клопотань про надання інших доказів представник позивачки суду не заявляв. У пункті 11 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» даються роз'яснення, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним переглянути рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р. за нововиявленими обставинами та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову через пропуск позивачкою [PERSON] позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України позивачці не відшкодовуються понесені нею судові витрати через те, що суд відмовив у задоволенні її позову в повному обсязі.

Outcome: approved