Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.12.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачу важко самостійно утримувати дочку згідно з її потребами. Тому дочка потребує матеріального утримання і з боку батька. Відповідач є працездатним, працює за кордоном, інших осіб на утриманні не має, отже, є спроможним сплачувати аліменти на утримання дитини. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаної дочки в розмірі по 2 500 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала із вказаних підстав та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач заперечує частково проти позову. Твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки фактично дитина не перебуває на її повному утриманні, а добровільну допомогу на утримання дитини відповідач надавав і дитиною цікавився, адже він купував дитині одяг, продукти харчування, давав дочці кишенькові кошти на її витрати. Однак, останнім часом це буває вкрай рідко у зв`язку з тим, що позивач не дозволяє йому бачитись з дочкою, налаштовує дитину проти нього, забирає в дочки мобільний телефон та забороняє відповідати на його дзвінки і повідомлення. Позивач ігнорує його прохання щодо зустрічі з дочкою або обманює і не приходить на зустріч. Відповідач вказує, що завжди допомагав та допомагає позивачу матеріально, однак кошти, які він надавав на утримання їхньої дитини, позивач витрачає на свої потреби. У відповіді на відзив позивач зазначила, що з такими доводами відповідача не згідна та вважає їх надуманими. Так відповідач фактично визнає у відзиві, що дитина знаходиться на її утриманні, хоча і вказує, що він дає дитині кишенькові гроші та купує речі. Проте, відповідач замовчує ту обставину, що з 2010 року вони спільно не проживають, а останній раз він бачив дитину в 2018 році. Також позивач зазначає, що надуманими є твердження відповідача про те, що вона забороняє йому телефонувати дочці чи бачитися з нею, оскільки відповідач має можливість зустрітися з дитиною в ліцеї, однак, відповідач останній раз цікавився навчанням дитини, коли остання навчалася в п`ятому класі. Позивач стверджує, що надуманим та голослівним є твердження відповідача і про те, що кошти, які він надає для утримання дитини, позивач витрачає на власні потреби, оскільки відповідач не подає доказів, що взагалі надавав якісь кошти. Тому позивач просить відхилити відзив на позов та задовольнити її вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки в повному обсязі, а також просить стягнути на її користь судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.12.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3) Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі наведеного, враховуючи підлітковий вік дитини сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 1 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з положеннями ч.6 ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. Витрати на правничу допомогу слід стягнути пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial