Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04.03.2020 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Під час судових дебатів представником позивача [PERSON] - було заявлено про надання доказів, які підтверджують розрахунок судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі. 10.03.2020 року представником позивача направлено суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 102 004,32 грн., що складаються з витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не викликались. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч.1 ст141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 2 305,20 грн. за пред`явлення трьох вимог немайнового характеру (усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною). Судом ці вимоги задоволено лише в частині визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому правильним суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких складає 99 699,12 грн. суд вирішує питання про обґрунтованість їх стягнення, виходячи з наступного. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. При зверненні до суду з позовною заявою, зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат складається з суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких не зазначено взагалі. Тобто, при поданні першої письмової заяви по суті справи, якою є позовна заява, попередньо розмір витрат на професійну правничу допомогу взагалі заявлений не був. При цьому, ч.3 ст.134 ЦПК України надає стороні позивача право доводити інший розмір витрат ніж той, що зазначений у попередньому розрахунку, однак дана норма не може застосовуватись тоді, коли у ньому взагалі не визначено орієнтовної суми цих витрат на момент пред`явлення позову до суду. Підхід до визначення суми витрат на професійну правничу допомогу, визначений представником позивача у поданій заяві, не відповідає положенням цивільного процесуального закону, з огляду на диспозитивність цивільного процесу, рівність його учасників, змагальності. Фактичне збільшення суми витрат на професійну правничу допомогу з 0 грн. (в першій письмовій заяві по суті справи) до 99 699,12 грн. (після детального розрахунку) унеможливило ефективний захист відповідача від стягнення з неї цих витрат, не надало їй можливості передбачити для себе несприятливі наслідки у вигляді стягнення цих витрат за наслідками розгляду справи, що могло вплинути на її позицію при розгляді справи, вжиття нею більш активних дій для позасудового врегулювання спору, визнання позову, тощо. З цих підстав, користуючись правом на відмову у відшкодуванні судових витрат, наданого суду ч.2 ст.134 ЦПК України, суд приймає рішення про відмову у відшкодуванні позивачу [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved