Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23.01.2020 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором № б/н 25.03.2010 у розмірі 28121,53 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.03.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктами 1.1.1.6.7, 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Вказує, що відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.11.2019 утворилася заборгованість у розмірі 28121,53 грн., з яких: 9541,08 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1295,64 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 15469,50 грн. нарахована пеня; штраф 500 грн. (фіксована частина); 1315,31 грн. (процентна складова). Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Заяви, клопотання. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі, та заяву, згідно якої останній не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 30.01.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.03.2020 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 25.03.2010 [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій вказано кредитний ліміт у сумі 1000 грн. (а.с. 24). Згідно Довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 днів пільгового періоду» (далі Довідка), яка підписана [PERSON] 25.03.2010, зазначена базова відсоткова ставка, на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 2,5 %, розмір щомісячних платежів (враховуючих плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, комісія за зняття готівкових коштів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору) / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., штраф при порушенні строків платежів по будь з яких грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми позову, комісія за моніторинг неактивної карти (у випадку, якщо на рахунку маються кошти клієнта у вигляді позитивного залишку на протязі 3-х місяців підряд операції по карті не проводяться) у розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше 10 грн. на місяць, процентна ставка (в місяць) на суму несанкційованого перевищення ліміту кредитування 3,75 % (а.с. 25). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.03.2010, згідно якого станом на 31.12.2015 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 1015,20 грн., з яких 978,36 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 978,36 грн., 36,84 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками (а.с. 9-11). Згідно розрахунку позивача за договором № б/н від 250.3.2010 станом на 30.09.2019 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 25010,58 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9541,08 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 14869,50 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу 600 грн. (а.с. 12-22). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.03.2010 станом на 28.11.2019 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 28121,53 грн., з яких: 9541,08 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1295,64 грн. заборгованість за відсотками; 15469,50 грн. нарахована пеня; штраф 500 грн. (фіксована частина); 1315,31 грн. (процентна складова) (а.с. 9-23). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Згідно частини 2 статті 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, комісією, пенею, штрафами, посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та\~правила надання\~банківських послуг»\~та «Тарифи\~Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача як належний доказ взята бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Суд дійшов висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (25.03.2010) до моменту звернення до суду з указаним позовом (23.01.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий Банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Заяву про ознайомлення з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» та відкриття рахунку, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати пені в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Зазначене узгоджується\~з Висновком\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~викладеному в\~постанові від\~03.07.2019\~у справі\~№ 342/180/17,\~провадження №\~14-131цс19, який застосовує суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично отриману ним суму кредитних коштів, однак зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 28.11.2019 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 9541,08 грн., а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обгрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.03.2010, де процентна ставка на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України\~розрахована у\~розмірі 84\~%\~та станом на 28.11.2019 розмір заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України за період з 01.10.2019 по 28.11.2019 становить 1295,64 грн. Тобто, позивачем заявлено вимоги про стягнення процентів у розмірі встановленому договором, однак Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.03.2010 та Довідка «Про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 днів пільгового періоду» не містять умов щодо погодження процентної ставки у розмірі 84 % за прострочення виконання грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання у зазначеному розмірі. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно статті\~625\~ЦК України\~виходячи з\~відсоткової ставки\~у розмірі\~84\~% є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах. Вимоги про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми позивач не заявляв. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів та заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Згідно Довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 днів пільгового періоду» при порушенні строків платежів по будь з яких грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів штраф складає 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки відповідачем було порушено строки платежів по грошовим зобов`язанням передбаченим договором, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., а також штраф (процента складова) у розмірі 477 грн. 05 коп. (+ 9541,08 грн. х 5% = 477,05 грн.). В частині стягнення пені, суд зазначає наступне. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором відповідачу нараховано пеню у розмірі 15469,50, штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова). Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.12.2019 у справі № 5924/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18. Відтак, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 15469,50 грн. суд вважає такими, що задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 10518 грн. 13 коп., з яких: 9541 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500 грн. штраф (фіксована частина); 477,05 грн. штраф (процентна складова). Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 785,97 грн. (10518,13 грн. х 2102 грн. : 28121,53 грн.).

Outcome: partial