Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ФідоБанк» звернулося до Київського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи це тим, що 22 січня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФідоБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0999/18/01049, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 100000 доларів США терміном до 21 січня 2012 року сплачувати відсотки у розмірі 14 % річних. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його вісутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФідоБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0999/18/01049 про надання останньому кредит в сумі 100000 доларів США терміном до 21 січня 2012 року сплачувати відсотки у розмірі 14 % річних. Позивачем повністю і у встановлений строк виконано зобов'язання за даним договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] в порушення цих вимог не виконує умови кредитного договору та графіку погашення кредиту, тобто своєчасно не повертає позивачу кредитні кошти і не сплачує відсотки за користування кредитними коштами і ніяких заходів по поверненню заборгованості не вживає. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На теперішній час заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ФідоБанк» за кредитним договором № 014/0999/18/01049 від 22 січня 2007 року складає 67360,64 доларів США, що еквівалентно 533893 гривень 70 коп. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що 22 січня 2007 року укладено договір поруки № 014/0999/18/01049ПФО. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. А ч.2 зазначеної статті встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, сума боргу підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] Викладене підтверджується копією кредитного договору, копією договору поруки та розрахунком заборгованості за кредитним договором. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, що встановлено ст.ст. 192 ч.1, 524 ч.1, 533 ч.1 ЦК України. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Слід звернути увагу на те, що відповідачами написані заяви про визнання позовних вимог, про що в матеріалах справи містяться оригінали заяв. Також, до суду представник позивача надав копію рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2013 року, відповідно до якого рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2012 року змінено та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитних договорів недійсними. Тобто, на даний час відпали обставин, відповідно до яких рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано. При викладених обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору № 014/0999/18/01049 від 22 січня 2007 року, чим завдає позивачу матеріальну шкоду в розмірі 67360,64 дол. США, що еквівалентно 533893 гривень 70 коп., яка підлягає стягненню солідарно з нього та з його поручителя. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved