Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна», треті особи: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», [PERSON] , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити, встановлено третій особі [PERSON] строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - до 10 серпня 2021 року включно та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати. 10 серпня 2021 року представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Пікульською К.В. подано до суду заяву, в якій представник просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 27000,00 грн. (т.2 а.с.164-165). В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - адвокат Пікульська К.В. вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат підтримала в повному обсязі та просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 27000,00 грн, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи (т.2 а.с.189-191). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лобода І.В. в судовому засіданні просили в задоволенні заяви відмови. Представник позивача подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а.с.181-184), в якому наведено детальне обґрунтування щодо відмови в задоволенні заяви, а також щодо зменшення заявленої до стягнення суми. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Позивач підтримав пояснення свого представника в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, позивача та представника позивача, вивчивши доводи поданої заяви, доводи заперечень представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). За правилом п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В судовому засіданні 05 серпня 2021 року представник третьої особи [PERSON] - адвокат Пікульська К.В. подала передбачену ч. 8 ст. 141 ЦПК України заяву. (т.2 а.с.124). Заява представника третьої особи [PERSON] - адвоката Пікульської К.В. про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного судом строку - 10 серпня 2021 року (т.2 а.с.164). Отже, третьою особою виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.2 ст.632 ЦК України) Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 11 травня 2021 року між адвокатом Пікульською К.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого адвокат надає правову допомогу клієнтові з приводу, серед іншого, представництва у цивільному судочинстві, судах всіх інстанцій. Для виконання цього договору, клієнт надає адвокату повноваження з усіма правами, наданими законом, у тому числі й третій особі. (т.2 а.с.166). За змістом п. 3. договору, обсяг і вартість наданої правничої допомоги за цим договором визначається у відповідному розрахунку, який складається адвокатом, що підтверджує виконання ним зобов`язання по даному договору. Згідно п. 6. Договору, розмір гонорару розраховується відповідно до додатку до даного договору, який є частиною даного договору. В додатку №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 11 травня 2021 року (т.2 а.с.167) сторони домовились, що вартість послуг адвоката розраховується виходячи з почасової ставки та часу, витраченого на виконання завдання клієнта, при цьому одна година розподіляється на 4 п`ятнадцятихвилинних часток. Кожна п`ятнадцятихвилинна частка, що розпочалася, враховується як повна. Почасова ставка адвоката складає 1800,00 грн за одну годину послуг. Вартість послуг за час, витрачений адвокатом, серед іншого, на поїздки у справах клієнта (дорога до суду та з суду до робочого офісу), час на відправлення поштової кореспонденції, розраховується, виходячи з 50% почасової ставки, встановленої для адвоката. Пунктом 7 додатку визначено надання послуг за дорученням за умови внесення клієнтом передоплати. Разом з тим, п.8 та п.9 визначено, що адвокат виставляє рахунки клієнту за результатами розгляду справи та, якщо інше не узгоджене, розрахунки сплачуються клієнтом протягом 30 днів з дати ухвалення рішення по справі. На підставі вищевказаного договору 13 травня 2021 року видано Ордер серії АІ №1031807 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Пікульською К.В. (т.2 а.с.49) Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18. Заявляючи про наявність підстав для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, представник відповідача вказує на суперечливість пунктів 7 та 9 додатку №1, щодо строків оплати за договором. Проте представник третьої особи зазначила, що за наявною в п.9 додатку №1 домовленістю та за фактичною домовленістю з клієнтом оплата послуг адвоката має бути сплачена протягом 30 днів з дати ухвалення рішення. З цього приводу суд зауважує, що тлумачення умов договору здійснюється сторонами договору (ст.213, 637 ЦК України), а тлумачення змісту договору судом здійснюється лише на вимогу сторони/сторін такого договору. З огляду на викладене, при вирішенні даної заяви, суд виходить з визначених у додатку №1 строків оплати - протягом 30 днів з дати ухвалення рішення. Отже, в даному випадку, відсутність фактичної оплати за договором не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат, оскільки оплата за правничу допомогу має відбутись потягом вищевказаного строку, обумовленого сторонами договору, що відповідає положенням п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Заява представника відповідача про стягнення судових витрат не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, проте до неї долучені акт прийому-передачі наданих послуг (розрахунок) та розрахунок обсягу наданих послуг у справі за договором про надання правової допомоги від 11 травня 2021 року з додатком №1, в яких вказані виконані дії, кількість витраченого часу та вартість послуг. (т.2 а.с.169-170, 171) Згідно наведеного розрахунку, загальна кількість витраченого часу становить 18,5 годин, загальна вартість послуг - 27000,00 грн. Адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. З наведених обставин суд не розцінює як неминучі та необхідні витрати адвокатом часу на підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат (п.12 акту та розрахунку), оскільки з часу вивчення матеріалів справи, наданих клієнтом, з урахуванням подальшої участі в трьох судових засіданнях, адвокат не була позбавлена можливості подати всі необхідні докази для вирішення судом питання про стягнення витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення по справі. Надаючи оцінку наведеному в акті та розрахунку об`єму виконаних адвокатом робіт та витраченому адвокатом часу, суд зауважує про недоведеність виконання адвокатом виконаних послуг, наведених в пунктах 2 та 3 акту та розрахунку. Так клопотання третьої особи про об`єднання справ в одне провадження (т.2 а.с.76-77) містить вихідний номер та дату 07 травня 2021 року, підписане особисто третьою особою, отже складене до укладання договору про надання правничої допомоги. Додаткових пояснень третьої особи від 11 травня 2021 року матеріали справи не містять, а наявні в матеріалах справи пояснення третьої особи (т.2 а.с.52-54) підписані та направлені учасникам справи особисто [PERSON] 07 травня 2021 року (т.2 а.с.60-68), отже також складені до укладання договору про надання правничої допомоги. Вищезазначені пояснення та клопотання направлені на адресу суду особисто [PERSON] (ДП «Укравтогаз»), що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та конвертом (а.с.88, 89). Отже дії по аналізу та вивченню судової практики, підготовці клопотання та письмових пояснень, а також їх оформлення для відправлення у поштовому відділенні безпідставно включені до акту прийому-передачі та розрахунку, оскільки не охоплюються реальними послугами адвоката. Визначення вартості за послугу зі збирання документів для подання їх до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів (п.7 акту, п.5 розрахунку), виходячи з вартості послуг 1800,00 грн за годину не відповідає принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги та є неспівмірним з виконаною роботою, та, виходячи з обсягу витраченого часу, необхідно для збирання доказів, з урахуванням наявності частини документів в розпорядженні безпосередньо третьої особи, визначається судом в розмірі 400,00 грн. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19 викладено висновок про те, що час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Разом з тим, суд вважає неспівмірними визначені в акті та розрахунку як кількість витраченого часу так і вартість складової правничої допомоги, яка визначена в сумі 1800,00 грн в обидві сторони для участі в трьох судових засіданнях, що загалом складає 5400,00 грн. Виходячи з наданих на підтвердження вказаних витрат доказів (т.2 а.с.172, 173), суд приходить до висновку, що за витрати адвокатом часу на дорогу (в обидві сторони) для участі в кожному засіданні підлягає стягненню сума в розмірі 1200,00 грн (400,00 х 3). Наведені в акті та розрахунку витрачений адвокатом час та вартість послуг за участь в судових засіданнях 13 травня 2021 року та 05 серпня 2021 року відповідають протоколам судових засідань (т.2 а.с.92-93, 126-128). Разом з тим, участь в судовому засіданні 15 червня 2021 року (з урахуванням очікування) не перевищувала 15 хвилин (т.2 а.с.116-117), отже визначення в акті та розрахунку однієї години участі у вказаному судовому засіданні є безпідставним та суперечить пункту 1 додатку №1 до договору про надання правничої допомоги. Таким чином, виходячи з фактичного часу, витраченого адвокатом на участь в судовому засіданні (з урахуванням очікування) стягненню підлягає сума в розмірі 9450,00 грн. Також підлягає стягненню вартість наданих послуг по вивченню наданих матеріалів та формуванню позиції у справі в сумі 1800,00 грн. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат, заперечень сторони позивача в контексті положень ч.5 ст. 137 ЦПК України, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником третьої особи сума є надмірною. При цьому суд погоджується з доводами представника позивача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, надану третій особі, з реальним обсягом такої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. Враховуючи викладене, а також те, що в задоволені позову [PERSON] відмовлено, а заявлений представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Пікульською К.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 12 850,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial