Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач з 28 листопада 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . В шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, на даний час шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати, оскільки він суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача адвоката Микитчина П.С. надійшло до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. 28 листопада 1998 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно 01 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області . Встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З пенсійного посвідчення вбачається, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства ( ст.111 СК України). Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд не зобов`язаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить її інтересам, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд прийшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 113 СК України, суд залишає за позивачем, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved