Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в с.Княждвір, по вул.Чорновола (Чапаєва), 12, Коломийського району, належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її чоловік [PERSON], який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом із позивачкою. Тому кожен з них має (мав) право на 1/2 частину вказаного будинку. 16.02.2013 року [PERSON] помер, після смерті останнього відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на 1/2 частину вказаного будинку, яку прийняла позивачка, вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса. Однак, остання відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на вказаний будинок видано тільки на голову колгоспного двору, а частка померлого та інших членів колгоспного двору не виділено. Відповідачка на частку в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендує. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 10.11.2015 року представник позивачки [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до копії свідоцтва про одруження позивачка [PERSON] була дружиною [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ №238637, виданого 20.02.1968 року Нижнянською сільською радою Коломийського району, відповідачка народилася в с.Нижнє Коломийського району. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). У зв'язку із одруженням відповідачка змінила прізвище із «Терещук» на «Прокопчук», уклавши 27.05.1987 року шлюб із [PERSON] ( а.с. 23). Судом також встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 164263, виданим 19.02.2013 року Княждвірською сільською радою Коломийського району Івано-Франківській області, [PERSON] помер 16.02.2013 року, актовий запис № 9 (а.с.6). Згідно з довідкою №1181, виданою Княждвірською сільською радою Коломийського району 06.10.2015 року, [PERSON] належав житловий будинок в с.Княждвір, по вул. Чорновола (колишня Чапаєва), 12, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві проживали [PERSON] - голова двору та позивачка. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку була також зареєстрована дружина померлого (позивачка). Заповіт від імені померлого [PERSON] у виконкомі вказаної ради не посвідчувався (а.с.17). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 01.10.2015 року за №54084, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., та господарські будівлі і споруди в с.Княждвір (Нижнє), по вул.Чорновола (Чапаєва), 12, Коломийського району на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.11.1988 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №121 від 08.06.1988 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.8, 16). Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим ОКП «Коломийське МБТІ» 06.10.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., та господарських будівель і споруд: погребу літера Д, стайні літера Ж, стодоли - літера З, літньої кухні - літера Е, вбиральні - літера К, сараю - літера Л ( а.с.10-15). Судом встановлено, що згідно з даними [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34533777, виданого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] 15.07.2013 року, після смерті [PERSON], який помер 16.02.2013 року, відкрита спадкова справа №35, за номером у спадковому реєстрі - 54731984 (а.с.9). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно із відповіддю приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] від 30.09.2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що свідоцтво про право власності на вказаний будинок видано тільки на голову колгоспного двору, а частки померлого та інших членів колгоспного двору не виділено (а.с.21). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved