Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначає, що громадянка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з дитиною не проживає. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Відповідач [PERSON] [INFO] року в Куп'янському пологовому будинку народила дитину, але за станом здоров'я дівчинку було направлено до ОДКЛ №1 м. Харкова у відділення патології новонароджених у зв'язку з низкою захворювань. 27.07.2016 року дитину було повернуто до м. Куп'янська, але за постановою служби у справах дітей влаштовано на соціальні ліжка дитячого соматичного відділення, у зв'язку з тим, що її мати - [PERSON] не має постійного місця проживання, схильна до бродяжництва та не в змозі створити належних умов для проживання і виховання доньки. До цих пір, малолітня [PERSON] перебуває на соціальних ліжках, а [PERSON] так і не має постійного місця проживання, засобів для існування, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та на обліку в Харківському обласному центрі боротьби зі снідом. Неодноразово до служби у справах дітей надходила інформація про те, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. За весь час перебування малолітньої [PERSON] на соціальних ліжках, службою у справах дітей проводилась профілактична робота з матір'ю щодо відповідального та належного виконання батьківських обов'язків, формування, розвиток та підтримку соціально-побутових навичок, допомогу в аналізі життєвої ситуації, визначенні основних проблем, шляхів їх вирішення, складання плану виходу із складної життєвої ситуації та найголовніше - відновлення цілісності родини, але проведена відповідна робота не дала бажаного результату. Повернення малолітньої [PERSON] матері на виховання загрожує її життю та здоров'ю. Матеріали на гр. [PERSON] були винесені та розглянуті на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Прийнято рішення про направлення до суду позову щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що [PERSON] на даний час кожного дня приймає замісну терапію, стала соціальною і адекватною особою, проживає в м. Харкові, має роботу та житло, кожної неділі приїздить до дитини, але їй не дають з нею бачитись, вона привозить їй необхідні речі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її онука [PERSON] потрапила у складну життєву ситуацію, майже була інвалідом, що послугувало для того, що вона оступилася. Так, її співмешканець замість знеболювального давав їй не те, що потрібно. [PERSON] народила дівчинку, стан був не добрий та після народження дитини, вона пішла з лікарні, а дитину відправили до м. Харкова. Вона поїхала за нею, винайняла квартиру в м. Харкові, коли повернулася з Харкова, їй дитину не віддали, а розмістили на соціальні ліжка. Онука лікувалася, були зриви. Останнім часом відвідує свою доньку, приносить їй памперси, одяг, фрукти, іграшки, але їй бачитись з дитинною забороняють. Вона ходила до дівчинки 3 рази. Друга бабуся постійно ходить до дитини. Її онука почала піклуватися про свою дитину, працює, винайняла житло в м. Харкові. [PERSON] проходить замісну терапію та знаходиться під наглядом нарколога в м. Харкові. На шлях виправлення стала десь восени - в літку, точно не пам'ятає. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої вказаний - [PERSON], а матір'ю відповідач [PERSON], про що 14 вересня 2016 року складений відповідний актовий запис №298, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 вересня 2016 року Куп'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України №00017100953. (а.с. 3-4) Після народження дитини [PERSON] в Куп'янському пологовому будинку, за станом здоров'я дівчинку було направлено до ОДКЛ №1 м. Харкова у відділення патології новонароджених у зв'язку з низкою захворювань. Постановою №7 служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області «Про направлення на соціальні ліжка соматичного відділення КМЛ новонароджену дитину жіночої статі ([INFO] р.н.) для тимчасового перебування» від 28.07.2016 року, малолітня [PERSON] направлена на соціальні ліжка дитячого соматичного відділення Куп'янської міської лікарні для продовження лікування та вирішення її подальшої долі. (а.с. 10). В свою чергу мати дитини [PERSON] не створила умов для проживання, утримання та виховання доньки, веде асоціальний спосіб життя, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, є активним ін'єкційним наркоманом та знаходиться на обліку в Харківському обласному центрі профілактики по боротьбі зі снідом. [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає тривалий час. Постійного місця проживання не має та для повернення дитини, [PERSON] не створила ніяких умов, про що свідчать: повідомлення головного лікаря КЗ «Куп'янська міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області [PERSON] за №01/293/02-16 від 25.02.2016 року (а.с. 5), повідомлення головного лікаря КЗ «Куп'янська міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області [PERSON] за №01/1109/07-16 від 27.07.2016 року (а.с. 6), повідомлення головного лікаря КЗ «Куп'янська міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області [PERSON] за №01/1115/07-16 від 28.07.2016 року (а.с. 7), запит начальника служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області від 18.01.2017 року (а.с. 8), повідомлення начальника служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області за №05-32/962 від 05.12.2016 року (а.с. 9), постанова №7 служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області «Про направлення на соціальні ліжка соматичного відділення КМЛ новонароджену дитину жіночої статі ([INFO] р.н.) для тимчасового перебування» від 28.07.2016 року (а.с. 10), акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №303 від 09.11.2016 року (а.с. 12, 13), повідомлення головного лікаря КЗ «Куп'янська міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області [PERSON] за №05/95/01-17 від 23.01.2017 року (а.с. 14), протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини від 01.02.2017 року (а.с. 15), подання на позбавлення батьківських прав [PERSON] від 31.01.2017 року (а.с. 16). Як убачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №05-32/177 від 02.03.2017 року, служба у справах дітей відзначає, що в наявності вбачаються всі підстави, передбачені ст. 164 СК України, а тому застосування до [PERSON] такого заходу, як позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] вважають за доцільне. (а.с. 50) Представник Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, дослідивши додані відповідачем та її представником за довіреністю документи, заслухавши свідка, вказує, що [PERSON] до лютого 2017 року не намагалася повернути дитину, вважаючи, що лише їх звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав послугувало для прийняття спроб відповідачем для повернення дитини, а також зважаючи, що на цей час [PERSON] перебуває під наглядом лікаря нарколога та не пройшла повністю лікування, що викликає сумніви, що вона знову не почне вживати наркотичні засоби та те, що в неї не має достатньої сторонньої підтримки, тому їй на даний час зарано віддавати дитину, але в майбутньому це можливо. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків з народження дитини, залишивши дитину у пологовому будинку, не здійснювала жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої дитини до моменту звернення до суду з позовом Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, однак згідно наданих відповідачем та її представником за довіреністю доказів, [PERSON], знаходилась на лікуванні ТОВ «Харківський медичний центр «Альтернатива»» 13.03.2017 року та з 05.04.2017 року по теперішній час дійсно знаходиться на програмі замісної підтримуючої терапії препаратом бупренорфіну гідрохлоріду, що підтверджується наданими від 23.03.2017 року та 17.05.2017 року довідками заступником головного лікаря ТОВ «Харківський медичний центр «Альтернатива»» [PERSON]. (а.с. 64, 94) Згідно відповіді на запит №273, наданої 17.05.2017 року директором Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова (а.с. 95, 96) [PERSON] стоїть на обліку в Центрі з 22.12.2016 року, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах та за час перебування на обліку отримала комплекс соціальних послуг по підвищенню виховного потенціалу, отримала навички здорового способу життя, попереджена про негативні наслідки від вживання алкоголю, тютюну та психоактивних речовин. На даний час, [PERSON] проживає в однокімнатній орендованій квартирі зі всіма зручностями за адресою: [ADDRESS] за договором оренди, який складено на один рік з 23.04.2017 року по 23.04.2018 року. В квартирі чисто, прибрано, соціально-побутові умови проживання не порушені. В кімнаті є дитяче ліжко, шафа, дитячі речі, засоби гігієни та все необхідне для повноцінного виховання дитини. [PERSON] завжди прислухається до порад спеціалістів Центру, виконує всі рекомендації. Рішуче налаштована забрати дитину з лікарні і виховувати з дотриманням відповідних обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, що також підтверджується висновком оцінки потреб дитини та її сім'ї (а.с. 97) та договором оренди квартири від 22.04.2017 року (а.с. 93) Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини з моменту її народження, залишивши її у пологовому будинку та понад 6 місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, без поважних причин залишивши її безбатьківської уваги і турботи, при цьому має місце, що дитина є хворою та потребує відповідного спеціального догляду та на даний час відповідач налаштована забрати дитину і виховувати її, виконуючи свої батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, створивши належні умови для цього, однак на даний час відповідач не пройшла в повному обсязі програму замісної підтримуючої терапії, внаслідок вживання наркотичних речовини та знаходиться на обліку у лікаря нарколога. Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає що відповідачем не доведені перед судом ті обставини, що на даний час вона дійсно в змозі виховувати, піклуватися та утримувати малолітню дитину. Суд, враховуючи вищевикладене, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 цього Кодексу якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved