Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 28.12.2018 року, [PERSON] звернуласядо суду з позовною заявою до Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позов тим що [INFO] року померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки. В установленому законом порядку позивач звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через наявність помилки в документах, що підтверджували родинні зв'язки спадкоємиці та спадкодавця. Судовим рішенням був встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Повторно звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, позивач знову отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не має. Спадкоємцем другої черги є батько позивача, який відмовився від прийняття спадщини її користь. З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 1,1611 га, що розташована в адмінмежах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, після смерті [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Неявка належно повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 23.01.2019 року та 25.01.2019 року від сільського голови Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області надійшли письмові заяви про розгляд справи без участі представника сільської ради та відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. 18.02.2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Встановлені судом обставини: [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 14.03.2018 року, Серія [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2018 року, яке набрало законної сили 26.11.2018 року, встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року є рідною тіткою [PERSON], [INFO], яка проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 1,16 га, що розташована в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Спадкове майно належало [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] від 18.11.2009 року (а.с.12). Дана обставина також підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.12.2018 року (а.с.13-15) Згідно довідки з Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 06.04.2018 року №240, померла [INFO] року [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. Як на день смерті, так і по даний час крім померлої в будинку зареєстровані та проживають: брат - [PERSON] (а.с.11). Згідно листа Черкаської районної державної нотаріальної контори від 13.12.2018 року №3099/02-14 «Щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину» [PERSON] фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.17). ПП «ТОВА» на замовлення позивача було проведено грошову оцінку земельної ділянки, площею 1,16 га, що розташована в с. Байбузи і 11.12.2018 року надано висновок згідно якого вартість земельної ділянки становить 40600 грн. (а.с.16). Згідно листа Черкаської районної державної нотаріальної контори від 01.02.2019 року №219/02-14 встановлено, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, заведено спадкову справу №176/2018 за заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 18.04.2018 року та заявою [PERSON] від 18.04.2018 року про відмову від спадщини. Свідоцтва на право на спадщину не видавались. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 06.04.2018 року [PERSON] склала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 06.04.2018 року [PERSON] також склав заяву до нотаріуса, посвідчену в установленому законом порядку, в якій він відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON]. Отже в судовому засіданні встановлено що земельна ділянки, площею 1,16 га, що розташована в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] від 18.11.2009 року на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу спадкоємці не можуть реалізувати свої спадкові права. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність заповіту, складеного спадкодавцем. Також вбачається відсутність спадкоємців першої черги спадкування за законом. Спадкоємцем другої черги спадкування за законом - [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON], і дана відмова не відкликана в установлений законом строк. Позивач як спадкоємець п'ятої черги спадкування за законом виявила бажання прийняти спадщину, і її право не заперечується законом. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1265 ЦК України позивач відноситься до п'ятої черги на спадкування за законом після смерті тітки - [PERSON]. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ч. 1, ч. 2 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Отже [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до якої увійшла земельна ділянка, площею 1,16 га, що розташована в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє її спадкоємців можливості реалізувати свої спадкові права. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про складення спадкодавцем заповіту. Також відсутні відомості про наявність спадкоємців першої черги спадкування за законом. Братом спадкодавця та спадкоємцем другої черги спадкування за законом - [PERSON] була подана заява, яка відповідає вимогам закону, щодо відмови від прийняття спадщини на користь [PERSON] Вказана заява не відкликана протягом терміну, встановленого ЦК України. Оскільки спору щодо розподілу спадкового майна немає, суд вважає можливим визнати за позивачем, як за спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 1,16 га, що розташована в адміністративних межах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ст.ст.141-142 ЦПК України. Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Враховуючи, що у своїй заяві позивач не просив стягувати судовий збір з відповідача, суд вважає можливим віднести судовий збір у сумі 352,40 грн. за рахунок позивача.

Outcome: approved