Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х річного віку. Вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, однак разом не проживають. В даний час він навчається в Вищому професійному училищі № 41 м. Тульчин на 3 курсі на денній формі навчання. Оскільки позивач в даний час навчається, не працює, тому фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на його утримання не надає, так як він в даний час досяг повноліття. Позивач матеріально не забезпечений та потребує матеріальної допомоги, і згідно ст. 199 СК України відповідач зобовязаний утримувати повнолітнього сина, який навчається, до досягнення ним 23 років. Тому позивач в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, оскільки син не приділяє йому належної уваги. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, як такий що доведений свідоцтвом про народження позивача, копією його паспорта, свідоцтвом про шлюб, довідкою навчального закладу, обґрунтований вимогами ст.ст. 180-184, 191, 198, 199, 200 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Повнолітній позивач є студентом 3-го курсу Вищого професійного училища № 41 м. Тульчин, що підтверджується довідкою № 198 від 03.02.2017 року (а.с. 6).В звязку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно повноцінно утримувати сина, батько після досягнення сином повноліття добровільно матеріальну допомогу не надає. Згідно зі\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що відповідача [PERSON] слід звільнити від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ № 002923, виданого 27 січня 2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved