Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Ходорівської об`єднаної територіальної громади (відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , в якій просить: встановити факт постійного проживання позивачки разом із матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на: земельну ділянку на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1070 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025348 від 27.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №348; земельну ділянку на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,1634 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025349 від 27.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №349. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої входила належна йому земельна ділянка на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1070 гектари. Разом з батьком до дня смерті проживала його дружина і відповідно матір позивачки [PERSON] , яка здійснювала догляд за чоловіком та займалася його похороном,\~тому фактично\~спадщину прийняла,\~однак юридично\~не оформила.\~ [INFO] \~померла матір\~позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна їй земельна ділянка на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,1634 гектарита успадкована земельна ділянка загальною площею 1,1070 гектари. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцями першої черги, окрім позивачки, є її брат [PERSON] та сестра [PERSON] . Вони спадщину не прийняли, оскільки не проживали разом із матір`ю на час відкриття спадщини і до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Оскільки позивачка постійно проживала із матір`ю без реєстрації на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері через пропуск піврічного терміну для прийняття спадщини, а також через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходяться на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном. Вона фактично проживала з матір`ю на час її смерті. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.71-72), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної заяви в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Представник позивачки позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просить справу розглядати за його відсутності. Треті особи у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та незаперечення проти задоволення позову. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивачки подав клопотання про залучення у справу третіх осіб та розгляд підготовчого засідання за відсутності його і позивачки, призначення справи до судового розгляду; заяви про відкладення розгляду справи та виклик свідків (а.с.74, 85, 88, 90) Треті особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.83, 84). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.08.2020 прийнято цивільну справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.65-66). Ухвалою підготовчого засідання від 27.10.2020 залучено до участі у праві третіх осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.75-76). Ухвалою від 27.10.2020 відкладено підготовче засідання (а.с.77). Ухвалою від 20.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.86-87). Ухвалою судового засідання від 01.03.2021 відкладено розгляд справи (а.с.89). Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 09.07.1953, 01.04.1966, 16.12.1976 (а.с.10, 19, 21). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.11.1985 у Дев`ятниківській сільській раді. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.11.1985 (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.11.1974 у с. Дев`ятники. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 23.11.1974 (а.с.21) Відповідно до свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2011 та [NUMBER] від 06.01.2014, [PERSON] помер [INFO] в с. Прибілля Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Прибілля Жидачівського району Львівської області (а.с.12, 15). Довідками ВК Ходорівської міської ради від 29.06.2017 встановлено, що [PERSON] дійсно був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . Заповіт від [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] проживала з ним на день смерті. [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . Заповіт від [PERSON] не посвідчувався. На день смерті проживала одна (а.с. 13, 16). Постановою ВРУ №406-VІІ від 13.05.2015 перейменовано село Прибілля Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області на [PERSON] (а.с.17) Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №025348 від 27.09.2000, [PERSON] на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го дем. скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 року №193, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,1070 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №348 (а.с.24). Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №025349 від 27.09.2000 підтверджено, що [PERSON] на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го дем. скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 року №193, передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,1634 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №349 (а.с.25). Постановою Жидачівської ДНК від 14.08.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смертів мами [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.22). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивачки, яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Батьки проживали в с.Прибілля. Після смерті батька позивачка переїхала жити до матері, де проживала до дня її смерті. Після смерті матері займалася похороном. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є родичкою позивачки, а саме: троюрідною сестрою. Позивачка проживала з матір`ю в с. Прибілля, де доглядала її до смерті. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із матір`ю на час відкриття спадщини, що є перешкодою для позивачки у оформленні в нотаріуса спадщини після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення факту, яке має юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови роз`яснено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] проживала без реєстрації із матір`ю [PERSON] у с.Прибілля Жидачівського району Львівської області до дня її смерті, яка наступила [INFO] . Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] на час смерті останньої повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою та відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивачки з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Суд зазначає, що встановлення цього факту породжує для\~позивачки юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди у вирішенні питання спадкування нею належних [PERSON] прав та обов`язків, що належали тій на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 2,1634 гектарів в межах згідно з планом та право власності на земельну ділянку площею 1,1070, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , які розташовані на території Дев`ятниківської сільської ради, і це право не припинилося внаслідок смерті [PERSON] . За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входять належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на зазначені земельні ділянки). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] входить до першої черги спадкоємців за законом (як дочкою спадкодавиці) і є єдиною спадкоємицею цієї черги, вважався такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки як встановлено судом вище вона постійно проживала з спадкодавицею на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на спадкування як спадкоємиця першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса, через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved