Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій формі в розмірі 2000 грн в місяць з часу подачі заяви до суду та до 28.05.2023, тобто до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку, а також стягнути з відповідача на її користь вартість послуг адвоката за підготовку позовної заяви до суду та за ведення справи в суді згідно з розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордера. Свої вимоги мотивує тим, що вона 01.09.2018 уклала шлюб з відповідачем. У їх шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Проте їх сімейне життя не склалося, оскільки чоловік відмовився забирати її з пологового будинку після народження дитини через те, що вона після пологів хотіла поїхати на короткий час до своєї мами у с. Гошів, а він вимагав, щоб вона поїхала до його батьків. Враховуючи його погрози насильно забрати сина, вона через тиждень після пологів поїхала жити до його батьків. На початку липня 2020 року вона повернулась до своїх батьків у с. Гошів, де їй було легше доглядати за сином. Відповідач перед виїздом 27.06.2020 на заробітки в Естонію дав їй 350 Євро, а коли приїхав до неї та сина 09.12.2020 ніяких коштів не дав, а купив лише дрібні речі - іграшку за 150 грн, 2 костюмчики синові, шоколад, банани, йогурти, мандарини. Тероризує її, погрожуючи відібрати сина. Вона та син зареєстровані у її батьків в с. Гошів Долинського району, де проживають і в даний час. Вона не працює і відсутність коштів поставило її та дитину у важке матеріальне становище. Відповідач фізично здоровий, матеріальних обтяжень не має, офіційно не працює, добре заробляє, приїздив з Естонії на різних автомобілях з естонською реєстрацією. Враховуючи, що на її утриманні є малолітній син, на утримання якого відповідач коштів не дає, вона не працює та не має ніяких особистих доходів, то за таких умов вважає, що відповідач повинен їй сплачувати на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн в місяць до досягнення сином 3-х річного віку. Відповідач не бажає в добровільному порядку сплачувати аліменти на неї та дитину, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просила, щоб її інтереси в суді представляв представник адвокат Дуткевич М.В., оскільки прибути в суд вона не може через те, що син захворів. Також зазначила, що після завершення судового засідання 25.01.2021 відповідач зі своєю мамою та сестрою зайшли до будинку у с. Гошів, де вона проживає з батьками. Сестра чоловіка [PERSON] вела себе вкрай зухвало, ображала її та її батьків, на вимогу батька покинути будинок, не реагувала. Чоловіка та скруха їй підтакували. Це все тривало більше 30 хвилин. Чоловік забрав у не її заручальне та обручальне кільця, а також подаровані речі плаття, дві куртки, три пари взуття, шорти, літні сукні, а свекруха золотий ланцюжок, який подарувала на весілля, і тільки після цього вони покинули будинок. Представник позивачки адвокат Дуткевич М.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому. Додатково вказав, що відповідач їздить на автомобілях з Естонськими номерами і часто їх змінює, тобто володіє рухомим майном, чого він не заперечував під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину. В Україні вони на нього не зареєстровані. Працює в Естонії. Наголосив, що на сьогоднішній день з відповідача за рішенням суду уже стягуються аліменти на сина до досягненим ним 18 років в розмірі 1800 гривень щомісячно. Однак, цих коштів не вистачає на утримання дитини та її матері, яка, зважаючи на поведінку відповідача, який після стягнення з нього аліментів на сина, забрав у позивачки не тільки подаровані коштавності, але й одяг, тому вона повинна нести додаткові витрати на його придбання. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце його проведення, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та його розписка, які містяться в матеріалах справи (а.с.18, 20), причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19 лютого 2021 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за участі її представника. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивачка через свого представника не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 01 вересня 2018 року, який зареєстрований Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1898, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.09.2018 Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.2). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.06.2020 виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, у сторін за час шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис №2 (а.с.3), який відповідно до довідок №140 від 01.10.2018 та №82 від 12.06.2020 виконавчого комітету Гошівської сільської ради зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] в с. Гошів Долинського району Івано-Франківської області (а.с.4,5). Сторони проживають окремо. З відповідача стягуються аліменти на неповнолітнього сина. Між сторонами виник спір щодо сплати аліментів на дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши сторону позивача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] у с. Гошів Долинського району. Остання здійснює\~догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому одержати будь-які доходи позбавлена можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Державної допомоги недостатньо для її забезпечення та забезпечення сина. Таким чином, оскільки малолітня дитина сторін проживає з позивачкою, то вона має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, фізично здоровий. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності та, враховуючи той факт, що відповідач не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, на утриманні та вихованні якої знаходиться одна дитина, яка не досягла трьохрічного віку та потребує постійного материнського догляду, можливостей відповідача, беручи до уваги, що відповідач сплачує аліменти на сина в розмірі 1800 грн щомісячно, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а позов задовольнити частково. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для утримання позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №27 від 11.12.2020 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Дуткевичем М.В., договір № 30 про надання правової допомоги від 11.12.2020, розрахунок вартості послуг по вказаному договору (акт виконаних робіт), що включає в себе 250 грн вивчення документів (20хв); 700 грн - підготовка та складання позовної заяви (60 хв), 1500 грн виїзд та участь у розгляді справи в суді, всього 2500 гривень (а.с.6-9). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, то з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 1875 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу (1500 х 2500 / 2000 = 1875). Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 79, 80, 84 СК України, ст.ст.280-289 ЦПК України та

Outcome: partial