Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. 12 травня 2017 року заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду із позовом, в якому просив: - визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області (далі ГУ Держземагенства у Харківській області) № ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013 «Про надання в оренду земельних ділянок»; - визнати недійсним, укладений між ГУ Держземагенства у Харківській області та [PERSON] договір оренди землі від 24.03.2014 щодо земельної ділянки кадастровий номер 6320280400:02:000:0105, загальною площею 139,6 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.04.2014 за № 5252653; - скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 24.03.2014, укладеного між ГУ Держземагенства у Харківській області та [PERSON] , відомості про який внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.04.2014 за № 5252653; - визнати недійсним, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Україна Нова» (далі СТОВ Агрофірма «Україна Нова»), договір суборенди землі від 05.05.2014, щодо передачі в суборенду земельної ділянки, загальною площею 139,6 га, кадастровий номер 6320280400:02:000:0105, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 08.07.2014 за № 6329953; - скасувати державну реєстрацію договору суборенди землі від 05.05.2014, укладеного між [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова», відомості про який внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 08.07.2014 за № 6329953. Позовні вимоги прокурор мотивував тим, що в ході вивчення стану законності відведення земельних ділянок для ведення фермерських господарств було встановлено, що 26.12.2013 [PERSON] звернувся до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 139,6 га із кадастровим номером 6320280400:02:000:0105, що розташована за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області. При розгляді заяви [PERSON] . ГУ Держземагенства в Харківській області не перевірено відповідність її Закону, а саме можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, чи мав громадянин [PERSON] потенційних контрагентів, ресурси, яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом, чи зможе потенційний орендар проводити діяльність на наданій земельній ділянці. ГУ Держземагенства в Харківській області не пересвідчилось в дійсності волевиявлення громадянина [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірив, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок, тобто чи насправді виникли та існують законні сподівання на здійснення майнового права - оренду землі, чи є такі сподівання практичними в своїй реалізації. У зв`язку з вищевикладеним, ГУ Держземагенства у Харківській області, всупереч вимогам ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час), 30.12.2013 незаконно прийнято наказ про передачу [PERSON] у користування вищевказаної земельної ділянки. 24.03.2014 на підставі зазначеного наказу між ГУ Держземагенства у Харківській області та громадянином [PERSON] укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років. 05.05.2014 між [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» укладено договір суборенди зазначеної земельної ділянки, строком на 10 років. Прокурор в позові зазначає, що вищевказані акти органу виконавчої влади прийняті та укладені з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Дії [PERSON] були спрямовані для отримання СТОВ Агрофірма «Україна Нова» в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме: без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 ЗК України (в редакції, що діяла на той час), а сам [PERSON] не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земельної ділянки за призначенням. У зв`язку з тим, що наказ про надання в оренду земельної ділянки [PERSON] , договори оренди та суборенди укладенні незаконно та підлягають визнанню недійсними, а тому й рішення реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області про державну реєстрацію вказаних договорів також підлягають скасуванню. 07.11.2019 представник СТОВ Агрофірма «Україна Нова» адвокат Гордєєв С.В. подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог прокурора в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що прокурор в даній справі, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не може виступати позивачем, оскільки захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Прокурором не надано доказів на підтвердження того, що оскаржуваний наказ та договори оренди і суборенди землі порушують або яким-небудь чином обмежують чи ущемляють права чи охоронювані законом інтереси держави у справі. Сам оспорюваний наказ Держземагенства є ненормативним актом та вичерпав свою дію, а відтак не може бути скасований. Також зазначив, що висновок прокурора про обов`язок відповідача [PERSON] доводити наявність у нього трудових та матеріальних ресурсів для отримання земельної ділянки є необґрунтованим та суперечить вимогам законодавства. Крім того вказав, що позбавлення відповідачів права оренди та суборенди буде непропорційним втручанням держави в право особи на майно (Т. 2 а.с. 74-80). 08.11.2019 прокурором подано відповідь на відзив представника СТОВ Агрофірма «Україна Нова» адвоката Гордєєва С.В., в якій зазначив, що звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване на припинення незаконної діяльності органу виконавчої влади та зміцнення авторитету держави. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі ГУ Держгеокадастру у Харківській області), яке є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, саме порушило вимоги чинного законодавства, є відповідачем у даній справі, а тому прокурор звернувся з позовом самостійно (Т. 2 а.с. 88-101). Прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Просив позов задовольнити. Представник відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Разом з цим, під час першого розгляду даної цивільної справи в суді першої інстанції за нормами ЦПК України, що діяли на той час, представник ГУ Держземагенства у Харківській області надав письмові заперечення проти позову (Т. 1 а.с. 96-100), в яких зазначив, що до ГУ Держземагенства у Харківській області звернувся [PERSON] із заявою від 26.12.2013 про надання в оренду земельної ділянки. До заяви дійсно були додані: копія паспорта, копія коду, копія трудової книжки, копія диплому про вищу освіту (за спеціальністю землевпорядкування), графічні матеріали по земельній ділянці, договір оренди землі. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів видано наказ №ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013 про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки загальною площею 139,6000 га для ведення фермерського господарства. Посилання Позивача на той факт, що ГУ Держземагенства у Харківській області під час розгляду заяви [PERSON] не перевірено можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, чи мав він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, необхідністю пересвідчитися в дійсності волевиявлення гр. [PERSON] зі створення фермерського господарства з метою вироблення сільськогосподарської продукції, а як наслідок незаконності прийняття наказу всупереч вимогам ст.ст. 124, 134 ЗК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в жодній зі статей, на які посилається Позивач, на Головне управління не покладено обов`язку пересвідчуватися в дійсності волевиявлення громадян. Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Також ГУ Держгеокадастру у Харківській області заперечує проти позовних вимог про визнання недійсним та скасування укладеного між Головним управлінням та [PERSON] договору оренди землі, оскільки позивачем не доведено його недійсності. Стосовно позовних вимог про визнання недійсним та скасування укладеного між [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» договору суборенди землі, ГУ Держгеокадастру у Харківській області в запереченнях зазначає, що ним було надано згоду [PERSON] на передачу орендованої ним ділянки в суборенду СТОВ Агрофірма «Україна Нова» на 10 років на умовах визначених вищезазначеним договором оренди землі з додержанням вимог Закону України «Про оренду землі» та ЗК України. Крім того ГУ Держгеокадастру у Харківській області не є стороною Договору суборенди, його копію не отримувало, а отже з умовами договору не обізнане. Оскільки інших заяв, відзивів та заперечень від відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області не надходило, суд приймає доводи викладені в зазначеному запереченні як позицію відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області щодо заявленого позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Разом з цим, під час першого розгляду даної цивільної справи в суді першої інстанції за нормами ЦПК України, що діяли на той час, представник [PERSON] подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з тих підстав, щопрокурор в даній справі не може виступати позивачем, оскільки захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, яким є ГУ Держгеокадастру у Харківській області (Т. 1 а.с. 108-110). Оскільки інших заяв, відзивів та заперечень від відповідача [PERSON] та його представника не надходило, суд приймає доводи викладені в зазначеному клопотанні як позицію відповідача [PERSON] щодо заявленого позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 15.05.2017 ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області було відкрито провадження у справі. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 31.07.2017 в задоволені позовних вимог заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] , СТОВ Агрофірма «Україна Нова» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації було відмовлено. 08.11.2017 ухвалою апеляційного суду Харківської області рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31.07.2017 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2019 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31.07.2017 та ухвала апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 15.10.2019 справу прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання. 28.11.2019 в підготовчому засіданні представником відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.11.2019 в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. 28.11.2019 підготовче провадження у справі було закрито та призначено судовий розгляд. Крім того, 12.11.2019 представником відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» через канцелярію суду подано клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (Т. 2 а.с. 112). Аналогічні заяви про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності подавалися представниками відповідачів ГУ Держгеокадастру у Харківській області (Т. 1 а.с. 96-100) та [PERSON] (Т. 1 а.с. 111-114) під час першого розгляду даної справи в суді першої інстанції за нормами ЦПК України, що діяли на той час. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив, що 26.12.2013 [PERSON] звернувся до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 139,6 га із кадастровим номером 6320280400:02:000:0105, що розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області. До вказаної заяви заявником додані копії паспарту, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, диплом про вищу освіту, графічні матеріали по земельній ділянці та договір оренди землі (Т. 1 а.с. 16, 34-46). Наказом ГУ Держземагенства у Харківській області № ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013 «Про передачу в оренду земельної ділянки», [PERSON] надано в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, яка розташована за межами населеного пункту на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, загальною площею 139,6 га (кадастровий номер 6320280400:02:000:0105) (Т. 1 а.с.17-18,47-48). Пунктом 3.3. вказаного наказу передбачено, що земельні ділянки використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням вимог статті 96, 103 ЗК України, Закону України «Про фермерське господарство» та інших нормативно-правових актів. У подальшому, 24.03.2014 на підставі зазначеного наказу між ГУ Держземагенства у Харківській області та громадянином [PERSON] укладено договір оренди без номеру вказаної земельної ділянки, строком на 49 років, нормативно грошова оцінка якої становить 3 206 713,58 грн та встановлена орендна плата в розмірі 128 268,54 грн на рік, яка вноситься рівними частками щомісячно. Даний договір оренди зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.04.2014 за № 5252653 (Т. 1 а.с. 19-23). У вказаному договорі оренди передбачене право орендаря передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без зміни її цільового призначення, за погодженням з орендодавцем (п. 29 Договору). 05.05.2014 між [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» укладено договір суборенди без номеру, земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 139,6 га (кадастровий номер 6320280400:02:000:0105), яка розташована за межами населеного пункту на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, строком на 10 років та встановлена суборендна плата у розмірі 153 480 грн на рік, яка вноситься рівними частками щомісячно (Т. 1 а.с. 24-25). 29.05.2014 [PERSON] звернувся з заявою до ГУ Держземагенства у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду СТОВ Агрофірма «Україна Нова» земельної ділянки загальною площею 139,6 га (кадастровий номер 6320280400:02:000:0105), яка розташована за межами населеного пункту на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області (Т. 1 а.с. 31). На підставі вищевказаної заяви, ГУ Держземагенства у Харківській області надано погодження на передачу земельної ділянки загальною площею 139,6 га (кадастровий номер 6320280400:02:000:0105), яка розташована за межами населеного пункту на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області в суборенду СТОВ Агрофірма «Україна Нова», терміном на 10 років, що підтверджується листом №19-20-14-6621/0/9-14 від 29.05.2014 (Т. 1 а.с. 32). Після погодження з ГУ Держземагенства у Харківській області зазначений Договір суборенди 08.07.2014 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 6329953 (а.с. 26-28). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. Відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. З огляду на частини другу та третьою статті 134 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні торги не проводяться, зокрема, при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Згідно ч. 1 ст. 135 ЗК України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Згідно ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Мотиви суду. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється ЗК України та Законом України «Про фермерське господарство». За загальним правилом передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Виключення з даного правила встановлено, зокрема при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Для отримання в оренду земельної ділянки державної або комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються з заявою до відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки (частина друга статті 8 Закону України «Про фермерське господарство»). За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постановах від 07 грудня 2016 року у справі № 6-2237цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-2354цс16. Як встановлено судом, при зверненні громадянина [PERSON] з заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства не підтверджено наявності в нього необхідної сільськогосподарської техніки для обробітку такої площі землі. Відсутність зареєстрованої за громадянином [PERSON] власної сільськогосподарської техніки для обробітку землі підтверджується листом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 24.03.2017 № 3.1/2221 (Т. 1 а.с. 49). Крім того, в заяві [PERSON] від 26.12.2013 не обґрунтовано необхідності одержання землі такої площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказано перспектив діяльності фермерського господарства, чи наявна відповідна освіта або досвід роботи, чи самостійно заявник буде займатися фермерським господарством чи з використанням найманої робочої сили, а також не підтверджено наявність ресурсів для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки. ГУ Держземагенства в Харківській області під час розгляду заяви громадянина [PERSON] не перевірено можливість самостійно ним та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, чи мав громадянин [PERSON] потенційних контрагентів, ресурси яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом, чи зможе потенційний орендар проводити діяльність на наданій земельній ділянці. ГУ Держземагенства в Харківській області не пересвідчилось в дійсності волевиявлення громадянина [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок, тобто чи насправді виникли та існують законні сподівання на здійснення майнового права - оренду землі, чи є такі сподівання практичними в своїй реалізації. У зв`язку з вищевикладеним, ГУ Держземагенства у Харківській області, всупереч вимогам ст.ст. 124, 134 ЗК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час), незаконно прийнято наказ № ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013, що призвело до незаконної передачі [PERSON] у користування вищевказаної земельної ділянки. До того ж, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, громадянином [PERSON] з часу укладення договору оренди (24.03.2014) до цього часу фермерське господарство не створено, що лише підтверджує відсутність у останнього наміру займатися фермерськими господарством. [PERSON] через півтора місяці після укладення та реєстрації договору оренди вищевказаної земельної ділянки із ГУ Держземагенством у Харківській області передав останню в суборенду СТОВ Агрофірма «Україна Нова», встановивши при цьому в договорі орендну плату в розмірі 153 480 грн., за умови, що за договором оренди для самого [PERSON] орендна плата була встановлена в розмірі 128 268,54 грн. При цьому дії з передачі земельних ділянок в суборенду були здійснені ним як фізичної особою, оскільки фермерське господарство не було створено. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії [PERSON] були спрямовані для отримання СТОВ Агрофірма «Україна Нова» в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 ЗК України (в редакції, що діяла на той час), а сам [PERSON] не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земельної ділянки за призначенням. Крім того, відповідно до договору оренди б/н від 24.03.2014 укладеного між [PERSON] та ГУ Держземагенством у Харківській області земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення фермерського господарства, загальною площею 139,6 га, встановлена орендна плата у розмірі 128 268,54 грн. При цьому, відповідно до договору суборенди б/н від 05.05.2014 укладеного між громадянином [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова», яким передано в суборенду земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), загальною площею 139,6 га, уже, встановлена суборендна плата у розмірі 153 480,00 грн. Відповідно до ст. 288.6 Податкового кодексу України плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати. Таким чином, договір суборенди б/н від 05.05.2014 укладений між [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» незаконно та всупереч вимогам ст. 288.6 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Скасовуючи державну реєстрацію права оренди [PERSON] та суборенди СТОВ Агрофірма «Україна Нова», суд керується ст. 216 ЦК України «Правові наслідки недійсності правочину», оскільки підставою реєстрації вказаних прав були спірні договори оренди та суборенди. Суд вважає безпідставними та відхиляє доводи представника відповідача про те, що позбавлення відповідачів права оренди та суборенди буде непропорційним втручанням держави в право особи на майно. Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»). Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Суд зазначає, що отримання СТОВ Агрофірма «Україна Нова» спірної земельної ділянки в оренду за спрощеною процедурою позбавило права інших потенційних учасників брати участь в торгах за право користування зазначеною земельною ділянкою. Держава, в свою чергу була позбавлена можливості укласти договір оренди на більш вигідних умовах та отримати більші надходження до бюджету. Крім того, СТОВ Агрофірма «Україна Нова», укладаючи договір суборенди спірної земельної ділянки за вказаних обставин, могло передбачити можливість настання негативних наслідків у виді подальшого визнання договору недійсним. Стосовно доводів представника відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» щодо неможливості оскарження наказу ГУ Держземагенства у Харківській області № ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013, як ненормативного акта індивідуальної дії, суд зазначає що вказаний акт послугував підставою виникнення, зміни та припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права, зокрема [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова». Вимога про скасування зазначеного вище наказу заявлена прокурором в комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними договорів оренди та суборенди спірної земельної ділянки, що були укладені на підставі даного ненормативного акта. За таких обставин, суд вважає що вказана позовна вимога обґрунтована та є належним способом захисту цивільного права за статтею 16 ЦК, а тому підлягає задоволенню з вищезазначених підстав. Суд також вважає безпідставними та відхиляє доводи представника відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» стосовно відсутності повноважень у прокурора на звернення до суду з позовом. Так, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у цивільній справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19. У спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції є ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Проте, як встановлено в судовому засіданні, вказаний орган є стороною спірних правовідносин, сам допустив порушення вимог законодавства, внаслідок чого є відповідачем у даній справі, тобто не здійснює захист інтересів держави відповідно до покладених на нього повноважень, а враховуючи подані заперечення на позовну заяву, здійснювати захист порушених інтересів держави і не збирався. За таких обставин, суд вважає, що прокурором обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави, а відтак прокурор є належним позивачем у справі. Вирішуючи заяви представників відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд зазначає таке. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 267 ЦК України). Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі він набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України). Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені ст.ст. 56, 57 ЦПК України. Прокурор, який бере участь у справі, має обов`язки і користується правами сторони. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Як убачається з позовної заяви про порушення вимог земельного законодавства під час відведення спірної земельної ділянки [PERSON] . Балаклійський відділ Лозівської місцевої прокуратури Харківської області дізнався в листопаді 2016 року з листа Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області № 01-45/3899 від 15.11.2016. Вказана обставина підтверджується копією зазначеного листа та оглянутим в судовому засіданні його оригіналом (Т. 2 а.с. 149-150). Враховуючи, що Балаклійський відділ Лозівської місцевої прокуратури Харківської області не є учасником спірних правовідносин, а також з огляду на функції та повноваження органів прокуратури, той факт, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції - ГУ Держгеокадастру у Харківській області сам порушив вимоги чинного законодавства, заходи щодо відновлення та захисту порушених прав держави не здійснював та здійснювати не збирався, що випливає з його заперечень на позовну заяву, суд вважає, що про порушення інтересів держави прокурор міг дізнатися та дізнався саме в листопаді 2016 року саме з вищевказаного листа Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області. Дізнатися раніше про порушення вимог земельного законодавства, Балаклійський відділ Лозівської місцевої прокуратури Харківської області можливості не мав. З позовом до суду прокурор звернувся 12.05.2017 тобто в межах строку позовної давності, а відтак заяви представників відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] , СТОВ Агрофірма «Україна Нова» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації підлягає задоволенню повністю. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, прокуратурою Харківської області за подання до суду позовної заяви сплачено 8000,00 грн судового збору (а.с. 1). Позовна заява містить п`ять позовних вимог немайнового характеру, проте вимоги щодо скасування держаної реєстрації договорів оренди та суборенди спірної земельної ділянки пов`язані з вимогами про визнання недійсними вказаних договорів, а відтак окремої оплати судового збору не потребують. Таким чином судовий збір за подання даного позову складає 4800 (1600 х 3) грн. Позовна вимога про скасування наказу ГУ Держземагенства у Харківській області № ХА/6320280400:02:000/00000730 від 30.12.2013 стосується тільки ГУ Держземагенства у Харківській області, а відтак сплачений за нею судовий збір підлягає стягненню на користь прокуратури Харківської області виключно з ГУ Держземагенства у Харківській області в сумі 1600,00 грн. Позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі від 24.03.2014 стосується відповідачів ГУ Держземагенства у Харківській області та [PERSON] , а відтак сплачений за нею судовий збір підлягає стягненню на користь прокуратури Харківської області з ГУ Держземагенства у Харківській області та [PERSON] в сумі по 800,00 грн з кожного. Позовна вимога про визнання недійсним договору суборенди землі від 05.05.2014 стосується відповідачів [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова», а відтак сплачений за нею судовий збір підлягає стягненню на користь прокуратури Харківської області з [PERSON] та СТОВ Агрофірма «Україна Нова» в сумі по 800,00 грн з кожного. Також прокуратурі Харківській області підлягає поверненню з Державного бюджету зайво сплачений судовий збір у сумі 3200,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved