Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості за Договором кредиту № 2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року та за Договором кредиту №06/95/171 від 28 грудня 2006 року, в розмірі 97 476 (дев'яносто сім тисяч чотириста сімдесят шість) доларів США в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення по справі, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 101,7 кв.м, житловою площею 53,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною 1 505 465 (один мільйон п'ятсот п'ять тисяч чотириста шістдесят п'ять) гривень. При цьому представник позивача посилається на те, що, згідно з кредитним договором №2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», надав відповідачу [PERSON] кредит - грошові кошти у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, строком до 18 травня 2021 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.Також, 28 грудня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 06/95/171, відповідно до якого позивач надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 62 900 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот) доларів США, строком до 28 грудня 2021 року зі сплатою 13% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року між позивачем та відповідачами було укладено нотаріально посвідчений Договір іпотеки від 19 травня 2006 року відповідно до якого в іпотеку позивачу надано нерухоме майно, а саме чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 101,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №06/95/171, між позивачем та відповідачами було укладено нотаріально посвідчений Договір іпотеки від 05 січня 2007 року, відповідно до якого в іпотеку позивачу надано нерухоме майно: чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 101,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно Договорів іпотеки від 19 травня 2006 року та 05 січня 2007 року іпотекодавець [PERSON], що є майновим поручителем позичальника, несе відповідальність перед іпотекодержателем в розмірі заставленого майна.В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, зважаючи на невиконання відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі та представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON]у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. В матеріалах справи наявні заперечення на позовну заяву від 19 травня 2017 року, надані представником відповідачки [PERSON] - адвокатом [PERSON], в яких він просить у задоволенні позовних вимоги відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з кредитним договором №2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», надав відповідачу [PERSON] кредит - грошові кошти у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, строком до 18 травня 2021 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. Згідно п.п.3.3.7., 3.3.8. кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 цього Договору та своєчасно і в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору. Також, 28 грудня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 06/95/171, відповідно до якого позивач надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 62 900 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот) доларів США, строком до 28 грудня 2021 року зі сплатою 13% річних. Згідно п.п.3.3.4., 3.3.6. кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати кредитору платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів в строки та розмірі передбачені п.п.1.1., 2.5. цього договору та графіком. Повернути кредитору в повному обсязі суму кредиту в строк, визначений п.1.1 договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року між позивачем та [PERSON], [PERSON], було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 19 травня 2006 року, відповідно до якого в іпотеку позивачу надано нерухоме майно, а саме чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 101,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №06/95/171 від 28 грудня 2006 року, між позивачем та [PERSON], [PERSON], було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 05 січня 2007 року, відповідно до якого в іпотеку позивачу надано нерухоме майно: чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 101,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1. Договорів іпотеки від 19 травня 2006 року та 05 січня 2007 року у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 14 червня 2010 року було прийнято рішення про зміну найменування Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником за всіма правами та обов'язками. Свої зобов'язання, визначені Договору кредиту позивачем виконані в повному обсязі, а відповідачі в свою чергу не виконують покладені на них зобов'язання кредитним договорами, щодо сплати процентів за використання кредиту, а також своєчасно і в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями, в порядку, визначеному договором. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту № 2006/13-2.06/475 від 19 травня 2006 року призвело до виникнення простроченої заборгованості яка, станом на 15 вересня 2014 року, згідно з розрахунком заборгованості, становить 45 561 (сорок п'ять тисяч п'ятсот шістдесят один) долар 74 центи США (курс НБУ станом на 15 вересня 2014 року 1 дол. США дорівнює 12,95 гривень), що еквівалентно 590 028 (п'ятсот дев'яносто тисяч двадцять вісім) гривень 30 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом - 31 930 доларів США, що в еквіваленті становить 413 496,12 гривень, сума заборгованості за відсотками - 10 923,77 доларів США, що в еквіваленті становить 141 463,70 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту -1 340,15 доларів США, що в еквіваленті становить 17 354,99 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 367,83 доларів США, що в еквіваленті становить 17 713,49 гривень. Також, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту № 06/95/171 від 28 грудня 2006 року призвело до виникнення простроченої заборгованості яка станом на 12 вересня 2014 року згідно з розрахунком заборгованості становить 51 915 (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) доларів 34 центи США (курс НБУ станом на 12 вересня 2014 року 1 дол. США дорівнює 12,95 гривень), що еквівалентно 673 684 (шістсот сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 56 копійок, з якої: сума заборгованості за кредитом - 39 168 доларів США, що в еквіваленті становить 508 267,39 гривень, сума заборгованості за відсотками - 8 910,05 доларів США, що в еквіваленті становить 115 622,08 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту -1 090,39 доларів США, що в еквіваленті становить 14 149,58 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 993,78 доларів США, що в еквіваленті становить 12 895,84 гривень, сума заборгованості за комісіями - 1 753,13 доларів США що в еквіваленті становить 22 749,66 гривень. З матеріалів справи вбачається, що відповідачам 03 червня 2014 року та 22 жовтня 2014 року направлялись Лист-вимога та Претензія про вручення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК). Положенням абзацу 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року) встановлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Судом також досліджено звіт №ВА 170807-005 про незалежну оцінку вартості квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого ринкова вартість зазначеної квартири складає 1 505 465 (один мільйон п'ятсот п'ять тисяч чотириста шістдесят п'ять) гривень. Положенням ст. 267 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У зв'язку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved