Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 37769 гривень 71 копійку та судові витрати у розмірі 1 378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з «Умовами та правилами банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою щодо розгляду цивільної справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти прийняття заочного рішення (а.с 38). Повноваження представника позивача [PERSON] підтверджені, у відповідності до ст.42 Цивільного процесуального кодексу України, довіреностями посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.34,47,48). Згідно з ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON], згідно з даними адресно - довідкової картотеки Демидівського районного сектору управління державної міграційної служби у Рівненській області, зареєстрована за місцем проживання за адресою [INFO] (а.с.42). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 10.01.2017 року не зявилася, на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення їй судового виклику (а. с. 46). Таким чином [PERSON] була належним чином повідомлена про місце, час та дату судового розгляду справи. Про причини неявки в суд відповідачка [PERSON] не повідомила, заперечень проти позову суду не надала. Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачка на судовий розгляд справи не зявилася і про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Надані позивачем письмові докази, у відповідності з ч.1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є належними та містять необхідну інформацію щодо предмета доказування. Так, судом встановлено, що 11.04.2013 року [PERSON] була заповнена та особисто підписана письмова анкета заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с. 6).У вказаній письмовій анкеті заяві вказано про те, що особа, яка її заповнила та підписала, згідна з тим, що ця заява, разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг.Судом не досліджено інших доказів, які б викликали сумнів з приводу достовірності даного письмового доказу. Дії сторін при укладенні договору про надання банківських послуг (письмова анкета заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку»), відповідають нормам ст. 634 Цивільного кодексу України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Досліджуючи письмовий розрахунок заборгованості станом на 31.10.2016 року за договором №б/н від 11 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] та довідку про умови кредитування встановлено, що після підписання [PERSON] письмової анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку», їй було видано кредитну картку універсальна 55 днів пільгового періоду (а.с.4-8). Дослідженний судом письмовий розрахунок заборгованості станом на 31.10.2016 рік, за договором №б/н від 11 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON], підтверджує фактичні обставини щодо виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачкою щодо видачі їй кредиту(а.с. 4,5). Суд вважає, що дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зміни кредитного ліміту відповідачці [PERSON] обумовлені договірними зобовязаннями між ними, так як згідно до пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг фізичним особам, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які є додатком до укладеного між банком та відповідачем кредитного договору та визначають умови, на яких ПАТ КБ «Приватбанк» надає клієнтам банківські послуги, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.25). Згідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг фізичним особам, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які разом із письмовою анкетою заявою від 11.04.2013 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с 7), а також тарифами, становить між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії (а.с.27). У п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг фізичним особам вказано, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (а.с.28). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За правилом ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідженні в судовому засіданні банківська ліцензія № 22 від 5 жовтня 2011 року та свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, свідчать про наявність у ПАТ КБ «Приватбанк» права на надання банківських послуг (а.с.36). Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, встановив факти, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача щодо невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитном договором б/н від 11.04.2013 року, який був укладений між нею та ПАТ КБ» Приватбанк» у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанку» наявну заборгованість [PERSON] за кредитним договором, включаючи нараховані суми по кредиту, процентам, пені, комісії та штрафам. Крім того, у відповідності до п.2.ч.1 ст.214 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив, що договірні зобовязання між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] існують та не припинилися на момент розгляду цивільної справи, підстави для застосування наслідків спливу позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав відсутні. Так, у відповідності до пункту 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року передбачено, що укладений між позивачем та відповідачем договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується та той самий строк (а.с. 20). Суду не були надані докази, які б підтверджували дії сторін на припинення договору. У відповідності до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобовязаннями, з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При дослідженні письмової довіренності голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] представляти інтреси установи в судах, встановлено наявність нової редакції статуту даного банку від 20.12.2016 року.Таким чином суд, у відповідності до ст.58 Цивільного кодексу України, визнає неналежним доказом щодо підтвердження вимог позивача надану ним копію статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 30.04.2009 року(а.с.37). Згідно з нормами ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази , які підтверджують сплату позивачем судового збору ( а.с.1 ). На підставі викладеного,

Outcome: approved