Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] , 15.04.2013 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згодом розмір кредитного ліміту був збільшений до 5200 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 20.01.2020 утворилась заборгованість в сумі 57419,81 грн., з яких: 32890,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13063,76 грн. заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8254,72 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2710,47 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Заперечення відповідача. Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами виникли кредитні відносини та відповідачу були надані кредитні кошти. Безпідставним є посилання позивача на ту обставину, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, оскільки Умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала, з тарифами Банку теж ознайомлена не була. Ліміт кредитних коштів змінювався Банком в односторонньому порядку, кредитна картка була видана разом із зарплатною банківською картою, з умовами кредитування вона не ознайомлювалась. Зазначає також, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, який становить 3 роки, що є самостійною підставою для відмови у позові. Просила в задоволенні позову відмовити. Мотивувальна частина рішення. Судом встановлено, що 15.04.2013 року між АТ КБ «Приват Банк» (далі «Банк») та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Згодом розмір кредитного ліміту був збільшений до 5200 грн. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідач надає згоду на те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею і Банком договір надання банківських послуг. Також в заяві зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердила ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилась з його умовами; примірник договору погодилася отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту Банку; зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Банку; погодилася оформити банківську послугу накопичення «Копілка». Із наданої Банком довідки вбачається, що відповідачу 15.04.2013 була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до 08/16. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зазначає, що станом на 20.01.2020 заборгованість відповідача складає 57419,81 грн., з яких: 32890,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13063,76 грн. заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8254,72 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2710,47 грн. штраф (процентна складова). Позивач, підписавши анкету-заяву позичальника, отримавши картку і картковий рахунок, проводячи надалі протягом тривалого часу неодноразові операції з використанням картки і рахунку, підтвердила тим самим, що їй відомі, зрозумілі і прийняті до виконання умови щодо тіла кредиту і відсотків за його використання, способів і порядку їх обліку. Без розуміння цих умов, способів і порядку обліку активне використання картки неможливе. Тому суд відхиляє твердження відповідача, що вона взагалі не розуміла, що вона підписала і які обов`язки вона на себе взяла, отримавши картку і відкривши картковий рахунок. Використовуючи картку, відповідач розуміла порядок утворення тіла кредиту і відсотків за його використання. Тому має нести відповідальність за утворення заборгованості по тілу кредиту і відсотків за його використання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК: «1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідач не довела, що тіло кредиту, відсотки за його використання, відсотки, нараховані позивачем відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, визначені позивачем невірно. Відповідач не вказала, в чому саме полягає невірність розрахунку, де допущена помилка, не надала щодо цього докази та свій розрахунок. В той же час, позивач надав як розрахунок заборгованості, так і виписку з карткового рахунку, у якій повно і вичерпно відображений рух коштів по рахунку, на основі якого і зроблений розрахунок заборгованості. Зазначені докази відповідачем не спростовані, є лише її голослівне заперечення щодо них. Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки, як вбачається з виписки по картці, 21.07.2017 позивачем був здійснений платіж по картці (покупка) на суму 480,80 грн. З позовом до суду Банк звернувся у квітні 2020 року, тобто в межах строку позовної давності. Отже, позивач довів свої вимоги про стягнення з відповідача 32890,86 грн. заборгованості за тілом кредиту; 13063,76 грн. заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, і зазначені суми слід стягнути з неї. В той же час, Банк не довів підстав для стягнення з відповідача усіх інших складових заборгованості пені та штрафів. Пеня та штрафи, умови і порядок їх нарахування передбачені Умовами і правилами надання банківських послуг. Пеня і штрафи є засобами для примушування відповідача до належного виконання зобов`язань за договором. Природа цих засобів вимагає підпису відповідача під конкретними правилами їх визначення і підставами для їх застосування. Позивач вважає, що згода відповідача вважати Умови і правила надання банківських послуг складовою кредитного договору є достатньою основою для стягнення пені і штрафів. Однак, для того щоб так вважати, Умови і правила надання банківських послуг мають бути зафіксованими в тому вигляді, в якому вони були на момент укладення договору і таке фіксування необхідно довести. Позивач цього не довів. До Умов і правил надання банківських послуг Банк періодично вносив зміни. Ця обставина зумовлює обов`язок Банку надати суду саме ті умови і правила, з якими відповідач ознайомилась під час укладення договору і погодилась на їх застосування в договірних відносинах. Банк не довів, що відповідач ознайомилась і прийняла до виконання ті Умови і правила, які він додав до позовної заяви. Підпису відповідача вони не містять, так само як і іншої інформації, яка б доводила факт ознайомлення з ними відповідача. Роздруківка із сайту банку не є належним доказом на підтвердження вказаних вище обставин, оскільки інформація, розміщена на сайті, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони Банку, яка може будь-коли вносити зміни у цю інформацію, про що зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Дійсно, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Однак, якщо згадані формуляри або інші стандартні форми з часом змінюються, необхідно було подбати про те, щоб їх редакція, яка діяла під час укладення договору, була зафіксована. Банк про це не подбав і, в той же час, неодноразово змінював Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на його офіційному сайті, до і після укладення договору. І тепер не зміг довести, які саме Умови і правила діяли під час укладення договору. А стягнення з відповідача пені і штрафів було передбачено саме цими, невідомими тепер, Умовами і правилами, у заяві-анкеті конкретної домовленості про стягнення пені, штрафів, їх розмір і порядок стягнення немає. Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі і розуміла відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, чи брала він на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати пені і штрафів, позивачем суду не надано. Тому підстави для стягнення з відповідача пені та штрафів відсутні. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 80 % таких вимог.

Outcome: partial