Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] 26.10.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , громадянина України, народженого у місті Варшава Республіки Польща, а також про внесення змін до актового запису про народження цієї дитини № VII/617/2012, складеного 10.07.2012 року, Бюро записів актів громадянського стану міста Варшави Воєводства Мазовецького Республіки Польща, вказавши його батьком цієї дитини. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення цієї позовної заяви до суду, у розмірі 908 грн., позивач залишає за собою та просить покласти на нього. Позов обґрунтовано тим, що з липня 2011 року позивач та відповідачка 1 проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, у м. Варшава Республіки Польща, куди свого часу кожен з них виїхав на заробітки, та де вони й познайомилися. В цей час відповідачка 1 ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 2, хоча й не підтримувала з ним фактичних шлюбних відносин, а останній залишився проживати в Україні. Шлюб між обома відповідачами в Україні було розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 07.12.2011 року у справі № 2-2620/2011, котре набрало законної сили. Від спільного проживання у м. Варшава Республіки Польща у позивача та відповідачки 1 народився син [PERSON] , [INFO] . Проте, батьком зазначеної дитини Бюро записів актів громадянського стану міста Варшави Воєводства Мазовецького Республіки Польща записаний відповідач 2, з котрим на той час розірвання шлюбу в Україні ще не було оформлено у встановленому порядку. Незважаючи на це, відповідачка 1 не заперечує тієї обставини, що саме позивач є батьком їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Про батьківство позивача щодо зазначеної дитини стверджує й виконаний 06.08.2021 року на його замовлення Клінікою репродуктивної медицини «НАДІЯ» ДНК-тест, за змістом котрого ймовірність батьківства позивача складає 99,9%. Тому позивач просить на підставі статей 121-122, 125-126, 128, 134-135 СК України позов задовольнити та визнати його батьківство по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідачка 1 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї та [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Органу опіки та піклування Стрийської міської ради, про визнання батьківства, не подала. Поряд з цим, зазначеною відповідачкою у строк для подання відзиву, а саме 20.12.2021 року за вх. № 24416, через канцелярію суду подано власноручно написану заяву про визнання позову, у котрій остання, розуміючи наслідки зазначеної процесуальної дії, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у цій справі на стадії підготовчого провадження. Відповідач 2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та нього, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Органу опіки та піклування Стрийської міської ради, про визнання батьківства, не подав. Поряд з цим, зазначеним відповідачем у строк для подання відзиву, а саме 20.12.2021 року за вх. № 24418, через канцелярію суду подано власноручно написану заяву про визнання позову, у котрій останній, розуміючи наслідки зазначеної процесуальної дії, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у цій справі на стадії підготовчого провадження. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , з її участю як третьої особи, про визнання батьківства, не подала. Поряд з цим, зазначеною третьою особою у строк для подання письмових пояснень, а саме 20.12.2021 року за вх. № 24427, через канцелярію суду подано клопотання про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника, у котрому одночасно викладено позицію про ухвалення у ній рішення на розсуд суду. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі стосувалися процесуальних питань й залишилися нерозглянутими, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 15.11.2021 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) обох відповідачів, котрі у цьому позові не мають статусу підприємця, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Органу опіки та піклування Стрийської міської ради, про визнання батьківства, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 20.12.2021 року о 10.00 год.. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час підготовчого засідання по їх справі, про що у матеріалах справи наявні відповідні письмові підтвердження. У підготовче засідання з`явилися позивач, його уповноважений представник адвокат Бущак Р.Є., які підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі, а також обоє відповідачів, кожен з яких підтримали свої зави про визнання позову. Усі разом сторони наполягали на ухваленні рішення про задоволення позову на стадії підготовчого проваджння. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача й причетність обох відповідачів до такого порушення його прав за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, визнання обома відповідачами пред`явлених позовних вимог, вважає, що перешкод для здійснення розгляду цієї справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення відповідно до вимог ч. 3\~ст.\~200\~ЦПК України у підготовчому засіданні немає, у з в`язку з чим перейшов до розгляду справи по суті на стадії підготовчого провадження та встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Судом встановлено, що обоє відповідачів з 20.08.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 07.12.2011 року у справі № 2-2620/2011, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки, постановленої 30.05.2012 року у межах зазначеної справи (копії містяться у справі, а. с. 8, 9). Ще перебуваючи у вказаному шлюбі, відповідачка 1 виїхала на заробітки у Республіку Польща, де познайомилася з позивачем та з липня 2011 року почала проживати з ним у м. Варшава однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, де винаймали житло, а також були працевлаштованими, відповідно вели спільне господарство. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , реєстрація народження якого була здійснена 10.07.2012 року Бюро записів актів громадянського стану міста Варшави Воєводства Мазовецького Республіки Польща, із зазначенням відповідача 2 батьком цієї дитини, що стверджується Повним витягом із свідоцтва про народження відповідно до актового запису про народження № VII/617/2012, складеного 10.07.2012 року (копія разом із перекладом з польської на українську мову міститься у справі, а. с. 15-17), оскільки розірвання шлюбу між обома відповідачами у цій справі станом на дату проведення реєстрації народження дитини ще не було оформлено у встановленому законом порядку. Як вбачається з ДНК-тесту на встановлення імовірності батьківства, виконаного на замовлення позивача Клінікою репродуктивної медицини «НАДІЯ» 06.08.2021 року, батьківство позивача щодо [PERSON] , [INFO] , є практично доведеним (згідно Hummel, 1971). Ймовірність батьківства становить 99,9% (копія міститься у справі, а. с. 20-21). Судом також встановлено, що позивач та відповідачка 1 29.01.2020 року зареєстрували шлюб у Самбірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що стверджує свідоцтво про укладення такого шлюбу серія [NUMBER] , видане 29.01.2020 року (копія міститься у справі, а. с.19). Після реєстрації шлюбу відповідачка 1 змінила прізвище на « [PERSON] ». У свою чергу, [PERSON] , [INFO] , є зареєстрований громадянином України, що стверджується довідкою Посольства України у Республіці Польща від 25.05.2012 року за вих. № 6137/КВ/19-93/Н (копія міститься у справі, а. с. 18), та з 06.02.2013 року має зареєстрованим місцем проживання місце проживання позивача та відповідачки 1, що у по [ADDRESS] , що стверджується довідкою за № 3507 про реєстрацію місця проживання особи (копія міститься у справі, а. с. 14). Норми, джерела права, та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. В силу\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно\~до положень ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують\~походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~чинного ЦПК України. Відповідно до\~положень ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як роз`яснюється у пунктах 4, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування\~судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3\~ст. 128 СК\~України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1\~ст.\~135\~СК України). Рішення щодо\~визнання батьківства\~(материнства)\~має ґрунтуватися\~на всебічно\~перевірених судом\~даних,\~що підтверджують\~або спростовують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~проти них,\~а його\~резолютивна частина\~ містити\~усі відомості,\~необхідні для\~реєстрації батьківства\~(материнства)\~в органах\~РАЦС (прізвище,\~ім`я\~та по\~батькові матері\~й батька,\~число,\~місяць і\~рік їх\~народження,\~громадянство,\~а також\~номер актового\~запису про\~народження дитини,\~коли та\~яким органом\~його вчинено). Чинним сімейним законодавством України визначено\~перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. При цьому, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, а чинне сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved