Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту «УкрСиббанк») звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір по надання споживчого кредиту № 11322938000 від 28 березня 2008 року, за яким позивач надав боржнику грошові кошти в сумі 38600 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, які відповідачка зобовязалась повертати шляхом сплати коштів за наданий кредит та нараховані проценти в розмірі 11,9 % річних проведенням ануїтетних платежів у розмірі 420 доларів США щомісяця, з кінцевим поверненням наданого кредит не пізніше 28 березня 2029 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору було укладено договір поруки із [PERSON] № 11322938000/П від 28 березня 2008 року, за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати за виконання позичальником усіх зобов'язань перед кредитором в повному обсязі за кредитним договором. Однак всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованих процентах протягом тривалого часу, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення вказаних порушень договору, однак такі порушення не були усунуті, внаслідок чого станом на 2 червня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить загалом 44587,43 доларів США, з яких 31467,93 доларів США заборгованість за кредитом, а 13119,50 доларів США заборгованість за процентами. Через наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з обох відповідачів у іноземній валюті, про що представник позивача просив суд, разом із стягненням витрат банку на звернення до суду. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON] О, у судове засідання не зявилась, надавши суду заву з проханням вирішити спір за відсутності представника «УкрСиббанк», не заперечуючи при цьому проти ухвалення заочного рішення та повністю підтримуючи заявлені банком вимоги. Відповідачі у судові засідання не зявилисьза невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у їх відсутність. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення. Тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. На підставі ч.2 ст.1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі змістом ст.1046 ЦК за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. За ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На підставі ст. 525, 526 ЦК зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. За ч.1 ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, 3 ст.1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У ст. 536 ЦК встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. За умовами кредитного договору від 28 березня 2008 року № 11322938000 АКІН «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав [PERSON] кредит сумі 38600 доларів США строком кінцевого повернення кредиту до 28 березня 2029 року зі сплатою відсотків за його використання у розмірі 11,9 % річних шляхом сплати ануїтетних платежів в сумі 420 доларів США на місяць відповідно до встановленого графіку проведення платежів. Умовами договору було передбачено, що в разі несплати чергового ануїтетного платежу в передбачений договором строк більш ніж на 1 місяць банк має право вимагати дострокове повернення кредиту шляхом направлення позичальнику відповідного повідомлення та не усунення боржником порушень договору протягом 40 днів з дня направлення такого повідомлення, через що термін повернення такого кредиту вважати 41 днем відповідно (а. с. 9-17, 18-26, 49-52). Відповідно до договору поруки від 28 березня 2008 року вбачається, що АКІН «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав із [PERSON] договір поруки, за яким останній зобовязався нести солідарно та у повному обсязі відповідальність по зобовязань [PERSON], що виникли з умов кредитного договору від 28 березня 2008 року № 11322938000. Сторони визначили, що договір поруки втрачає свою дію з моменту припинення усіх зобовязань позичальника за кредитним договором № 11322938000 (а. с. 27-28). За наявними у справі розрахунками вбачається, що станом на 2 червня 2017 року заборгованість [PERSON] перед «УкрСиббанк» за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 11322938000 становить 44587,43 доларів США, з яких по кредиту 31467,93 доларів США та по відсотках 13119,50 доларів США (а. с. 29-35, 36). Відповідні повідомлення обом відповідачам про наявність вказаної заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2008 року представниками позивача надсилались 27 квітня 2017 року, що на підставі умов такого кредитного договору через порушення строків внесення ануїтет них платежів свідчить про зміну терміну повернення наданого позичальнику кредиту за договором № 11322938000 від 28 березня 2008 року, тобто з 28 березня 2029 року на 7 червня 2017 року (41 день після направлення вимоги банку) (а. с. 38-39, 40-41, 42-44). Суд також зазначає, що факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному розмірі за наведеним розрахунком підтверджується умовами кредитного договору від 28 березня 2008 року, за якими передбачено порядок сплати кредитних коштів та повернення відсотків, нарахованих за їх використання відповідно до визначеного графіку проведення таких платежів. Суд зауважує, що АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, мав ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями на момент видачі кредиту позичальнику (а. с. 45-48). Таким чином судом було встановлено, що не суперечать чинному законодавству вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, бо саме вона надавалась за договором кредитування відповідачу, а позивач просить стягнути суму боргу з нарахованими на неї відсотками у такій валюті, як плату за користування наданими грошима. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у його постановах № 6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-1680 цс15 від 10 лютого 2016 року, № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року. З урахуванням наведеного вмотивування у судовому засіданні було встановлено, що у позичальника за кредитним договором № 11322938000 від 28 березня 2008 року перед «УкрСиббанк» склалась заборгованість внаслідок порушення умов виконання такого договору на загальну суму 44587,43 доларів США, з яких з кредиту 31467,93 доларів США, з відсотків 13119,50 доларів США. За змістом ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. На підставі ч. 2 ст. 554 ЦК поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд зазначає, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином суд встановив, що через відсутність строку припинення поруки в договорі поруки від 28 березня 2008 року, визначення строку виконання основного зобовязання у кредитному договорі від 28 березня 2008 року, тобто 28 березня 2029 року, то через фактичну зміну строку виконання на підставі того, що банк скористався правом вимагати достроково повернути йому позику, надану боржнику, який, як встановив суд, відповідав 7 червня 2017 року, відповідно вимога позивачем до поручителя, [PERSON] щодо повернення боргу банку, який виник у [PERSON], повинна була бути подана протягом 6-місячного строку саме від 7 червня 2017 року. Оскільки наведений судом строк на виконання положень ч. 4 ст. 559 ЦК позивачем не було пропущено, то порука [PERSON] перед банком не припинилась. Вказаний висновок суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 3 лютого 2016 року по справі № 6-18цс16. На підставі переліченого позовні вимоги «УкрСиббанк» підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з обох відповідачів солідарно на користь позивача суми боргу за кредитним договором № 11322938000 від 28 березня 2008 року в сумі 44587,43 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно із копією платіжного доручення представниками банку було сплачено судовий збір за подання до суду вказаного позову в сумі 17570,31 грн., які підлягають стягненню на користь «УкрСиббанк» в рівних частках з обох відповідачів, тобто по 8785,15 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved