Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі за текстом - ПАТ «УкрСиббанк»), який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі за текстом Банк) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, що складає загальну суму 14157,58 доларів США (в грн. екв. 131414,91), а також судовий збір в розмірі 1314,15 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком і відповідачем [PERSON] 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11370155000 на загальну суму 19476,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2015р. Банк свої зобовязання виконав повністю та надав обумовлену суму кредиту, а позичальник належним чином свої зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 13.03.2014р. за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» на вищевказану суму. Також позивач посилається на те, що в порядку забезпечення виконання зобовязань наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], що підтверджується договором, відповідно до якого [PERSON] зобовязалася відповідати по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов вищезазначеного договору. Заборгованість по кредитному договору позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, оскільки боржник та поручитель мають нести перед кредитором солідарну відповідальність. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання також не зявилися, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлялися, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не подавали, про причини неявки суд також не повідомляли. Крім того, відповідачі надали заперечення на позов, згідно яких позов не визнали та зазначили, що позивачем подану позовну заяву до суду після спливу позовної давності та просили суд відмовити в задоволенні заявленого позивачем позову. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «УкрСиббанк» (36-38, 39-40) та [PERSON] (а.с. 27-29) 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11370155000 на підставі якого позивач передав кредит [PERSON] в розмірі 19476,00 доларів США (в грн. екв. 94296,95), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 10 липня 2015 року (а.с. 6-14). Відповідно до п. 4.1. договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або терміну сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. В порушення умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11370155000 відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконував, внаслідок чого в нього згідно розрахунків, наданих позивачем, виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» станом на 13.03.2014р. на загальну суму 14157,58 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 10566,07 доларів США; заборгованість по процентам в сумі 2917,23 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 231,82 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 442,46 доларів США (а.с. 17-26). Згідно досудової вимоги № 9389 від 21.02.2014р. [PERSON] повідомлявся про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 113-114, 115, 116). Щодо обчислення строків давності суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з довідок-розрахунків, що були надані позивачем, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 231,82 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 442,46 доларів США нарахована за період з 13.03.2013р. по 13.03.2014р. (а.с. 24-25). \~Відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11370155000 від 10.07.2008р. позичальник зобовязаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 10.07.2015р. (п. 1.2.2. договору); строк дії договору встановлюється з дати його укладення до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування (п. 9.8. договору) (а.с. 6-14). Враховуючи, що на час пред'явлення позивачем позову договір діяв, пеня нарахована за один рік, тобто в межах строку позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України підстав для відмови в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності у суду не має. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до розяснень, що викладені у п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти,\~а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.\~\~ Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до кредитних відносяться операції зазначені у п. 3 ч. 1 та у пунктах 3-7 ч. 2 ст. 47 цього Закону, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Отже, розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківських операцій. В розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Надаючи кредит, банк розміщує залучені ним кошти, як у національній валюті (гривні) так й в іноземній валюті. Статті 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Стаття 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює ряд обмежень і заборон, що стосується умов здійснення окремих банківських операцій. Приписи вказаної статті Закону не містять заборони на видачу кредитів у іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем, у звязку з чим ним не виконані вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України. У зв'язку з неповерненням чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк має право вимагати дострокове повернення частини кредиту, яка залишалася, та сплатити відсотків, належних йому. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою, порукою тощо (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки № 216601 від 10.07.2008р., що укладений між Банком, з однієї сторони, та [PERSON] (а.с. 30-32) (далі за текстом - Поручитель), з іншої, сторони договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON], які виникають з умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 10.07.2008р., а саме: повернути кредит в розмірі 19476,00 доларів США, сплатити проценти за його користування в розмірі 13,50 % річних, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови зазначеного договору в повному обсязі (а.с. 15-16). Згідно досудової вимоги № 9389 від 21.02.2014р. [PERSON] повідомлялася про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 109-110, 111, 112). Відповідачка [PERSON] не спростувала зміст зазначеного договору поруки, у зв'язку з чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, відповідачка [PERSON] має солідарно нести відповідальність разом з [PERSON] за порушення останнім своїх обов'язків по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, а також по сплаті інших штрафних санкцій, передбачених вищезазначеним Кредитним договором. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, які перевірені судом, заборгованість перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11370155000 від 10.07.2008р. станом на 13.03.2014р. складає загальну суму 14157,58 доларів США, що, як зазначив позивач, в еквіваленті за курсом НБУ на 13.03.2014р. складає 131414,91 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту - 10566,07 доларів США (в грн. екв. 98077,43); заборгованість по процентам - 2917,23 доларів США (в грн. екв. 27078,60); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 231,82 доларів США (в грн. екв. 2151,83); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 442,46 доларів США (в грн. екв. 4107,05) (а.с. 17-26). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачами не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що відповідачі не виконали зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачі мають сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14157,58 доларів США, що за курсом 9.2823 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014р. складає 131414,91 грн. Таким чином суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 192, 257, 258, 264, 524, 525, 526, 527, 530, 533, 546, 549, 550, 553, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р.,

Outcome: approved