Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.09.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №1880/2036SFРRР7, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит на поточні потреби у розмірі 6 110,5 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 річних строком до 30.09.2013 року. Банк формує графік платежів (Додаток №1) із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та інше. Для видачі та зарахування коштів для погашення кредиту банк відкрив позичальнику рахунок №29094203601880. Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи з залишку непростроченої заборгованості за кредитом згідно з Додатком №1. Дата сплати заборгованості за кредитом встановлюється згідно з Додатками №1 та №2. Платежі з погашення суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним та комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних рівномірних платежів в сумі 438 грн. Позичальник за цим договором зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування ним, комісії за надання та обслуговування кредиту, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках. В подальшому кредитором відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, 30.05.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» укладено договір факторингу №20120530-Г. 15.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №3. 08.05.2015 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем укладено договір факторингу №1/15-ФКю. Предметами вказаних договорів були права вимоги до позичальників за кредитними договорами, в тому числі до відповідачки за вищевказаним кредитним договором від 30.09.2011 року. Відповідачка порушила свої зобов'язання за кредитним договором та допустила виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 29.06.2015 року складає 4 449 грн. Тому позивач просить стягнути на його користь з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 10.08.2015 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була щоразу повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів (а.с. 28, 33). Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 30.09.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким відповідачка [PERSON] того дня отримала кредит на поточні потреби у розмірі 6 110,5 грн. з процентною ставкою користування кредитом у розмірі 0,0001% річних строком до 30.09.2013 року. (а.с.5). Відповідно до п. п. 1.1, 1.1.1 вказаного договору відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за договором в повному обсязі. Банк формує графік платежів (Додаток №1) із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та інше. Судом встановлено, що на підставі вищевказаних договорів факторингу позивач набув права вимоги до відповідачки як позичальника за кредитним договором №1880/2036SFРRР7 від 30.09.2011 року (а.с.3, 8-11). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами в договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом в договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова устонова, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж фактрові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Крім того, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Судом встановлено, що відповідачка станом на 29.06.2015 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість: за тілом кредиту - 3 272,5 грн.; пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 1 176,5 грн. (а.с.3). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що стверджується платіжним дорученням від 10.07.2015 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054, 1077, 1079 ЦК України та,

Outcome: approved