Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість у розмірі 2 361 510,00 грн. Державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання вказаного рішення. В обґрунтування заяви державний виконавець вказує, що відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві проводиться примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2014 року на підставі виконавчого листа № 2/756/1536/14, виданого 30 липня 2014 року Оболонським районним судом м. Києва, Виконавче провадження було відкрито 15 серпня 2014 року. Згідно з відповіддю БТІ м. Києва за боржником [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти боржника. Враховуючи те, що комісією з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації не надано дозволу на відчуження вказаного нерухомого майна, державний виконавець просить змінити спосіб та порядок виконання рішення шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS]. Державний виконавець Ковальчук Т.П. просила розглядати справу без її участі. Представник стягувача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заяву державного виконавця. Боржник [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 370 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності заявника та боржника, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що заява державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Згідно з п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Звертаючись до суду із вказаною заявою, державний виконавець обярунтовує її тим, що боржнику [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що нібито підтверджується відповіддю БТІ м. Києва. Натомість в матеріалах заяви міститься лист КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна», який вочевидь не стосується даної справи, оскільки в ньому йдеться про належність квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 98-99). Довідкою форми № 3, виданою КП «Житлосервіс «Оболонь» 19 вересня 2014 року, також не підтверджується факт належності квартири [ADDRESS] [PERSON]. Крім того, в ній зазначено, що власником квартири є [PERSON] (а.с. 101). У зв'язку з тим, що матеріали справи не свідчать про те, що квартира [ADDRESS] належить боржнику [PERSON], а також враховуючи, що звернення стягнення на нерухоме майно, що належить останньому, не було предметом позову [PERSON], зважаючи на ту обставину, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено можливість виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, крім нерухомого майна право користування яким мають діти, зміна способу та порядку виконання рішення застосовується судом лише у виняткових випадках, суд вважає правильним вказану заяву державного виконавця залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed