Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] подала 29.04.2020 до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ошихлібськоїсільської ради Кіцманського району Чернівецької області 15жовтня 2015 року, актовий запис №12. Вказує на те, що у них з відповідачем шлюб перший. Після одруження вона взяла прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у них дітей немає. Нормальні подружні відносини між ними не склалися через різні характери, потреби та погляди на життя, що часто призводило до суперечок. Зазначає, що шлюб носить лише формальний характер, з відповідачем спільним подружнім життям не проживають з березня 2020 року. За таких обставин просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати (а.с. 1-8). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27 травня 2020 року (а.с.10). 27 травня 2020 року проведено підготовче засідання у справі та постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 червня 2020 року (а.с.15-16). У судове засідання 17 червня 2020 року сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи, через що судове засідання було відкладено на 06 липня 2020 року (а.с.18). У судове засідання 06 липня 2020 року сторони знову ж не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, позивач [PERSON] скерувала 27.05.2020 до суду власноруч написану заяву, у якій підтримала заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу. Просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про розгляд справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане ним особисто, та розміщене оголошення про його виклик на офіційному сайті суду, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та про що судом постановлена ухвала. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб 15 жовтня 2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 15 жовтня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 жовтня 2015 року (а.с.8). Після одруження позивач взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін дітей немає. Спору щодо поділу майна не заявляють. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «ФернандесМартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновки та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Дітей від шлюбу у сторін немає. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовні вимоги про розірвання шлюбу, враховуючи їх визнання відповідачем, підлягають до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються зокрема із судового збору. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом задоволено в повному обсязі позов [PERSON] , а тому понесені нею судові витрати, у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved