Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18.02.2020 року позивач по справі звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить суд розірвати між ним та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований Нижньобурлуцькою сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис №3 від 19 вересня 2009 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом спільне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, вона не бажає підтримувати моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Сімейне життя та ведення між ними спільного господарства припинено, близько півроку вони не мешкають разом. Подальше збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим, бо це суперечить інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини, примирення між подружжям неможливе. Дитина залишається проживати з матір`ю, в зв`язку з чим, просить укладений між сторонами по справі шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд укладений шлюб розірвати. Процесуальні дії, заяви та клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду, визначено, що справа буде розглядатися в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з розірванням шлюбу. 19 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Нижньобурлуцькою сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис №3 від 19 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 вересня 2009 р. серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 квітня 2010 року серії [NUMBER] (а.с.10). Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між подружжям, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, вона не бажає підтримувати моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Спільне сімейне життя та ведення між ними спільного господарства припинено близько півроку назад. Подальше збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України має право на припинення шлюбних відносин, і заявив свою категоричну вимогу про їх припинення, зазначивши в позовній заяві, що збереження шлюбу неможливе. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що сім`я розпалась та поновлена бути не може, дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати з нею, строк для примирення ним не потрібен, подальше їх спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу, суперечитиме їх інтересам. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин, їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що як позивач, так і відповідач, категорично заперечують проти збереження їх сім`ї та наполягають на розірванні шлюбу, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності їх категоричного заперечення цього. Доводи позивача, викладені в позовній заяві та пояснення, надані в судовому засіданні, про те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити їх інтересам, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та заслуговують на увагу. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Виходячи з цього, враховуючи ст.113 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Обставини спору учасниками справи визнаються, а тому доказуванню згідно з положеннями статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають. Тому, в справі що розглядається, виходячи з принципу верховенства права, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і зазначені правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ч.3, 4 ст.56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння та поваги, розходження поглядів на сімейні відносини та цінності. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 840,80 грн. судового збору. Позивач не просив застосовувати до відповідача вимоги ст.141 ЦПК України, тому судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved