Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з відповідною індексацією згідно діючого законодавства, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі з вересня 2014 року по травень 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково на суму 1000 грн, посилаючись на втрату роботи, на наявність на його утриманні іншої дитини та батьків пенсіонерів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою від 25.02.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та зазначено, що він повинен додати документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У встановлений судом строк відповідачем, подано відзив на позов разом з документами, однак не додано доказів надіслання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів позивачу. У зв`язку з цим на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву. Таким чином, під час розгляду справи суд не приймає до розгляду поданий відзив Судом встановлено наступні обставини: Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.05.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 373/506/16-ц). Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [INFO] в них народилася донька - [PERSON] , де в графі батьки міститься запис: батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4). Дитина проживає з матір`ю - позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки виконкому Переяславської міської ради за № 105 від 25.01.2021 та акта депутата Переяславської міської ради № 3 від 21.01.2021. Позивач з дитиною зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Дитина перебуває на утриманні матері (а.с.6-7). Відповідно до довідки виданої КНП «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» Переяслав-Хмельницької районної ради та Переяслав-Хмельницької міської ради, лікарем-педіатром [PERSON] дитина перебуває під наглядом лікарів, за станом здоров`я на «Д» обліку не перебуває. Позивач відповідно до довідки виданої директором інституту журналістики Г.Горбенко № 29 від 21.01.2021 є студенткою Інституту журналістики Київського університету імені Бориса Грінченка, термін закінчення навчання 30.06.2023. Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Норми права, застосовані судом: Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 15 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачений в ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення аліментів на утримання дитини, викладеного в постанові від 15.05.2018 у справі № 61-7802св18 вбачається, що той факт, що відповідач не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Оцінка суду аргументів сторін, доказів: З наданих доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у визначеному в позові розмірі, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також суд враховує вік відповідача та відсутність доказів його непрацездатності. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував обставини, що передбачені ст. 182 СК України, потреби дитини, можливості сторін, загальний матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Оскільки обов`язок батьків щодо утримання дитини закріплений в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним та враховуючи, що закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання, за цих обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved