Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Рішенням Шевченківського районного суду від 19 жовтня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно залишений без задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~До суду надійшла заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат. В заяві зазначено, що під час підготовки до судового розгляду та вирішення справи в суді інтереси [PERSON] представляла адвокат Кара Ю.М., за отримання професійної правничої допомоги якої відповідач сплатила 21650 грн. Відповідач просить стягнути з позивача на її користь означену суму, яка складається з вартості участі адвоката в судових засіданнях в сумі 12875 грн., складання клопотань про витребування доказів в сумі 1500 грн., складання та направлення адвокатських запитів в сумі 1125 грн., складання відзиву в сумі 4500 грн., вартості консультації та здійснення правового аналізу в сумі 450 грн., ознайомлення з матеріалами справи в сумі 1200 грн. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кара Ю.М. підтримала вимоги заяви. Просить про її задоволення, зауваживши на тому, що заява про надання доказів несення судових витрат була зроблена нею під час судових дебатів в справі, які відбувалися 19 жовтня 2021 року, а у встановлений частиною 8 ст. 141 ЦПК України вказана заява та додані до неї фактичні дані направлені до суду поштою. Позивач і його представник адвокат Железняк А.В. проти задоволення заяви заперечують, зауваживши на такому. Заявлені до сплати суми не є співрозмірними із складністю справи, яка не становить собою особливої складності. Відомості про участь адвоката в судових засіданнях є необ`єктивними. Зокрема, засідань в справі 12 червня 2020 року та 11 травня 2021 року не відбувалося, тому є необґрунтованими вимоги про покладення на позивача вартості участі адвоката в цих засіданнях. Засідання в справі 1 червня 2021 року тривало лише одну годину, тому є безпідставною вимога представника про стягнення витрат за представництво тривалістю одна година 30 хвилин. Необґрунтованою є і вимога про стягнення 1200 грн. за ознайомлення представника з матеріалами справи 12 травня 2020 року, оскільки з матеріалів справи випливає, що саме 12 травня 2020 року такого ознайомлення не відбувалося. Окрім наведених міркувань, представник просить врахувати майновий стан позивача, який є пенсіонером за віком, а також має статус особи з інвалідністю другої групи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4). Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved