Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 14.09.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2020. За час спільного сімейного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який хворіє на ДЦП. Вона займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, хоча ніде не працює. Відповідач надає кошти не регулярно, у розмірі меншому, ніж визначено законом. Останній періодично виїжджає на заробітки за кордон, де отримує відповідний дохід. У власності має 1/2 частку квартири. Інших утриманців, крім спільного сина, не має, будь-яких стягнень з нього не проводиться, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Надала пояснення, аналогічні викладеному у позові обґрунтуванню. Додатково зазначила, що необхідність у стягненні аліментів зумовлена тим, що добровільно кошти на утримання дитини відповідачем надавалися не регулярно і у незначному розмірі, що є неналежним утриманням їхньої дитини, яка є хворою та потребує належного матеріального забезпечення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти, але у меншому розмірі. Також зазначив, що на даний час на заробітки не їздить, підпрацьовує на шиномонтажі, тому не має змоги забезпечувати сина значними фінансами. Крім того, він проживає з онкохворою матір`ю, яку також утримує та допомагає з фінансуванням її лікування. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, проте в судовому засіданні позов визнав частково. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 125, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Останній має захворювання ДЦП, на що вказує медичний висновок № 74 про дитину-інваліда віком до 18 років від 16.08.2018 (а.с. 8). Заочним рішенням Долинськогго районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4-5). Згідно з довідкою № 252 про реєстрацію місця проживання особи від 18.02.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 7), де проживає зі своєю матір`ю, позивачкою по справі, що підтвердили у судовому засіданні сторони. У судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і надає періодично кошти на утримання дитини, однак таких є недостатньо, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні сина. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхній спільний син [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дитини бере нерегулярно, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі наявність у відповідача у власності частки нерухомого майна, відсутність інших документально підтверджених утриманців, стан здоров`я сина, який є дитиною з інвалідністю з народження, не ходить, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію № 23 від 02.11.2021 на вказану суму за підготовку документів, складання позовної заяви адвокатом Оленин О.Ф. (а.с. 12). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 1000 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141 ЦПК України, та

Outcome: approved