Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 11.09.2018 [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 20.02.2018 вказавши, що 20.02.2018 між ним та відповідачем [PERSON] було укладеного договір позики. Факт укладання договору та передачі коштів стороні підтверджено розпискою в порядку ст. 1047 ЦК України, відповідно до якої [PERSON] отримав від нього 14000 доларів США, що еквівалентно 397320 грн., на момент звернення до суду з даним позовом. За умовами боргової розписки [PERSON] зобовязався повернути суму позики до 31.05.2018. Однак відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти у визначений строк не повернув чим спричинив порушення зобовязання та виникнення заборгованості. А тому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 20.02.2018 в розмірі 14000 доларів США, що еквівалентно 397320 грн. та три проценти річних за період з 01.06.2018 по 04.09.2018 в сумі 3135 грн. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені в позові та додатково зазначив, що [PERSON] до теперішнього часу позику не повернув. Заперечував факт повернення позики через третіх осіб. Розгляд справи просив провести без його участі. Стислий виклад заперечень відповідача. У своєму відзиві відповідач [PERSON] підтвердив факт одержання від [PERSON] позики в розмірі 14000 доларів США. Однак вважав, що станом на 20.12.2018 його борг перед позивачем становить 5000 доларів США, оскільки ним через [PERSON] позивачу було передано грошові кошти в розмірі 9000 доларів США в рахунок повернення позики. Гарантував повернення решти боргу в строк до кінця лютого 2019 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подав. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін. Ухвалою суду від 13.09.2018 задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову. З метою забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики накладено арешт, що передбачає заборону відчуження або зміну власника, на майно зареєстроване на праві власності за [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO]), а саме - нежитлове приміщення 240 в будинку №1-В по вулиці Жулянська в селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Ухвалою суду від 26.09.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підтовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою суду від 31.01.2019 закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/7624/18 та справу призначено до судового розгляду по суті. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзац перший ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін. [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 14000 доларів США, про що 20.02.2018 року написав відповідну розписку, оригінал якої надано суду позивачем (а.с. 40). Строк повернення боргу визначено, - до 31.05.2018. Відповідач [PERSON] визнає факт одержання ним від [PERSON] позики в сумі 14000 доларів США. У розглядуваній справі борговий документ, - розписка від 20.02.2018, до передачі її суду, знаходилась у позивача. Будь-яких відміток про повернення боргу надана суду розписка не містить. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про повернення частини позики (9000 доларів США) через третю особу, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просив стягнути суму боргу за договором позики та три проценти річних в національній валюті українській гривні. Суд не заперечує такого права позивача, однак вважає, що для конвертації має використовуватися офіційний курс встановлений Національним Банком України станом на 25.02.2019, тобто на день ухвалення судового рішення. За таких обставин оцінивши докази надані сторонами та розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що 20.02.2018 між [PERSON] як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає борг в розмірі 14000 доларів США, що еквівалентно сумі 378242,20 грн. відповідно до офіційного курсу валют встановленого НБУ на 25.02.2019 року ( 27.0173 грн. за 1 долар США). Оскільки відповідачем порушено грошове зобовязання про повернення суми боргу у строк до 31.05.2018, позивач має право на отримання трьох процентів річних. Три проценти річних від суми простроченого зобовязання за період з 01.06.2018 по 04.09.2018 (в межах позовних вимог) становить 2984,49 грн. з розрахунку 14000 доларів США х 27,0173 грн. х 0,03 х 96 дні /365 дні, які підлягають стягненню з відповідача та користь позивача. На підставі викладеного до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сума позики за договором від 20.02.2018 в сумі 378242,2 грн., що еквівалентно 14000 доларів США відповідно до офіційного курсу валют встановленого НБУ на 25.02.2019 та три проценти річних за період з 01.06.2018 по 04.09.2018 в сумі 2984,49 грн. Щодо розподілу судових витрат, - Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 4004,56 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 3812,27 гривень, пропорційно до розмір задоволених позовних вимог. На підставі ст. 526-527, 545, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст. 3, 12-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial