Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Ректор Харківського національного медичного університету звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за навчання у сумі 4740 доларів США, що становить 134 444,89 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Харківським національним медичним університетом та [PERSON] 07.09.2015 року було укладено договір № 2797/96 про підготовку фахівця з вищою освітою та наказом № 437-с від 07.09.2015 [PERSON] , громадянку Арабської Республіки Єгипет, було зараховано на 1 курс в число студентів 6 факультету з підготовки іноземних студентів ХНМУ. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов`язана вчасно вносити оплату за навчання до 20 вересня того навчального року, на момент оплати якого студент навчається. Розмір оплати за весь строк навчання становить еквівалент 24 070 доларів США. Свої зобов`язання за договором відповідачем не виконано належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 05.05.2017 року по 05.11.2019 року в сумі 4740 доларів США, що еквівалентно 134 444,89 грн. за курсом НБУ станом на 07.10.2020 р. Згідно з наказом ХНМУ №873-с [PERSON] було відраховано з 05.11.2018 року за невиконання навчального плану. Свої зобов`язання відповідач до цього часу не виконав, заборгованість не сплатив, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.02.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За приписами ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Її замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в розмірі, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Харківським національним медичним університетом в особі ректора професора Лісового В. М. та [PERSON] укладений договір №2797/96 від 07.09.2015 року. За змістом ст. 1 цього договору університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів студента здійснити його навчання на 6 факультеті з підготовки іноземних студентів, з метою отримання ним освіти на рівні кваліфікації лікаря по спеціальності лікувальна справа на умовах денної форми навчання, строк навчання 4 роки 10 місяців. Відповідно до п. п. 2.2.1. п. 2.2. статті 2 договору № 2587/68 від 13.09.2012 р. студент зобов`язаний своєчасно вносити оплату за навчання відповідно до договору. За змістом п. п. 4.1., 4.4. статті 4 договору розмір оплати за весь строк навчання складає еквівалент 24070 доларів США. Строк внесення оплати за навчання встановлюється до 20 вересня того навчального року, на момент оплати якого студент навчається. Відповідно до витягу з наказу Харківського національного медичного університету від 07.09.2015 року № 437-с [PERSON] зарахована на 1 курс за спеціальністю «Стоматологія» до 1 групи 6 - го іноземного факультету. Згідно з витягом з наказу Харківського національного медичного університету від 05.11.2018 року № 873-с, [PERSON] відраховано з 05.11.2018 року з 3 факультету за порушення умов контракту. Відповідно до наданого розрахунку вартість заборгованості [PERSON] за період навчання в ХНМУ, спеціальність «Стоматологія», за період з 05.05.2017 року по 05.11.2018 року складає 4740 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2020 р. складає 134 444,89 грн. Харківським медичним університетом направлений на адресу [PERSON] 08.10.2020 року № 01-13/03/2124 лист - вимогу про необхідність сплатити заборгованість за навчання в сумі 4740 доларів США. Докази сплати відповідачем суми заборгованості матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 599ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань, що виникли за Договором № 2797/96 від 07.09.2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 4740 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2020 року складає 134 444,89 грн. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку не надали належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved