Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час спільного проживання у них з відповідачем [INFO] народився [PERSON] . З 17.10.2019 року позивач перебуває з відповідачем в шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя. Впродовж останніх років сімейні стосунки між ними погіршилися, частіше виникали сварки, конфлікти і суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З червня 2020 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, а також залишити їй прізвище набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилася, 17.06.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, 17.06.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.26). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 17.10.2019 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 113 (а. с. 5). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Поряд з тим, згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін - [PERSON] з позивачем слід відмовити, оскільки він вже досяг вказаного віку і самостійно визначає своє місце проживання. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial