Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Рішенням Краматорського міського суду від 27 квітня 2015 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за опалення та підігрів води за період з 1.12.2013 року по 1.07.2014 року в сумі 7465,94 грн. та судовий збір -243,60 грн.. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,що відповідачі мають заборгованість за опалення та підігрів води. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі проживають в [INFO] в м.Краматорську.Мають заборгованість за опалення та підігрів води в сумі 7465,94 грн. за період з 1.12.2013 року по 1.07.2014 року,яку просили стягнути на користь позивача. В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилалися на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права. Суд вважав доведеним той факт,що в період з 1.12.2013 року по1.07.2014 року утворилася заборгованість за опалення та водопостачання теплої води за 614 куб.м в сумі 7465,94 грн.. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази,які б давали підстави для таких висновків. З наданих квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що на даний час відсутня будь-яка заборгованість за опалення та підігрів води. Із квитанцій вбачається, що показання лічильника гарячої води за грудень 2013 року складали 607 куб.м, а за липень 2014 року-629 куб.м..Таким чином заборгованість була за 22 куб.м, а позивач хоче стягнути із них значно завищену суму. Станом на 27.07.2012 року показання лічильника гарячої води вже становили 528 куб.м,що зафіксовано в акті №2160.Тому посилання позивача на те, що їм не були відомі показання лічильника гарячої води за період з вересня 2011 року по березень 2014 року суперечить обставинам справи. Крім того,поточні показання лічильника вони самостійно зазначали в квитанціях. В надісланій їм квитанції за серпень 2013 року, виходячи із наданих ними відомостей вбачається, що показання лічильника гарячої води за попередній період становлять 586 куб.м. При чому вказані показання позивач самостійно зазначив. В судове засідання з»явився [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися,однак надали свою заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в судове засідання не з»явився,повідомлений належним чином,що підтверджується телефонограмою,прийнятою юрисконсультом підприємства [PERSON] (а.с. 69). Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду та вимог заявлених у суді першої інстанції. Статтею 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,виникає спір. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,що відповідачі за період з 01.12.2013 року по 01.07.2014 року отримували гарячу воду, в березні 2014 року відповідач надав дані лічильника гарячої води 614 куб.м , оплату за весь період за гарячу воду не проводили,тому нарахування правильні. Разом з тим, такий висновок в частині нарахованої заборгованості зроблено на неповно встановлених обставинах справи, в порушення норм матеріального та процесуального права. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають в [INFO] та є споживачами теплової енергії. В квартирі встановлені лічильники. Згідно довідки ТОВ «Краматорськтеплоенерго» по вищевказаній квартирі за користування тепловою енергією за період з грудня 2013 року по 1 липня 2014 року нараховано 9569,11 грн., і зокрема за березень 2014 року нараховано 7523,16 грн., а оплачено 2103,17 грн.. Сума заборгованості 7465,94 грн.. За особовим рахунком №9375 [ADDRESS] ТОВ «Краматорськтеплоенерго» проведено нарахування за період з грудня 2013 року по 1 липня 2014 року за опалювання -2388,01 грн., виходячи із розрахунку:грудень 2013 року- 551,08 грн.; січень 2014 року-551,08 грн.; лютий 2014 року-551,08 грн.,;березень 2014 року-551,08 грн.; квітень 2014 року- 183,69 грн.; травень,червень 2014 року нарахування не проводилися. За гарячу воду нараховано 1335,49 грн., виходячи із розрахунку : грудень 2013 року- 194,39 грн.; січень 2014 року- 194,39 грн.; лютий 2014 року -175,58 грн.;березень 2014 року-194,39 грн.; квітень 2014 року- 188,12 грн.; травень -194,39 грн.; червень 2014 року-194,23 грн.. Таким чином за вказаний період значиться нарахування на загальну суму 3723,50 грн., а оплата проведена на 3122,72 грн., виходячи із розрахунку за грудень 2013 року-1019,55 грн.; січень 2014 року-565,98 грн.; лютий 2014 року-625,76 грн.; квітень 2014 року- 911,43грн.; березень,травень,червень 2014 року оплата не проводилася. (а.с.47) Таким чином, за оспорюваний період мала місце заборгованість в сумі 600,78 грн., виходячи із розрахунку :3723,50 грн.- 3122,72 грн., а не 7465,94 грн. як було зазначено в довідці. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив із того,що відповідачі користуються тепловою енергією, мають заборгованість і повинні її погасити. Між тим, стягуючи із відповідачів заборгованість в 7465,94 грн., суд не прийняв до уваги надані сторонами докази, не перевірив представлені розрахунки та не врахував кошти,які періодично сплачувалися відповідачами. Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами використано за спірний період 614 куб.м гарячої води. Однак,достатніх доказів,які б підтверджували використання відповідачами саме такої кількості гарячої води без оплати не надано. Доводи відповідачів про те,що ними за вказаний період використано лише 22 куб.м води нічим не спростовані. Доводи про те, що позивачеві не було відомо,яку кількість гарячої води використано відповідачами за спірний період, так як останні не надавали показання лічильника, а коли були передані дані лічильника ,то вони складали 614 куб.м,за які правильно було проведено нарахування, не можуть бути прийнятими до уваги,оскільки спростовуються встановленими обставинами. Актом №2160 від 27.07.2012 року уже було зафіксовано показання лічильника в 528 куб.м., що виключає можливість використання 614 куб.м гарячої води за період з грудня 2013 року по 1 липня 2014 року на суму 7465,94 грн. при загальних показаннях лічильника в 614 куб.м. (а.с.39). Довідка про нарахування за березень 2014 року 7523,16 грн. не може бути прийнята до уваги як належний та допустимий доказ,оскільки позивачем не представлено розрахунків,із чого підприємство виходило при нарахуванні такої заборгованості за один місяць. Крім того, довідка спростовується наданими доказами. Позивачем надана виписка із особового рахунку по квартирі відповідачів, де зазначено щомісячні нарахування за опалення та гарячу воду і в березні 2014 року зазначені зовсім інші суми, а саме: за тепло нараховано 551,08 грн. та за гарячу воду-194,39 грн.. За таких обставин,рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої суми, а саме стягненню підлягає 600,78 грн..

Outcome: partial