Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати недійсним додаткове свідоцтво до виданого 17.02.1999року за реєстром №259 про право на спадщину за законом видане Звенигородською державною нотаріальною конторою Черкаської області 29 липня 2000 року за реєстраційним номером 2471 в реєстрі нотаріальних дій на ім`я [PERSON] на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 3.09 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яку отримав на підставі сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії ЧР №0120881 виданого Звенигородською райдержадміністрацією 25 грудня 1996 року. Визнати за [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] , громадянин Російської Федерації, вид на постійне місце проживання в Україні, реєстрація за адресую [ADDRESS] право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , що складається 1/2 частки земельної ділянки за кадастровими №7121288200:001:0182 площею 1.35 гектарів для ведення товарно- сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Визнати за [PERSON] [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] , житель [ADDRESS] . право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] яка померла [INFO] , що складається 1/6 частки земельної ділянки за кадастровими №'7121288200:001.0182 площею 0.45 гектарів для ведення товарно- сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Визнати за [PERSON] [INFO] , житель [ADDRESS] право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , що складається 1/6 частки земельної ділянки за кадастровими №7121288200:001:0182 площею 0.45 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Визнати за [PERSON] . [INFO] жителька [ADDRESS] , право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] яка померла [INFO] , що складається 1/6 частки земельної ділянки за кадастровими №7121288200:001:0182 площею 0.45 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати 908грн.. по сплаті судового збору, та 2000грн. за надану правничу допомогу . В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу малидвох дітей:- сина [PERSON] , [INFO] та дочку дівоче прізвище [PERSON] , [INFO] . [PERSON] при житті мав приватне майно: 11/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходилось за адресою: [ADDRESS] , наручний годинник «Победа», велосипед «Україна», особисті речі, та. земельну частку (пай) розміром 3.09 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яку отримав на підставі сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії ЧР №0120881 виданого Звенигородською райдержадміністрацією 25 грудня 1996 року, а також пайовий фонд майна КСП імені Гончарука с. Чемериське, Звенигородського району Черкаської області вартістю 4796 грн. [INFO] [PERSON] помер і на його майно відкрилась спадщина на вищевказане майно. [PERSON] ( [PERSON] ) без його згоди в Звенигородській державній нотаріальній конторі отримала: 17.02.1999року за реєстровим №259 свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] ; 29 липня 2000 року за реєстровим №2471 (додаткове) свідоцтво про право на спадщину за законом, на земельну частку (пай) розміром 3.09 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яку отримав на підставі сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії ЧP №0120881 виданого Звенигородською райдержадміністрацією 25 грудня 1996 року; 17.11.2006 року за реєстровим №4105 (додаткове) свідоцтво про право на спадщину за законом на пайовий фонд майна КСІІ імені Гончарука с. Чемериське, Звенигородського району Черкаської області вартістю 4796 грн. [PERSON] не бажала приймати спадщину після смерті чоловіка. Оскільки він фактично вступив у володіння частиною спадкового майна, то вважає, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщинуза закономотримала в Чемериській сільській раді Звенигородського району Державний акт на право приватноївласності земельної ділянки за кадастровими№7121288200:001:0182 площею 2.7 гектарів дляведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської радиЗвенигородського району Черкаської області. Мама [PERSON] померла [INFO] . 29.12.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на [PERSON] .Подружжя [PERSON] від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] померла. На частини спадщини померлої [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 4.05 га, кадастровий номер 7122888400:000:0499, розташовану на території ІІІубиноставської сільської ради Лисянського району Черкаської області , 23.09.2019 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом : чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] , в 1/3 частках, тобто отримали спадкове майно [PERSON] . На даний час між ним, з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з іншої сторони, виник спір кому належить земельна ділянка площею 2.7 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва в межах Чемериської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яку отримала в порядку спадкування з законом [PERSON] . 29.12.2020 року постановою державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову йому, [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В зв`язку з чим він звертається з позовною заявою для вирішення даного спору. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що і він і його померла сестра [PERSON] і їх померла мати на час смерті проживали разом з батьком. Після смерті батька він фактично вступив у володіння частиною спадкового майна, що мало певну цінність - годинником «Победа», велосипедом «Україна», речами домашнього вжитку, робочим інструментом. Будинок успадкувала сестра, оскільки він на той час більшість часу по роботі проводив у Росії і за взаємною домовленістю вони його продали. Свою частку від продажу будинку він лишив матері. Спірний пай на даний час ні на кого не оформлений, оскільки за спільною домовленістю відповідачі знають, що він належить йому. Відповідачі у судове засідання не з`явились, відзиву на позов не надали. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 18.02.2021 року прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання . 17.03.2021 року на адресу суду надійшла заява від завідувача Звенигородською держнотконторою Л.В.Шалденко, в якій зазначено, що просять розгляд справи провести без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. У вирішення всіх питань по справі покладаються на розсуд суду. Заперечують проти стягнення витрат на правову допомогу та судовий збір з Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області. 29.03.2021 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд підготовчого судового засідання без його участі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 29.03.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. 02.04.2021 року винесена ухвала про витребування доказів. У судовому засіданні 14.07.2021 були допитані свідки: Свідок [PERSON] пояснив, що є двоюрідним братом позивача та його сестри [PERSON] .. Між позивачем і сестрою спору щодо поділу спадщини не було, позивач забрав частину спадкового майна і його сестра також. Будинок і спірний пай оформили на сестру, оскільки позивач на той час працював на півночі у РФ. Після продажу будинку гроші поділили. Вказав, що позивач забрав належний батькові годинник та велосипед, які саме не пам`ятає. Свідок [PERSON] , пояснила, що позивач після смерті батька фактично вступив у спадкування цінним майном - взяв телевізор, велосипед і коштовний годинник. Будинок вони з сестрою продали і кошти за нього поділили. Все майно ділили порівну. Зараз спірний пай не використовується, оскільки померла сестра мала ще один пай, а цей за домовленістю належав братові. Свідок [PERSON] , пояснила, що позивач після смерті батька забрав найцінніше майно - робочий інструмент, велосипед. Будинок вони з сестрою продали і свою половину вартості позивач віддав матері. Все ділили добровільно. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.1998 року (а.с. 10). Позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). За даними нотаріальної контори після смерті [PERSON] 06.03.1998 року за № 132 заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого [PERSON] , яка 17.02.1999 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку по [ADDRESS] , 29.07.2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) та 17.11.2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину на пайовий фонд майна (а.с. 13). 30.05.2001 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,70 га, розташовану на території Чемериської сільської ради (а.с. 12). 29.12.2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що видане свідоцтво серії [NUMBER] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла. Її спадкоємцями є чоловік [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2008 року народження. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , однак 29.12.2020 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку пропуском строку та тим, що свідоцтва про право на спадщину видані на користь іншої особи (а.с. 13). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] та спадщина після його смерті була прийнята до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу до правовідносин в даній справі слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини згідно з ст. 526 ЦК УРСР визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Стаття 529 ЦК УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином та спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] . Також спадкоємцями першої черги були дружина покійного (мати позивача) [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 11) та дочка покійного (сестра позивача) [PERSON] , яка померла [INFO] . Сестра позивача [PERSON] вчасно, а саме 06.03.1998 року, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та отримала три свідоцтва про право на спадщину за законом: 1) 17.02.1999 року за № 2471 свідоцтво про право на спадщину на 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS] ; 2) 29.07.2000 року за № 2471 свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай); 3) 17.11.2006 року за № 4105 свідоцтво про право на спадщину на пайовий фонд майна. Дружина спадкодавця [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась та на даний час також померла. Позивач [PERSON] в грудні 2020 року звернувся до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак отримав відмову в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на її прийняття. Позивач не погоджується з такою відмовою та вказує на те, що він вчасно на протязі 10 днів після смерті батька прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння спадковим майном, а саме наручним годинником «Победа» та велосипедом «Україна». На підтвердження вказаного факту просив допитати свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили суду, що він дійсно після похорону батька забрав собі його наручний годинник та велосипед. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Такий висновок щодо належних доказів, якими особа може підтвердити вступ в управління чи володіння спадковим майном міститься в постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 25.03.2020 року № 305/235/17. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підтвердження того, що позивач вступив у володіння спадковим майном вказали свідки, допитані при розгляді справи, відповідачами вказані доводи не спростовані, відтак суд вважає даний факт доведеним, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved