Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №55#00057839416 від 17.01.2014 року в сумі 497459,34 гривень, яка складається з: 99335,78 гривень - заборгованість за кредитом; 104529,82 гривень - проценти за користування кредитом; 189513,83 гривень - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 104079,91 гривень - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом;судові витрати у розмірі 7461,89 гривня сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №55#00057839416, згідно з умовами якого банк надає відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 99900,00 гривень зі сплатою 35% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком повернення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого має вказану вище заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, заяв про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі до суду не подавали, згідно позовної заяви просили ухвали рішення про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором та витрат по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Рекомендоване поштове відправленням №0800100382357 повернулось до суду з відміткою працівника пошти про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Згідно абзацу 2 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Встановлено, що згідно рішення єдиного акціонера Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» (рішення №3 від 19.10.2015 року) змінено найменування Банку з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» на Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» - пункт 1.2. Стату товариства (а.с.20-21). 17.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №55#00057839416, згідно з умовами п.1.1., 1.2., 1.3. якого банк надає відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 99900,00 гривень зі сплатою 35% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком повернення кредиту (а.с.7-10). Відповідно до п.1.2. кредитного договору ставка процентів, передбачена цим договором, є фіксованою. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 99900,00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с.6). Відповідно до пункту 1.1. відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком повернення кредиту - додаток №1 до кредитного договору (а.с.11-12). Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується щомісячно 17 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 3575,10 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту 16 січня 2019 року. Пунктом 8.3. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права передбачені законодавством України та/або цим договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; перевищення поєною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором. Пунктом 8.4. кредитного договору передбачено, що у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника. Так, 26.05.2014 року така вимога була направлена позичальнику та вручена йому 29.05.2014 року (а.с.18,19), проте залишилась без задоволення. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, позичальник повинен застрахувати своє життя, здоров'я та працездатність в страховій компанії, яка перевірена банком та відповідає вимогам банку, на користь та на погоджених з банком умовах на строк до 16.01.2019 року. Згідно п.6.9 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, передбачених п.2.5 кредитного договору, починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено будь яке з перелічених в цьому пункті зобов'язань, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі, збільшеному на 2 процентних пункти. Оскільки позичальник не виконав умови договору щодо страхування, процентна ставка за користування кредитом встановлена позивачем на рівні 37% з 01.02.2015 року. Відповідно до п. 10.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. В порушення умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату нарахованих процентів, інших платежів за користування кредитом в обумовлені договором строки, в наслідок чого станом на 22.02.2017 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 497459,34 гривень (згідно розрахунку позивача), яка складається з: 99335,78 гривень - заборгованість за кредитом; 104529,82 гривень - проценти за користування кредитом; 189513,83 гривень - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 104079,91 гривень - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (а.с.4-5). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються вимогами ст.509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 203865,6 гривень, з яких: 99335,78 гривень - заборгованість за кредитом; 104529,82 гривень - проценти за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 293593,74 гривень (189513,83 гривень - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 104079,91 гривень - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом), яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру простроченої до повернення суми кредиту - 99335,78 гривень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-позичальник не належним чином виконував договірні зобов'язання. Так, сума заборгованості за договором, яка підлягає задоволенню становить 303201,38 гривень, з яких: 99335,78 гривень - заборгованість за кредитом; 104529,82 гривень - проценти за користування кредитом, 99335,78 гривень - пеня. Щодо розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи із ставки судового збору (на момент подачі позову до суду), яка відповідно до п.1.ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 1600,00 гривень). Таким чином, виходячи із розміру задоволених вимог, яка складає 303201,38 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4548,02 гривень (303201,38 х 1,5% = 4548,02).

Outcome: partial