Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23 липня 2020 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з про стягнення з [PERSON] , аліментів на неповнолітніх дітей , в твердій грошовій сумі, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем по справі є спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я у них не склалася, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від шлюб між ними розірваний.На даний час вона виховує дітей сама. Відповідач разом з ними не проживає, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Її матеріальне становище доволі скрутне, так як діти постійно потребують нормального повноцінного харчування, піклування, розвитку, лікування, відвідування школи, забезпечення шкільним приладдям тощо, і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач є працездатним, аліменти нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, але добровільно сплачувати аліменти на утримання своїх дітей відмовляється, а тому вона вимушена звернутися до суду. В зв`язку з відсутністю інформації щодо офіційного працевлаштування відповідача, просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлений позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, не заперечує проти винесені рішення в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповіддю відділу ведення реєстру територіальної громади міста Чернівців від 21 червня 2020 року за №20/01-27/640 про реєстрацію місця проживання [PERSON] (а.с.16) та рекомендованими повідомленнями поштового відділення, повернутими до суду за закінченням встановленого строку зберігання з відміткою про відсутність адресата за адресою реєстрації (а.с. 34-36). Відповідно до ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач не повідомив суд про зміну свого місця проживання, отже слід вважати, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідно до статті 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч. 10 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. На підставі цього, відповідач викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.41). Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення по місцю реєстрації про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду з викликом сторін в судове засідання. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надійшло, а тому в силу ч.8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що виникають із сімейного законодавства, пов`язані зі стягненням аліментів на утримання спільних дітей. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 вересня 2013 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 671 від 21 вересня 2013 року (а.с.7). Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 червня 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, подружжя від шлюбу має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №669 від 06 червня 2014 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 червня 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, подружжя від шлюбу має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №670 від 06 червня 2014 року (а.с.9). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 2 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірваний. Актом від 03 липня 2020 року б/н, складеного членами комісії Шевченківської селищної ради, при обстеженні житлово-побутових умов позивачки, встановлено факт проживання [PERSON] з квітня 2020 р. разом з її неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] в [ADDRESS] у своїх батьків [PERSON] (а.с.10). На даний час відповідач не надає допомоги на утримання дітей, діти повністю перебувають на утриманні матері - позивача по справі. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Мотивовувальна частина заявлених позивачем вимог. Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач є працездатним, аліменти нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей відмовляється, чим порушує права дітей та не виконує свій обов`язок батька щодо їх утримання. Позивач на даний час виховую дітей сама, відповідач разом з ними не проживає, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Її матеріальне становище доволі скрутне, так як діти постійно потребують нормального повноцінного харчування, піклування, розвитку, лікування, відвідування школи, забезпечення шкільним приладдям тощо, і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, так як відсутня інформації щодо офіційного місця працевлаштування відповідача. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та заслуговують на увагу. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Чи були і ким порушенні права, за захистом яких мало місце звернення до суду. З вищенаведеного і доказів, наданих позивачем, суд приходить до висновку, що права позивача було порушено відповідачем, оскільки останній аліменти на утримання спільних дітей не сплачує. Закон передбачає обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття обома батьками, зокрема, в ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Норми права,які суд застосовує,та мотиви їх застосування. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. В ст.ст. 181, 191 Сімейного кодексу України, передбачені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положенями частин 1 - 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З положень ст .27 Конвенції про захист прав дитини, вбачається ,що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тобто, має обов`язок утримувати їх до досягнення ними повноліття. Доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, суду не задав , тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Закон України «Про Державний бюджетна 2020 рік» встановив, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що аліменти слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 1159.00 грн. всіх видів доходів щомісячно, на кожну дитину але не менше 50 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільно-процесуального кодексу, України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного , уеруючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263-265, 280-289, 354, 355 Цивільно-процесуального кодексу, України ст. 179, 180, 181, 182, 184, 191, Сімейного кодексу України, суд -,

Outcome: approved