Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 13.07.2021 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 10000,00грн., ,пеню в розмірі 36600,00 грн інфляційні витрати в розмірі 979,00 грн. Та 361,88 грн. 3% річних, а всього на загальну суму 47940,88 грн. також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21 січня 2019 року між [PERSON] , - надалі Позивач та [PERSON] , - надалі Відповідач, було письмово оформлено розписку про те, що Відповідач одержав від Позивача грошову суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Відповідач зобов`язувався повернути вищевказані кошти за розпискою від 21.01.2019 року у строк до 16.04.2020 року, натомість на теперішній час вказані кошти не повернуті, з які дії щодо повернення заборгованості Відповідач не вчиняє. Згідно розписки встановлено розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання,яка дорівнює 1% (один відсоток) від суми за кожен день прострочення. Позивачем за розпискою від 21.01.2019 року, на суму 10 000,00 грн. розраховані грошові кошти по стягненню з Відповідача інфляційних втрат, пені та 3 % річних, за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати з 17.04.2020 по 01.07.2021 року складає 979,00 грн., пеня з 01.07.2020 по 01.07.2021 року складає 36 600,00 грн., та 3 % річних з 17.04.2020 по 01.07.2021 року складає 361,88 грн. На даний час жодних розрахунків між сторонами не відбулося, Відповідач не вчиняє та зчинив жодних дій щодо виконання зобов`язання, у зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недолків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 15.07.2021 року. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.10.2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до договору позики від 21.01.2019, позивач надав в позику відповідачеві 10000,00грн. Згідно розписки встановлено розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання,яка дорівнює1% (один відсоток) від суми за кожен день прострочення. Позивачем за розпискою від 21.01.2019 року, на суму 10 000,00 грн. розраховані грошові кошти по стягненню з Відповідача інфляційних втрат, пені та 3 % річних, за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати з 17.04.2020 по 01.07.2021 року складає 979,00 грн. (розрахунок додається). Пеня з 01.07.2020 по 01.07.2021 року складає 36 600,00 грн. (розрахунок додається). 3 % річних з 17.04.2020 по 01.07.2021 року складає 361,88 грн. (розрахунок додається). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Визначаючи характер та правову природу цивільних відносин, що виникли між сторонами, судом враховано таке. Статтею 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За п. 2) ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, разом з тим після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами погашення позики. Оскільки відповідач не повернув позивачу суму позики в обумовлений договором строк, то вказана сума підлягає стягненню, а позов в цій частині задоволенню. Щодо стягнення пені суд виходить з наступного. Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення Пов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 19 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Позивач надав розрахунок пені, відповідно до якого сума пені складає - 36600,00 грн. Зазначений розрахунок відповідач у встановленому законом порядку не спростував. Відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення 3% річних суд виходить з наступного. Частиною першої ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК зокрема регламентовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач надав розрахунок інфляційних збитків, відповідно до якого розмір інфляційних витрат складає - 979,00 грн. Зазначений розрахунок відповідач у встановленому законом порядку не спростував. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Позивач надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума 3% відсотки річних - 361,88 грн. Зазначений розрахунок відповідач у встановленому законом порядку не спростував. Відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовна заява задоволена повністю, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 908,00грн. На підставі викладеного та ст. 510,530, 625, 1046, 1048 ЦК України,

Outcome: approved