Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа ТОВ «Зернятко-Піщанка», про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна. Також, вказаним рішенням, враховуючи клопотання представника позивачів про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення доказів понесення витрат на правничу допомогу, відповідно до положень ст. 246, ст. 265 ЦПК України призначити окреме судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15 годину 00 хвилин 30 липня 2020 року в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області (вул. Вишнева, 5, смт. Піщанка Вінницької області), за судових засідань № 1. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 30 липня 2020 року не з`явились, разом з тим 27 липня 2020 року до Піщанського районного суду Вінницької області від адвоката [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надійшли доказів понесення витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засіданні для вирішення питання про судові витрати не з`явилась, подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності, не заперечила проти стягнення з неї судових витрат за правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа ТОВ «Зернятко-Піщанка», про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках грошові кошти у розмірі - 24635 гривень 54 копійки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, на підтвердження витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги до суду подано договір про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2019 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2019 року, акти приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 17 липня 2020 року, також долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 7 від 17 липня 2020 року, відповідно до якої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] сплатили адвокату [PERSON] гонорар в розмірі 6 000 гривень, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6 000 гривень 00 копійок, що буде відповідати вимогам справедливості та обсягу послуг, наданих адвокатом.

Outcome: approved