Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була дружиною позивача [PERSON] та бабусею позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеного на користь [PERSON] , а саме Ѕ частка квартири за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З метою оформлення права на спадщину [PERSON] як спадкоємець звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила, оскільки у цього позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] як чоловік померлої є власником іншої Ѕ частки вказаної квартири як спільного майна подружжя, однак, і в нього відсутній правовстановлюючий документ на цю частку. \~ \~ \~ \~ Отже, після смерті [PERSON] вирішити в позасудовому порядку питання отримання кожним з позивачів правовстановлюючого документу про право власності кожного з них на частку в квартирі неможливо. Тому позивачі просять визнати за ними право власності на Ѕ частку спірної квартири. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 16.02.2021 року представник позивачів, адвокат Волошанська О.І. звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивачів відсутності (а.с. 57). Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~16.02.2021\~року подав\~до суду\~заяву,\~в якій\~зазначив,\~що позовні\~вимоги визнає,\~а розгляд\~справи просить\~проводити в\~його відсутності\~(а.с.58). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 01.06.1965 року вбачається, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , 1984 року народження (а.с. 10). Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу № 6, виданого 24.11.2004 року за № 67, [PERSON] 15.06.1990 року повністю сплатила пайовий внесок за вищевказану квартиру (а.с. 11). Згідно із заповітом, посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 04.03.2013 року, [PERSON] все належне їй на час смерті майно заповіла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Коломиї Івано-Франківської області, актовий запис № 102 (а.с. 7). Згідно з\~постановою про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~посвідченого вказаним\~нотаріусом \~07.08.2020\~року, правовстановлюючий\~документ,\~який підтверджує\~право власності\~спадкодавці на\~квартиру,\~відсутній та\~право власності\~на це\~майно не\~зареєстроване \~(а.с.\~9). Відсутність реєстрації вказаного права на спадкове майно підтверджується і даними з виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 08.07.2020 року (а.с.12). Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виготовленого вказаним підприємством 09.07.2020 року, спірне нерухоме майно складається з квартири - літера «А», загальною площею 60.0 кв.м., житловою площею 42.0 кв.м. Рік спорудження /реконструкції - 1975 (а.с. 14, 15). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб , виданою 24.11.2020 року за № 109, в даній квартирі проживають позивачі (а.с. 13). Відповідно до даних спадкової справи № 200/2019, копія якої надана зазначеним державним нотаріусом 04.03.2021 року за № 90/01-16, спірне спадкове майно прийняв позивач [PERSON] , [INFO] , згідно із заповітом від 04.03.2013 року, за реєстровим № 145, про, що цим спадкоємцем подано 18.12.2019 року відповідну заяву № 596 (а.с. 62). Судом встановлено, що 18.12.2019 року заявою № 597 позивач [PERSON] я чоловік померлої та особа пенсійного віку відмовився від свої обов`язкової частки в зазначеній спадщині (а.с. 63). Відповідно до положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Згідно з пунктом 4 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 року за № 297, передбачалося, що у члени діючого житлово-будівельного кооперативу особа приймалась рішенням загальних зборів. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України № 697-ХІІ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у справі № 6-138 ЦС 13 згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру. Тому у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Аналогічне вказане в постановах Касаційного цивільного уду в складі Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 712/10718/16-ц, від 15.01.2020 року в справі № 638/3131/14-ц. Статтями 22,28,29 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до\~пунктів 6,\~6-1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18.09.1987\~року №\~9\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~житлво-будівельні\~кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на Ѕ частку спірного майна як за єдиним спадкоємцем за заповітом, а за позивачем [PERSON] права власності на таку ж частку у цьому майні, яке є об`єктом права власності його і померлої [PERSON] подружжя, оскільки іншим чином реалізувати свої права позивачі, позивачі не мають можливості. \~На підставі наведеного, ст.ст. 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved