Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області звернулася до Куп`янського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на такі обставини. [INFO] у пологовому відділенні Куп`янської міської лікарні [PERSON] народила доньку, яку відразу було переведено до перинатального центру м. Харкова у зв`язку зі встановленням діагнозу «гемотична хвороба новонароджених». За весь час, який дитина перебувала у лікарні, [PERSON] не в змозі була створити належні умови проживання для малолітньої дитини без сторонньої допомоги, тому за клопотанням виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 245-27-05 від 21.03.2018 її було влаштовано разом з дитиною до Харківського обласного центру матері та дитини. Однак, в подальшому від Харківського обласного центру матері та дитини стало відомо, що за час перебування в цьому центрі, відповідач показала, що має низький рівень батьківського потенціалу щодо забезпечення повноцінного розвитку дитини, оскільки вона не усвідомлює, що дитина потребує догляду, фізичного розвитку та повноцінного спілкування з матір`ю, а в її діях спостерігається невміння оволодівати елементарними побутовими знаннями і навичками щодо догляду за дитиною, що дає підстави вважати, що вона не може самостійно повноцінно обслуговувати себе і дитину за межами закладу. У зв`язку з неможливістю виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини, [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Люботинської міської ради із заявою про тимчасове влаштування її доньки [PERSON] , 2018року народження, до КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2». Рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 11.09.2018 № 210 на підставі заяви матері від 24.09.2018 малолітня [PERSON] була влаштована до КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2» терміном на 6 місяців, однак за час перебування малолітньої дитини у закладі, а саме з 28.09.2018 по час звернення служби у справах дітей до суду з цим позовом, мати дитини жодного разу не відвідувала її, не телефонувала до закладу та не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, служба у справах дітей Куп`янської міської ради вважає, що не зважаючи на вжиті заходи змінити поведінку відповідачки в кращу сторону не можливо, а отже позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , 2018 року народження, буде відповідати та забезпечить якнайкращі інтереси дитини. Ухвалою суду від 22.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06.05.2019 та 22.05.2019 за клопотанням відповідача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для вирішення питання щодо отримання правничої допомоги. 10.06.2019 судом за участю представника позивача [PERSON]., відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Пухтаєвич О.О. проведено підготовче засідання, за результатами якого підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача в особі начальника служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області Овередна Н.Л. позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач від народження не займається вихованням, розвитком, забезпеченням дитини. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судові засідання 21.06.2019 та 05.07.2019 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно належним чином, про що свідчать розписка про отримання судової повістки про виклик особисто у суді (а.с.50) та рекомендоване поштове повідомлення з трек-номером 6370108060089, відповідно до якого вона отримала судову повістку особисто. Крім цього, суд зазначає, що відповідач [PERSON] особисто приймала участь у підготовчому провадженні у справі, тому була обізнана про наявність на розгляді суду позову та повинна була цікавитися про хід справи. Будь-яких даних, які б свідчили про наявність непереборних обставин, що перешкоджали б їй прибути у судове засідання, в розпорядженні суду немає. Відзиву на позовну заяву не надала. При цьому, суд зазначає, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник відповідача - адвокат Пухтаєвич О.О. у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши представника служби у справах дітей, представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, що виникли у справі. На підставі Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за № 00019803340 від 21.03.2018, наданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Куп`янську Харківської області, її матір`ю є [PERSON] , [INFO] ; відомості про батька зазначені відповідно до частини 1 статі 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері (а.с.4-6). З повідомлення б/н лікаря амбулаторії загальної практики - сімейної медицини смт. Ківшарівка КНП «Куп`янський центр первинної медичної допомоги» Кожиної З.Є., адресованого Службі у справах дітей, встановлено, що новонароджену [PERSON] , [INFO] , після народження доправлено до перинатального центру м.Харкова, звідки 02.04.2018 переведено до Центру розвитку матері та дитини. При цьому, лікарем зазначено, що при обстеженні дільничною сімейною сестрою житлових умов [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що помешкання не придатне для проживання: відсутнє будь-яке теплопостачання, помешкання вогке та цвіле; будь-які дитячі речі відсутні, у зв`язку з чим новонароджену дитину на дільницю прийняти неможливо (а.с.14). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.2017р. №741 «Про затвердження типових положень про заклади соціальної підтримки сімей, дітей та молоді» закладом для тимчасового проживання жінок на сьомому - дев`ятому місяцях вагітності та матерів із дітьми віком від народження до 18 місяців, які перебувають у складних життєвих обставинах, що перешкоджають виконанню материнського обов`язку є соціальні центри матері та дитини. Тому, за клопотанням виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 245-27-05 від 21.03.2018 [PERSON] наказом Харківського обласного центру матері та дитини за № 4 від 25.04.2018 зарахована до списку мешканок центру разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.15). З повідомлень Харківського обласного центру матері та дитини за вих. № 102 від 11.06.2018 та № 133 від 23.07.2018 встановлено, що за час перебування в ХОЦМД [PERSON] показала, що має низький рівень батьківського потенціалу щодо забезпечення повноцінного розвитку дитини, оскільки вона не усвідомлює, що дитина потребує догляду, фізичного розвитку та гармонійних відносин між матір`ю та немовлям. Відповідач не в повній мірі розуміє рекомендації спеціалістів центру щодо задоволення потреб дитини, здійснення елементарного догляду за дитиною та особисто за собою, в її діях спостерігається невміння оволодівати знаннями і навичками щодо розвитку та догляду за дитиною, оскільки спеціалістам центру з першого дня довелося стежити та контролювати, щоб вона приготувала собі їжу. Через те, що [PERSON] не орієнтується в часовому просторі, необхідний постійний погодинний контроль за годуванням дитини, т.я. вона не розуміє скільки часу минуло з моменту останнього годування, яку кількість води необхідно використати, щоб приготувати молочну суміш, вона не відрізняє гарячого від холодного, не розуміє процесу нагрівання та кип`ятіння води. Траплялися випадки, що [PERSON] годувала дитину холодною молочною сумішшю, яка була виготовлена з використанням некип`яченої води. Іноді, вона взагалі забувала про те, що має дитину, та гралася в цей час із телефоном чи переглядала мультфільми з іншими дітьми (а.с.12,15). Через неспроможність виконувати батьківські обов`язки щодо своєї дитини [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Люботинської міської ради із заявою про тимчасове влаштування її дитини - [PERSON] , [INFO] , до Харківського обласного дитячого будинку дитини № 2, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кузнецька, 1, та відрахування її з Харківського обласного центру матері та дитини (а.с.6-7). З повідомлення Люботинської міської ради Харківської області, на території якого розташований Харківський обласний центр матері та дитини за вих. № 03-36/4736 від 03.10.2018 встановлено, що відповідно до рішення № 210 від 11.09.2018 малолітню [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №2» терміном на 6 місяців (а.с.8). Актом від 01.03.2019 за № 167, складеним співробітниками КНП ХОР «Обласний будинок дитини №2» підтверджено, що дитину [PERSON] , [INFO] , за період з 28.09.2018 по 01.03.2019 ніхто з батьків або близьких родичів не відвідував (а.с.13). Судовим розглядом встановлено, що за весь час перебування в провадженні суду цієї справи відповідачка [PERSON] також не поцікавилася долею дитини та не вчинила жодних дій, спрямованих на створення сприятливих умов для розвитку дитини. Так, з повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку та занесена до банку даних сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Після закінчення Богодухівського СНВК Харківської обласної ради у 2014 році [PERSON] повернулася до м. Куп`янська, де її як особу з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, взято під соціальний супровід, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Під час здійснення супроводу їй було виділено ліжко-місце (соціальне житло) у гуртожитку, працевлаштовано до ЖКП № 1, де вона працювала на посаді двірника 4 місяці, а потім звільнилася за власним бажанням. Після звільнення з роботи [PERSON] змінила місце проживання та виїхала з м. Куп`янська. Згодом у лютому 2018 року [PERSON] звернулася до ЦСССДМ вагітною з проханням про надання їй окремого житла для проживання, у зв`язку з чим виконавчим комітетом Куп`янської міської ради було виділено кімнату за адресою: [ADDRESS]. Кімната була придатна для проживання, потребувала лише косметичного ремонту. До народження дитини [PERSON] перебувала у пологовому відділенні Куп`янської міської лікарні, а після переведення дитини до перинатального центру відповідач мешкала у своїх знайомих та не спромоглася створити належні умови для проживання в кімнаті, яку їй було виділено (а.с.6-7). Актом від 04.06.2019 встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає, у зв`язку з чим здійснити обстеження умов проживання є неможливим (а.с.40). Крім цього, з акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де зі слів [PERSON] вона фактично проживає, про що особисто повідомила під час підготовчого розгляду справи, Службою у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації встановлено, що подвір`я знаходиться в занедбаному стані, будинок зачинено. При спілкування з представниками сільської ради з`ясовано, що [PERSON] на території сільської ради не проживає (а.с.41-43). Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). За положеннями частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Зокрема, таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З повідомлення адміністрації КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 2» за вих. № 168 від 01.03.2019 встановлено, що вони просять вжити заходів щодо подальшої долі малолітньої [PERSON] , оскільки термін її перебування у закладі, визначений рішенням Люботинської міської ради Харківської області спливає, за весь час перебування дитини у закладі, мати дитину не відвідувала, не телефонувала до закладу та не цікавилася станом її здоров`я та розвитком (а.с.16). Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Так, пунктами 1 та 2 частини першої вищевказаної статті визначено, що однією з підстав позбавлення батьківських прав є обставини, за яких мати не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків без поважних причин, свідомо нехтує ними, ухиляється від виховання дитини та догляду за нею вже тривалий час, про що свідчить той, факт, що від народження малолітня [PERSON] , 2018 року народження, перебуває у лікувальних та дитячих закладах; заходи профілактичного впливу та застосовані державними органами програми соціального захисту щодо надання психологічної допомоги в анамнезі життєвих ситуацій, зміцненні (відновленні) родинних стосунків і суспільно-корисних зв`язків, а також вжиті заходи щодо розвитку соціальних навичок відповідачки, спрямованих на оволодіння нею елементарними побутовими та санітарно-гігієнічними правилами, а саме: приготування їжі, орієнтування у часі, годування дитини, догляд за нею, позитивних результатів не дали. При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, де у п. 50 зазначено, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Такий захід не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Так, з урахуванням винної поведінки матері по ухиленню від виконання своїх обов`язків, враховуючи численні спроби державних органів щодо розв`язання виниклої ситуації: надання соціального житла, працевлаштування, поміщення до центру соціальної інтеграції, де було створено соціально-побутові умови для її тимчасового проживання, забезпечено харчуванням, надано необхідну психологічну та соціально-педагогічну допомогу, суд погоджується з висновком Служби у справах дітей Куп`янської міської ради за вих. № 05-32/514 від 20.06.2019 (а.с.60-61) щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її доньки [PERSON] , [INFO] , та приходить до висновку, що перебування дитини під опікою держави буде відповідати якнайкращим інтересам дівчинки. Суд вважає встановленим факт порушення прав малолітньої дитини щодо створення та забезпечення відповідачкою нормальних умов для її проживання, лікування, забезпечення життєво необхідних потреб, матеріального утримання, виховання. Також суд вважає, що перебування дитини в родині відповідачки створить умови небезпечні для її життя та здоров`я, так як є обґрунтовані підстави вважати, що дитина буде позбавлена елементарного харчування та догляду, адже мати постійно залишає дитину в медичних закладах одну, без догляду, якого потребує дитина даного віку; подальша доля цієї дитини відповідачку не цікавить, оскільки з повідомлень будинку дитини встановлено, що після влаштування до дитячого закладу, мати жодного разу дитину не відвідувала, не поцікавилась станом її здоров`я, розвитком, не придбала необхідного дитячого харчування, одягу та інших речей для дитини. Робота соціальних служб, що спрямована на формування навичок відповідального батьківства, покращення санітарно-гігієнічних умов проживання не дає бажаного результату. Також судом враховується, позиція Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) про те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, параграф 58). Однак, враховуючи вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд, посилаючись лише на поодинокий факт фізичної присутності відповідачки у підготовчому судовому засіданні, не може бути переконаний, що це може свідчити про справжній інтерес до дитини, бажання турбуватися, виховувати свою малолітню доньку. На підставі вищевикладеного, суд з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved