Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 січня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - Договір), за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка особистим підписом підтвердила, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, станом на 31.07.2017 року має заборгованість за договором у розмірі 50889,79 грн., із яких: 4878,00 грн. - заборгованість за кредитом; 39862,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2399,51 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідачки 50889,79 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі та розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, згодна виплатити лише суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4878,00 грн., надала до суду заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності до даних правовідносин (а.с.35) Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України/. За умовами цього договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифів банку, що підтверджується згодою та підписом відповідача в анкеті-заяві (а.с.6). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.19). Умовами кредитування із використанням картки «Універсальна» із 55 днями пільгового періоду встановлено порядок погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с.7). За кредитним договором б/н від 17.01.2011 року відповідачці було видано кредитну картку: [NUMBER], відкриту 18 січня 2011 року, зі строком дії до січня 2015 року (а.с.33 зворот). Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 2.1.1.2.11/, які є складовою кредитного договору, карта діє до останнього місяця указаного на картці (а.с.25). У даному випадку кінцевий строк дії картки - січень 2015 року. Можливість зміни кредитного ліміту банком передбачений умовами договору, а саме п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.24 зворот). Пунктом 2.1.1.2.4 встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.24 зворот). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.26 зворот). Пунктом 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що відповідачкою останній платіж за кредитним зобов'язанням здійснено 20.10.2014 р. на суму 250,00 грн. (а.с.5). Станом на 31.07.2017 року, заборгованість [PERSON] по тілу кредиту складає 4878,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами складає - 39862,28 грн. (а.с.5 зворот). Із позовними вимогами до суду позивач звернувся 21.08.2017 р. За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Таким чином, оскільки відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 17.01.2011 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала, то є підстави для задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки: тіла кредиту та процентів за користування кредитом на загальну суму - 44740,28 грн./ 4878,00 +39862,28 =44740,28/ , які заявлені в межах строку позовної давності. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитної карти пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає - 0, 24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. У разі коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше, тоді пеня складає - 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу (а.с.7). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та заборгованих відсотків та комісій (а.с.27). У зв'язку з порушенням [PERSON] своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до умов кредитного договору позивачем було нараховано відповідачці пеню за період з 30.11.2014 р. по 31.07.2017 р. в розмірі 3250 грн. та штраф: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2399,51 грн. штраф (процентна складова) /а.с.4-5/. Як вбачається із розрахунку, наданому позивачем, прострочення за всіма платежами мали місце із 30.11.2014 р., через 30 днів від цієї дати, а саме 30.12.2014 р., у Банку виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Однак позов щодо стягнення цих сум подано 21.08.2017 р. Статтею 258 частина 2 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у містах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1, 2 ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачкою заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки (пені, штрафів) до 50 років (п. 1.1.7.31 Умов) відповідачем не погоджена (а.с.6, 21). Таким чином, вимога Банку про стягнення штрафу із викладених у позові підстав заявлена 21.08.2017 р. поза межами спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає, а вимога позивача щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню за період з 21.08.2016 р. по 31.07.2017 р. на суму 1200 грн., оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення спеціального строку позовної давності розуміла відповідачка, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення №PROM4B4SB6 від 04.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 11785,88 грн. /44740,28 + 1200= 45940,28/, що складає 90% від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь Банку складає 1440 грн. /1600 грн. х 90% : 100 % = 1440/.

Outcome: partial