Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.06.2016 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що сторони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. З часом сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач часто нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Між ними часто виникають сварки скандали, що негативно впливають на стан здоров`я позивача та виховання сина. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, малолітнього сина після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, про його час та місце повідомлена належним чином, 19.11.2019 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 23). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про його час та місце повідомлений належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 11.06.2016 року. Шлюб зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 845 (а. с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що її слід надалі залишити проживати з позивачем. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved