Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2020 року у цивільній справі №203/2982/19 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до змісту ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим. В зв`язку з цим, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141). Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч.4 ст.141). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141). З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви було долучено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у т.ч. витрат на правову допомогу. Також в позовній заяві та під час судових дебатів зазначено, що відповідну заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, з належним документальним обґрунтуванням, буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 21.08.2020 року представником позивача до суду було подано відповідну заяву та, таким чином, дотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України. Стаття 137 ЦПК України передбачено , що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно заяви про ухвалення додаткового рішення стороною позивача поставлено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 25630 грн. 60 коп. На підтвердження цих вимог позивачем було надано: договір про надання правової допомоги від 25.07.2019 року та додаткову угоду №1 від 25.07.2019 року, укладені з адвокатом Темченко С.Л.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; виданий на підставі договору від 25.07.2019 року ордер серії ДП №877/031; звіти про надані послуги та розрахунки до звітів; а також дублікат банківської квитанції та квитанції до прибуткових касових ордерів на підтвердження оплати позивачем послуг адвоката за договором від 25.07.2019 року. Пунктом 1 додаткової угоди №1 від 25.07.2019 року було передбачено, що за надання професійної правничої допомоги сплачується гонорар в розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, в якому виконується доручення клієнта, за одну годину праці адвоката. Таким чином, в 2019 році вказаний розмір становив 768 грн. 40 коп., а в 2020 році - 840 грн. 80 коп. за одну годину. Суд враховує, що до звіту про надання правової допомоги в 2019 році та розрахунку витрат було включено, зокрема, наступні дії: підготовка проектів позовної заяви, зустріч з клієнтом, усне консультування клієнта, з урахуванням часу, необхідного для прибуття до місця надання правничої допомоги у м.Дніпро - 1 г. (дата - 22.07.2019 року, кількість витрачених годин - 4 г.); пошук інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі судових рішень (дата - 22.07.2019 року, 1,5 г.). Поряд з цим, суд враховує, що датою виконання зазначених дій вказано 22.07.2019 року, тобто до укладення договору про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом. Крім того, в п.1 звіту розраховано роботи з підготовки проекту позовної заяви. В той час, як в п.5 звіту також розраховано роботи за підготовку та подання позовної заяви. Також до звіту та розрахунку включено час, витрачений на сканування документів; укладання договору про надання правової допомоги; час, необхідний для прибуття до місця надання правової допомоги та до суду. Проте, суд вважає, що вказані дії не відносяться до надання правової допомоги та витрати в цій частині належними доказами не підтверджені. Суд також вважає безпідставними заявлені витрати на складання уточненого позову, оскільки вказані уточнення полягали в заявлені позивачем додаткової вимоги про припинення права спільної сумісної власності. При цьому, позивач мав на стадії підготовки позовної заяви визначитись з підставами та предметом позовних вимог та збільшення останніх в уточненій заяві не було пов`язано із позицією або діями відповідачки. Суд визнає завищеним зазначений у звіті час 4 г., витрачений на складання відповіді на відзив, враховуючи при цьому, що текст останньої складається із двох аркушів та половина тексту зводиться до викладення змісту норм ЦК України та СК України. Також слід виключити витрати на підготовку адвокатського запиту до КП ДМБТІ, оскільки копії такого запиту суду не представлено. З урахуванням вищезазначеного, слід виключити з розрахунку витрати щодо виконання робіт, датованих 22.07.2019 року (до укладення договору про надання правової допомоги); витрати на складання уточненого позову; на сканування документів; укладання договору про надання правової допомоги; час, необхідний для прибуття до місця надання правової допомоги та до суду. При цьому, слід врахувати наступну правову допомогу та витрачений час: зустріч із клієнтом та усне консультування - 0,5 г.; підготовка та подання позовної заяви, попереднього розрахунку судових витрат 2,5 г.; участь в судовому засіданні 15.10.2019 року - 4 хв. 26 сек.; в судовому засіданні 13.11.2019 року - 8 хв. 19 сек.; в судовому засіданні 16.12.2019 року - 5 хв. 15 сек.; в судовому засіданні 20.01.2020 року - 12 хв. 59 сек.; в судовому засіданні 18.05.2020 року - 12 хв. 59 сек.; в судовому засіданні 20.08.2020 року - 39 хв. 16 сек.; час на складання заяви про стягнення судових витрат - 4 г. Таким чином, всього слід врахувати витрачений час на правову допомогу в 2019 році - 3 г. 18 хв. та в 2020 році - 5 г. 5 хв. В зв`язку з цим, враховуючи наведені у відзиві відповідачки заперечення щодо заявлених витрат на правову допомогу, положення ст.ст.137,141 ЦПК України, слід додатково стягнути з відповідачки на користь позивача витрати в розмірі за 2019 рік в сумі 2443 грн. 51 коп. (768,40 грн. х 3,18 г.), за 2020 рік в сумі 4624 грн. 40 коп. (840,80 грн. х 5,5 г.), а всього стягнути витрати на правову допомогу в сумі 7067 грн. 91 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved