Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2021 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання частки померлої у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання права власності, а саме визнано, що Ѕ частка садового будинку [ADDRESS] є часткою спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності подружжя; визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/6 частку садового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] ; у задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовлено. Крім цього, зазначеним рішення суду відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особа: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання садового будинку особистою приватною власністю. Рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 2 788 грн. 85 коп. 21.10.2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у розмірі 32 500 грн. Зазначена заява не була розглянута судом під час винесення рішення по справі. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились. [PERSON] надав до суду клопотання про розгляд заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу без його участі та участі його представника. Відповідач [PERSON] та його представник до суду не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, жодних заяв або клопотання суду не надали. Під час судового розгляду справи представник [PERSON] - [PERSON] заперечував проти стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, оскільки [PERSON] та його представником не надано належного розрахунку цих витрат. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України). Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на отримання професійної правничої допомоги, суду надано: Договір про надання правової допомоги від 29.09.2020 року; Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг [PERSON] з представництва його інтересів у суді від 29.09.2020 року; квитанцію до прибутково касового ордера № 7 від 29.09.2020 року на суму 32 500 грн. Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування [PERSON] витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Водночас, суд вважає, що заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Щербиною К.В. під час розгляду даної цивільної справи було укладено два Договори про надання правової допомоги від 20.07.2020 року та від 29.09.2020 року. В своєму клопотанні від 21.10.2020 року про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу представник позивача [PERSON] - [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесенні останнім витрати у розмірі 32 500 грн. на підставі укладеного Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року. У п.п. 4.2, 4.3 Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року гонорар адвоката Щербини К.В. за взаємною згодою сторін визначений у розмірі 1 500 грн. за одну годину роботи адвоката. За попередньою домовленістю між Адвокатом та Клієнтом розмір гонорару адвоката становить 32 500 грн., за складання відповіді на відзив - 5 годин, складання та подання заяви про залучення третьої особи - 2 години, складання та подання відзиву на зустрічну позовну заяву 8 годин, представництво клієнта у Комунарському районному суді - 10 000 грн. З акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг від 29.09.2020 року вбачається, що адвокат Щербина К.В. надав, а [PERSON] прийняв юридичні послуги щодо виготовлення: відповіді на відзив, заяви про залучення третьої особи, відзиву на зустрічну позовну заяву та представництва його інтересів у Комунарському районному суді м. Запоріжжя. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідь на відзив та заява про залучення третьої особи були підготовлені адвокатом Щербиною К.В. 15.09.2021 року, тобто до укладення між ним та [PERSON] . Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що послуги зі складання зазначених процесуальних документів були надані позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги від 20.07.2020 року. Клопотання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу понесених позивачем за Договором про надання правової допомоги від 20.07.2020 року від [PERSON] або його представника відсутні, а тому витрати на правничу допомогу з виготовлення відповіді на відзив та заяви про залучення третьої особи у розмірі 10 500 грн. (7х1500 грн.) з [PERSON] на користь [PERSON] стягненню не підлягають. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, пов`язану з участю [PERSON] в судових засіданнях, суд дійшов до такого. З Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року вбачається, що гонорар адвоката Щербини К.В. за взаємною згодою сторін визначений у розмірі 1 500 грн. за одну годину роботи адвоката. За попередньою домовленістю між сторонами встановлено, що гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта у суді буде становити 10 000 грн. Разом з тим, детальний розрахунок часу фактичного перебування [PERSON] у судових засіданнях суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Щербина К.В. приймав участь у судових засіданнях: - 21.10.2020 року з 12 год. 07 хв. до 12 год. 23 хв. та з 12 год. 37 хв. до 12 год. 42 хв. (всього 21 хв.); - 27.11.2020 року з 09 год. 31 хв. до 09 год. 45 хв. та з 09 год. 59 хв. до 10 год. 00 хв. (всього 15 хв.); - 18.01.2021 року з 16 год. 14 хв. до 17 год. 08 хв. (всього 54 хв.); - 28.01.2021 року з 10 год. 26 хв. до 12 год. 00 хв. (всього 1 год. 34 хв.); - 19.03.2021 року з 11 год. 18 хв. до 11 год. 51 хв. (всього 33 хв.); - 01.04.2021 року з 15 год. 36 хв. до 15 год. 54 хв. та з 16 год. 31 хв. до 16 год. 35 хв. (всього 22 хв.). Тобто, фактично витрачений [PERSON] час на представництво інтересів [PERSON] у судових засіданнях становить 3 год. 59 хв., а тому його гонорар, відповідно до визначеної сторонами вартості, складає 5 975 грн. (3 год. 59 хв. х 1500 грн./год.). Суд не приймає до уваги, що у п. 4.3 Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року вказано визначений розмір гонорару за представництво у суді в розмірі 10 000 грн., так як у п. 4.2. визначено вартість однієї години роботи адвоката - 1500 грн. і не зазначено, що виключенням є представництво у суді. Таким чином, відповідно до Договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 17 975 грн. (5 975 грн. - участь адвоката у судових засіданнях; 12 000 грн. - складання адвокатом відзиву на зустрічну позовну заяву). При визначенні остаточної суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 8 000 грн. На думку суду сума гонорару адвоката (17 975 грн.) не відповідає співмірності, так як відзив на зустрічну позовну заяву складений [PERSON] складає три сторінки (без урахування даних сторін) та не є складним за своїм змістом, враховуючи досвід адвокатської діяльності [PERSON] (з 05.04.2012 року), а також те, що з шести судових засідань в яких приймав участь [PERSON] два судових засідання (21.10.2020 року та 27.11.2020 року) були не складні, оскільки в них вирішувались питання щодо об`єднання первісного позову із зустрічним, залучення до справи третьої особи, виклику свідків та закриття підготовчого провадження з призначенням справи до судового розгляду.

Outcome: partial