Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором від 16.06.2007 №11171294000 у сумі 8040,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 18.02.2016 року становить 214872,78 грн. (в т.ч. 7088,48 доларів США прострочена заборгованість за період з 10.04.2015 по 18.02.2016 та 952,05 доларів США відсотки, нараховані за період з 01.03.2015 по 31.01.2016), а також 9955,93 грн. пені (в т.ч. 5108,79 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.04.2015 по 18.02.2016 та 4847,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за період з 11.04.2015 по 18.02.2016). Позовні вимоги обґрунтовується посиланням на те, що в процесі цивільно правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобовязання відповідачів перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідачі заборгували перед Банком станом на 18.02.2016 року суму за предметом позову. Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяви про розгляд справи без його участі (а.с. 106, 110, 111). Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідачі (1) та його представник відповідача в судове засідання не зявилися, натомість від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Одночасно, на підставі вказаної заяви представник відповідача (1) просив врахувати матеріальний та сімейний стан відповідача (1), який не працює, та утримує дружину із двома неповнолітніми дітьми. У звязку з чим просив зменшити розмір неустойки. Відповідачі (2) в судове засідання також не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Згідно з умовами укладеного 16.06.2007 року договору про надання споживчого кредиту за №11171294000 (надалі Договір, а.с. 18-21) АКІБ «УкрСиббанк», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Статут, а.с. 14-17) (надалі Банк) Банк надав [PERSON] (надалі - Позичальник) кредит у розмірі 14500 доларів США, а Позичальник зобовязався щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів згідно з Графіком погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору а.с. 22-24), який є невід'ємною його частиною (п. 1.2.2 Договору). З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором, 16.06.2007 року між Банком та відповідачем (2) [PERSON] був укладений договір поруки №11171294000, у відповідності до умов якого, поручитель зобовязалася відповідати перед Банком за виконання [PERSON] кредитного договору (а.с. 25). Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором (п. 3.1 договору поруки). Банком належним чином було сповіщено відповідачів (1), (2) про наявність заборгованості за кредитним договором від 16.06.2007 року №11171294000 та ініціювання процедури звернення до суду з позовом, про що свідчать вимоги від 02.11.2015 року (а.с. 26-27, 28-29), які відповідачі отримали (а.с. 30, 31). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Разом з тим, за статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України). Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобовязання за Кредитним договором відповідачами (1), (2) не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 18 лютого 2016 (розрахунок, виписка, а.с. 33-38, 39) за предметом позову у сумі 8040,53 доларів США (в т.ч. 7088,48 доларів США прострочена заборгованість за період з 10.04.2015 по 18.02.2016 та 952,05 доларів США відсотки, нараховані за період з 01.03.2015 по 31.01.2016), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст.57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України. Що стосується вимог Банку про стягнення з відповідача суми 9955,93 грн. пені, то суд по цій позиції виходить з того, що пунктом 7.1 Договору кредиту встановлено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобовязань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ - гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. За розрахунком позивача розмір нарахованої пені станом на 18.02.2016 року складає 9955,93 грн. Представник відповідача (1), у поданій суду письмовій заяві \~не оспорює правильності розрахунку пені, але просить суд зменшити її розмір, з урахуванням важкого матеріального становища відповідача (1). Вирішуючи питання про розмір стягнення пені із відповідачів суд враховує, що однією із функцій неустойки є компенсаторна функція. Частиною першою та третьою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною третьою статті ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання) (п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Таким чином беручи до уваги клопотання представника відповідача (1) щодо зменшення нарахованої позивачем пені на підставі частини третьої ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач [PERSON] знаходиться у важкому матеріальному становищі в результаті відсутності постійного місця праці та утриманням дружини та двох малолітніх дітей (а.с. 88, 89, 116-117), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у частині присудження до стягнення з відповідача \~суми 3000 грн. заборгованості по сплаті пені. \~ Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати по справі у сумі 3372,43 грн. підлягають віднесенню на відповідачів (1), (2) відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved