Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю експертна група «Континент» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилались на те, що 27.09.2006 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №565-І-018-В6, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 150000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,30% річних та терміном повернення не пізніше 26.09.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника між банком та [PERSON] 27.09.2006 року було укладено договір поруки №565-І-018-В6/3, а також договір поруки №565-І-018-В6/4 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент», згідно яких поручителі відповідають перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Свої зобов'язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 09.12.2014 року має заборгованість в сумі 108106,60 доларів США, що в еквіваленті становить 1678431 грн. 72 коп., з яких: заборгованість за простроченим кредитом в сумі 98849,23 долари США, що в еквіваленті становить 1534704 грн. 48 коп.; заборгованість за простроченими процентами в сумі 9257,37 доларів США, що в еквіваленті становить 143727 грн. 24 коп.; а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 7664 грн. 11 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 9932 грн. 09 коп. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір. Відповідачем [PERSON] під час розгляду справи було пред'явлено зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними, в якому останній підтвердив, що 27.09.2006 року між ним та банком було укладено кредитний договір №565-І-018-В6, відповідно до умов якого йому на споживчі потреби було надано кредит в сумі 150000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,30% річних та терміном повернення не пізніше 26.09.2027 року. При цьому зазначив, що в порушення вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року, при укладенні кредитного договору йому не була надана інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Оспорюваний кредитний договір складений таким чином, що його умови не містять сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за договором, яким не визначено її як в процентному значенні у вигляді реальної процентної ставки, так і в її грошовому виразі, а графік погашення кредиту, що є додатком №1 до договору, не відповідає вимогам його умов в частині нарахування процентів за користування кредитом. Детальний розпис загальної вартості кредиту в оспорюваному договорі відсутній. Також йому не було надано з боку банку жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долару США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Крім того, відповідно до умов п.9.2 кредитного договору банк в односторонньому порядку залишив за собою право в будь-який час підвищити процентну ставку, а також право, в разі незгоди позичальника, чи взагалі без згоди, вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, взявши кредит, він опинився в умовах, які просто неможливо виконувати. Спірний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку ані за невиконання, ані за неналежне виконання банком умов договору. Він не має відповідної освіти та кваліфікації для оцінки валютних ризиків. Умова п.9.13 договору є несправедливою, її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. З урахуванням зазначеного [PERSON] просив визнати недійсним укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 27.09.2006 року кредитний договір №565-І-018-В6. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] підтримав заявлені останнім зустрічні вимоги і просив визнати недійсним кредитний договір та, в зв'язку з цим, відмовити в задоволенні первісного позову банку. Відповідачка [PERSON] на неодноразові виклики в судове засіданні не з'явились, про причини неявки не повідомила. Про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчить отримання відповідачем [PERSON] судових повісток, що направлялись останньому за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Нахімова,66, що також є адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки [PERSON] Представник іншого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю експертна група «Континент», в судове засідання також повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення у пресі оголошення про виклик, в зв'язку з поверненням судових повісток з відміткою про відсутність адресати за місцем реєстрації товариства. З урахуванням думки представників позивачів за первісним та зустрічним позовом, повторної неявки відповідачів без поважних підстав, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті у відсутності останніх. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.09.2006 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №565-І-018-В6, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 150000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,30% річних та терміном повернення не пізніше 26.09.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника між банком та [PERSON] 27.09.2006 року було укладено договір поруки №565-І-018-В6/3, а також договір поруки №565-І-018-В6/4 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент», згідно яких поручителі зобов'язались відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, обумовлені кредитним договором, що не заперечувалось представником [PERSON] в судовому засіданні. В свою чергу, позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 09.12.2014 року утворилась заборгованість в сумі 108106,60 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України на час проведення розрахунку (15,52571 грн. за один долар США) становить 1678431 грн. 72 коп., з яких: заборгованість за простроченим кредитом в сумі 98849,23 долари США, що в еквіваленті становить 1534704 грн. 48 коп.; заборгованість за простроченими процентами в сумі 9257,37 доларів США, що в еквіваленті становить 143727 грн. 24 коп.; а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 7664 грн. 11 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 9932 грн. 09 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону та умов договору, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю експертна група «Континент» слід стягнути в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №565-І-018-В6 від 27.09.2006 року, що виникла станом на 09.12.2014 року, в сумі 108106,60 доларів США, що в еквіваленті становить 1678431 грн. 72 коп., з яких: заборгованість за простроченим кредитом в сумі 98849,23 долари США, що в еквіваленті становить 1534704 грн. 48 коп.; заборгованість за простроченими процентами в сумі 9257,37 доларів США, що в еквіваленті становить 143727 грн. 24 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 7664 грн. 11 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 9932 грн. 09 коп. Задовольняючи первісний позов банку, суд одночасно вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч..ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має були досягнуто згоди. Відповідно до п.п.3,4 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. В своєму зустрічному позові [PERSON] посилався на те, що в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні кредитного договору йому не була надана інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Також йому не було надано з боку банку жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долару США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Крім того, відповідно до умов п.9.2 кредитного договору банк в односторонньому порядку залишив за собою право в будь-який час підвищити процентну ставку, а також право, в разі незгоди позичальника, чи взагалі без згоди, вимагати повернення всієї суми кредиту. Спірний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку ані за невиконання, ані за неналежне виконання банком умов договору. Він не має відповідної освіти та кваліфікації для оцінки валютних ризиків. Умова п.9.13 договору є несправедливою, її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Разом з тим, суд враховує, що порядок надання кредиту, розмір процентів та інших платежів, строки та порядок (черговість) їх повернення чітко було визначено сторонами у кредитному договорі, зокрема у розділі 1 останнього, а також у додатку №1 до кредитного договору, в якому визначено графік погашення кредиту та сукупну вартість платежів. Можливість підвищення банком процентної ставки за користування кредитом та обставини, за яких таке підвищення може відбуватись чітко визначено сторонами в п.п.1.3.2, 9.2 кредитного договору, відповідно до умов яких банком в 2008 році і було здійснено підвищення відсоткової ставки, в зв'язку неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань щодо своєчасного погашення платежів за кредитним договором. Згідно п.9.13 кредитного договору позичальник підтвердив, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, підписавши кредитний договір [PERSON] підтвердив надання йому банком необхідної інформації про умов кредитування, сукупну вартість кредиту, порядок його повернення, а також згоду з умовами останнього. Після укладання кредитного договору, останній не скористувався своїм правом, передбаченим ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відкликання згоди на укладення цього договору, отримані кредитні кошти не повернув, використовуючи їх та деякий час виконуючи умови кредитного договору. Крім того, суд враховує, що кредитний договір було укладено між сторонами 27.09.2006 року. Проте, із зустрічним позовом про визнання недійсним вказаного договору [PERSON] звернувся лише 28.01.2015 року, тобто з пропуском встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Обставин, що могли бути підставою для зупинення або переривання перебігу позовної давності в судовому засіданні не встановлено та доказів, щодо поважності причин пропуску такого строку позивачем за зустрічним позовом не надано. В своїй письмовій заяві представник банку у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України заявив про застосування строків позовної давності до заявлених [PERSON] позовних вимог. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог та заявлення їх з пропуском строку позовної давності. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подані позовної заяви судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3654 грн. - по 1218 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved