Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В серпні 2021 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , як спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] та визнання за нею права власності на Ѕ частину даного домоволодіння як членом колгоспного двору. Позов обґрунтований тим, що станом на 01 липня 1990 року вона проживала в домоволодінні по [ADDRESS] та була членом колгоспного двору. Також у вказаному домоволодінні проживала її мати [PERSON] [INFO] мати померла . Вона є спадкоємцем, яка має право на спадкування за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадщину прийняла, однак коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва, нотаріус відмовив їй у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування та як члена колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Падучак І.І. просила справу розглядати у її відсутності, про що вказала у письмовому клопотанні. Рогатинська міська рада Івано-Франківської області в особі голови Насалика С.С. подала заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що господарство по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01 липня 1990 року позивач проживала у вказаному домоволодінні та була членом колгоспного двору. Також в ньому проживала її мати [PERSON] . Даний факт підтверджується зокрема довідкою Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради Івано-Франківської області №12/333 від 22 липня 2021 року. Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, спірний житловий будинок та приналежні будівлі станом на 15 квітня 1991 року належали позивачу [PERSON] та її матері [PERSON] як майно колишнього колгоспного двору. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 11 січня 2000 року Княгиницькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. У зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 29 жовтня 1987 року та зареєстрований в реєстрі за №27, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Встановлено, що у зв`язку із реєстрацією шлюбу 03 травня 2006 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки Княгиницького старостинського округу Рогатинської міської ради Івано-Франківської області №120 від 14 червня 2021 року, заповіт не змінений та не скасований. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки в порядку ст.549 ЦК УРСР вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Андрейків Т.В. від 03 червня 2021 року №337/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого на ім`я [PERSON] та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 02 жовтня 2017 року №293 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., літна кухня площею 109,5 кв.м., стайня площею 24,3 кв.м., стодола площею 40,6 кв.м., криниця 4,0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 09 червня 2021 року становить 60 500 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Оскільки спадщина на належне майно [PERSON] відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що поширюється на спірні правовідносини, колгоспний двір визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року , мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Вказані обставини дають суду зробити висновок про те, що станом на 15 квітня 1991 року, кожен із членів двору, в тому числі і позивач по справі [PERSON] мали по Ѕ частці, у вище вказаному житловому будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, що оскільки позивач набула право власності на спірне домоволодіння, як спадкоємець за заповітом після смерті матері та як член колишнього колгоспного двору, однак не може отримати свідоцтва про право на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved