Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та зменшино розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини. Дане рішення було оскаржено у апеляційному порядку. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.02.2020,дану справу було повернуто до Карлівського районного суду Полтавської області для вирішення питання ухвалення додаткового рішення, оскільки під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про судові витрати. 28.02.2020 було винесено додаткове рішення, яким вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 384,20 грн. У додатковому рішенні не було вирішено питання про розподіл судових витрат, що полягають у витратах на юридичні послуги (адвокатську допомогу) у розмірі 2100,00 грн. Суд не вбачає необхідності виклику сторін, що не суперечить вимогам ч.4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту рішення від 24.01.2020 та додаткового рішення від 28.02.2020 вбачається, що судом вирішенно питання про розподіл судових витрат між сторонами в частині сплати судового збору, а відносно розподілу витрат на юридичну допомогу питання залишилося не вирішеним. Сума витрат понесених позивачем, підтверджена Актом виконаних робіт від 03.12.2019, Договором про надання юридичних послуг від 01.10.2019, квитанцією про оплату гонорару від 03.12.2019. Враховуючи викладене, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним на юридичні послуги (адвокатську допомогу) у розмірі 50%, що складає 1050,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved