Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивач) подав до суду позовну заяву до територіальної громади с.Покрівці в особі Гніздичівської селищної ради Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за ним право власності на будівлю їдальні, загальною площею 357,3 кв.м., основною площею 295,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що згідно із\~Договором купівлі-продажу\~нежитлової будівлі\~від 15.03.2002,\~укладеного між\~ним та\~ТзОВ фірма\~«Кохавина» в\~особі директора\~Канюки Мирона\~Степановича він\~придбав у\~власність нежитлову\~будівлю,\~а саме:\~будівлю їдальні\~в [ADDRESS] .\~Об`єкт продажу\~належав продавцю\~ТзОВ фірма\~«Кохавина» на\~підставі установчого\~договору (статуту)\~та переліку\~майна від\~01.01.2000.\~На виконання\~умов вказаного\~договору 15.03.2002\~на підставі\~Акту прийому-передачі\~майна ТзОВ\~«Кохавина» в\~особі директора\~Канюка М.\~С.\~передало йому\~цю нежитлову\~будівлю загальною\~вартістю 10\~000,00\~грн.\~Факт оплати\~ним за\~придбану будівлю\~грошових коштів\~в розмірі\~10\~000,00\~грн стверджується\~накладною №18\~від 15.03.2000\~та квитанцією\~до прибуткового\~касового ордера\~№18.\~При зверненні\~до державного\~реєстратора 06.08.2020\~для реєстрації\~права власності\~на придбане\~приміщення їдальні,\~йому 12.08.2020\~було відмовлено у реєстрації права власності на вищевказану будівлю їдальні у зв`язку із тим, що наданий ним договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, що не відповідає вимогам ст. 209 ЦК України. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити повністю. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змістом заяви ознайомлений, заперечень щодо вимог заявника не має. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти задоволення позовних вимог. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач подав клопотання про розгляд судового засідання за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.62). Представник позивача подав клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи (а.с.46). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення щодо вимог заявника (а.с.44, 45). Представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечення проти задоволення позовних вимог (а.с.63). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28). Ухвалою підготовчого засідання від 22.02.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.37). Ухвалою підготовчого засідання від 22.02.2021 залучено до участі у справі третю особу (а.с.39-40). Ухвалою підготовчого засідання від 26.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60-61). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.03.2002, укладеного між ТзОВ Фірма «Кохавина» (продавець) і [PERSON] (покупець), сторони домовились про наступне: продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлові будівлі, а саме: будівлю їдальні [ADDRESS] . Об`єкти продажу належать покупцеві на підставі установчого договору (статуту) та переліку майна від 01.01.2000. Продаж нежитлової будівлі зчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 10\~000,00 грн. Вказану в договорі суму продавець одержить від покупця з розстрочкою платежу. Вартість нежитлових будівель покупець зобов`язується сплатити за придбаний об`єкт до 01.04.2002. Передача нежитлової будівлі продавцем і приймання об`єкту покупцем посвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами (а.с.7). Актом передачі-приймання нерухомого майна від 15.03.2002 встановлено, що продавець передає, а покупець приймає нежитлову будівлю, а саме: їдальню по [ADDRESS] , загальною вартістю 10\~000,00 грн. Передача вищезгаданого майна проводиться згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.03.2002 (а.с.8). Накладна №18 від 15.03.2002 та квитанція до прибуткового касового ордера №18 від 15.03.2002 підтверджують відпуск [PERSON] ТзОВ Фірма «Кохавина» будівлі їдальні за ціною 10\~000,00 грн та сплату [PERSON] вказаної суми коштів за цю будівлю (а.с.9). Протоколом №3 загальних зборів учасників ТзОВ фірма «Кохавина» від 03.10.2017 вирішено припинити повноваження [PERSON] як керівника ТзОВ фірма «Кохавина» у зв`язку зі смертю. Призначено на посаду директора ТзОВ фірма «Кохавина» [PERSON] та доручено йому провести інвентаризацію майна товариства та підготувати пропозиції зборам учасникам по його реалізації для погашення боргів товариства (а.с.55). Довідкою Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 04.08.2020 №704 встановленого, що при перейменуванні вулиць та уточнення адресного господарства в с. Покрівці Жидачівського району Львівської області нежитловій будівлі, яка належала ТзОВ фірмі «Кохавина», надано поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.17). Рішенням від 12.08.2020 №53584110 державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності на приватну будівлю, що розташована в [ADDRESS] за суб`єктом [PERSON] у зв`язку не відсутністю нотаріального посвідчення правочину, вчиненого у письмовій формі (а.с.24). Відповідно до технічного паспорта від 14.08.2020, у [ADDRESS] розташована будівля їдальні «А-2», загальною площею 357,3 кв.м., житловою 295,7 кв.м. (а.с.10-16). Згідно з довідкою Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 02.10.2020 №685, будівля, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно розташована на землі, яка перебуває в комунальній власності Гніздичівської селищної ради (а.с.23). Відповідно до довідки ТзОА фірма «Кохавина» від 23.03.2021 №131, по даних бухгалтерського обліку, столова, яка знаходиться в [ADDRESS] належала товариству до 2002 року і була продана 15.03.2002 [PERSON] (а.с.56). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладеним позивачем договором купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі) у простій письмовій формі та невизнанням за ним права власності на це майно іншою особою. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, відповідно до приписів статті 44 ЦК УРСР повинні укладатись у письмовій формі: 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Згідно з положеннями частини 1 статті 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей (частина 1 статті 48 ЦК УРСР). Нормою статті 128 ЦК УРСР встановлено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (стаття 153 ЦК УРСР). Відповідно до положень статті 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (статті 227 ЦК України). Норма статті 5 ЦК України визначено, що Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з положеннями статті 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідні положення ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 15.03.2002 між ТзОВ Фірма «Кохавина» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі у простій письмовій формі, у якому сторони узгодили предмет договору (будівля їдальні), його ціну (10\~000,00 грн), порядок проведення розрахунків, виникнення права власності, гарантії, передачу об`єктів, права та обов`язки сторін, а також їх відповідальність. На виконання цього договору ТзОВ Фірма «Кохавина» передала [PERSON] предмет договору будівлю їдальні по [ADDRESS] , а [PERSON] повністю сплатив обумовлену у договорі суму коштів. Надаючи оцінку аргументам позивача суд зауважує, що на час виникнення спірних правовідносин діяв ЦК УРСР, норми якого визначали обов`язковість нотаріального посвідчення певного виду договорів, недійсність угод, момент, з настанням якого договір вважався укладеним, набуття права власності, а також умови та порядок укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна та вимоги до цих договорів. З системного аналізу норм Глави 3 та Глави 20 ЦК УРСР можна дійти висновку, що закон на час укладення зазначеного договору купівлі-продажу не містив вимог щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, як і не містив будь-яких вказівок щодо порядку та умов укладення таких договорів, відтак на ці договори поширювалися загальні вимоги щодо укладення угод. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.03.2002 у простій письмовій формі не суперечило вимогам діючого на час укладення ЦК УРСР, а відтак було укладено у належній формі. Аналізуючи зміст укладеного договору суд зауважує, що такий містить всі істотні умови (предмет договору, ціну, порядок виникнення права власності та передачу об`єкта), які узгоджені сторонами, про що свідчать проставлені ними у договорі особисті підписи. Предмет договору нежитлова будівля (їдальня) на час укладення договору купівлі-продажу належала ТзОВ Фірма «Кохавина», що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема довідкою ТзОВ Фірма «Кохавина» від 23.03.2021 №131 (а.с.56), а повноважність особи, яка підписала договір від імені ТзОВ Фірма «Кохавина» підтверджується статутом підприємства (а.с.47-54), відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.36) та протоколом №3 Загальних зборів учасників ТзОВ Фірма «Кохавина» (а.с.55). Сторонами договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.03.2002 повністю виконано його умови, про що свідчать підписаний ними акт передачі-приймання нерухомого майна та квитанція до прибуткового касового ордера. Дана обставина також свідчить про вільне волевиявлення сторін та спрямованість його на реальне настання цивільних прав та обов`язків (а.с.8, 9). Підсумовуючи наведене суд доходить висновку, що ТзОВ Фірма «Кохавина» та [PERSON] як сторони у договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.03.2002 уклали цей договір у належній формі, обумовили у ньому всі істотні умови та повністю їх виконали. Таким чином, на переконання суду, [PERSON] набув право власності на нежитлову будівлю їдальню, яка знаходиться по [ADDRESS] (на даний час Стрийського району) Львівської області у визначеному законом порядку. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 44, 47, 48, 128, 224, 227 Цивільного кодексу Української РСР, статей 5, 328, 392, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved