Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач [PERSON] просила винести рішення, яким розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований 09 листопада 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матірю, а також стягнути з відповідача на її користь витрати понесені по оплаті судового збору, а також . Вказала, що 09 листопада 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2723. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між нею та її чоловіком поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги, таким чином їхня сім`я розпалась остаточно. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу за таких обставин вважає не можливе. На даний час їхній неповнолітній син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч повинен сплачувати кошти на утримання дитини та маючи таку можливість, інших дітей та утриманців немає. Тому позивачка вважає, що відповідач в змозі утримувати свою дитину та сплачувати аліменти. В даний час позивачка разом із сином проживає окремо від відповідача . Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 09.11.2012, актовий запис №2723. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і бажають розлучитися. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на вказані обставини, а також на визнання позову відповідачем, виходячи із принципу, взаємного обов`язку батьків по утриманню дітей, суд вважає можливим встановити аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на встановлені судом обставини справи. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі та позивачем підтверджено понесені нею витрати на сплату судового збору, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved