Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено: визнано факт нещасного випадку на виробництві, який стався з [PERSON] 14 квітня 2015 року о 09 годині 00 хвилин при виконанні трудових обов`язків прохідника 5-го розряду дільниці ПР-7 Державного підприємства «Вугільна компанія» «Краснолиманська», з урахуванням чого висновок комісії, що міститься п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, скасовано; зобовязано ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» скласти акт за формою Н-1, в зв`язку з отриманням [PERSON] травми на виробництві 14 квітня 2015 року; стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» судовий збір на користь держави в сумі 551 гривні 20 копійок. З зазначеним рішенням не погодився Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Покровськ Донецької області, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, судом не враховано, що позивачем на надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, комісія дві проводила розслідування та прийшла до висновку, що не має підстав кваліфікувати нещасний випадок, як такий, що повязаний з виробництвом. Позивач та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просив її відхилити. Представник відповідача -ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутність ( а.с.2 т.2) Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Покровську Донецької області в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Представник третьої особи територіального управління Держпраці України у Донецькій області - в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.а.249а т.2) Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, поди зава та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повного всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, якій були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача на отримання акту про нещасний випадок на виробництві, що стався з ним 14 квітня 2015 року об 09 годині 00 хвилин при виконанні трудових обов`язків прохідника 5-го розряду дільниці ПР-7 Державного підприємства «Вугільна компанія» «Краснолиманська», за формою Н-1, виданого за результатами розслідування нещасного випадку, проведеного згідно вимог діючого Порядку, порушені відповідачем і підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем, станом на 14 квітня 2015 року працював прохідником 5-го розряду дільниці ПР-7 Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська. 14 квітня 2015 року працював в першу зміну, прийшов на роботу о 05 год.53 хв., спустившись в шахту о 06 год. 41 хв., що підтверджується довідкою про відмітку. (а.с.116) . 13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до генерального директора ДП «ВП «Краснолиманська» про видачу акту за формою Н-1 за результатами нещасного випадку, що мав місце 14 квітня 2015 року. (а.с.57) . Відповідачем 24 липня 2015 року складено акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 14 квітня 2015 року о 09 годині 00 хвилин на ДП Вугільна компанія Краснолиманська, і за яким було встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин: 14 квітня 2015 року о 06 год. 10 хв. прохідник дільниці ПР-7 [PERSON] прибув у нарядну дільниці ПР-7 ДП ВК Краснолиманська для роботи в 1 зміну. Начальник дільниці ПР-7 [PERSON] видав наряд ланці прохідників дільниці № 7 на проведення ремонтно-підготовчих робіт у вентиляційному штреку 4-ої південної лави похилу №1 пласта m42, в тому числі прохідник [PERSON] отримав наряд на ведення робіт з обслуговування стрічкового конвеєру ЛТП-800, розташованого у вентиляційному штреку 4-ої південної лави похилу №1 пласта m42. Наряд був виданий під особистий розпис у наряд-путівці на виробництво робіт гірничого майстра дільниці ПР-7 [PERSON] , з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці та техніки безпеки. Після отримання наряду [PERSON] опустився у шахту та попрямував на своє робоче місце, куди прибув о 08 год.00 хв. Зі слів [PERSON] у період з восьмої до дев`ятої години ранку 14 квітня 2015 року [PERSON] разом з двома робітниками дільниці ПР-7 розвантажили стрічку з транспортної платформи на грунт виробки. Приблизно о 09 год. 00 хв., під час пересування в районі ПК 4 у вентиляційному штреку 4-оїпівденної лави похилу №1 пласта m42він оступився і впав, відчувши у цей момент сильний біль у коліні правої ноги. Електрослюсар допоміг йому підвестися, а дільничний маркшейдер [PERSON] о 12 год. 30 хв. супроводив його на людських вагонетках у підземний медичний пункт. Підземний фельдшер оглянула його ногу, та не надаючи медичної допомоги, відправила його у поверхневий медичний пункт. [PERSON] не став заходити до медичного пункту, оскільки начальник дільниці ПР-7 наказав йому зразу прямувати до травматологічного відділення Димитровської ЦМЛ. Комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом, враховуючи протиріччя щодо встановлення факту нещасного випадку, які встановленні при опитуванні потерпілого, осіб, на яких вказав [PERSON] як свідків нещасного випадку, вивченні медичних висновків Димитровської ЦМЛ та КЛПУ «Родинської міської лікарні». ( а.с.58-73) 01 вересня 2015 року територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області внесено припис № 807/18-32 за формою Н-9 з пропозицією провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON], на виконання якого відповідачем 03 вересня 2015 року створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку. (а.с.74) 14 вересня 2015 року за результатами повторного розслідування нещасного випадку, складено акт за формою Н-5, комісією встановлено ті ж обставини і ті самі висновки, що і в попередньому акті, зазначивши, що нещасний випадок, який стався 14 квітня 2015 року з прохідником дільниці ПР-7 [PERSON] не пов`язаний з виробництвом. (а.с.75-77, 78-80). Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначена та регулюються Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, яка набрала чинності 01 січня 2012 року, тобто вищезазначений Порядок був діючим на час нещасного випадку що стався з [PERSON] 14.04.2015 року. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються КЗпП України, Законом України «Про охорону праці» та Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок). Відповідно до п.7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Пунктом 10 Порядку, передбачено, що роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов'язаний: 1) протягом однієї години передати з використанням засобів зв'язку та протягом доби на паперовому носії повідомлення про нещасний випадок згідно з додатком 2: Фондові за місцезнаходженням підприємства, на якому стався нещасний випадок; керівникові первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - керівникові профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці); керівникові підприємства, де працює потерпілий, якщо потерпілий є працівником іншого підприємства; органові державного пожежного нагляду за місцезнаходженням підприємства у разі настання нещасного випадку внаслідок пожежі; закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння); 2) протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. Згідно до п.11 Порядку, до складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи. До складу комісії не може входити безпосередній керівник робіт. Потерпілий або уповноважена ним особа, яка представляє його інтереси, не входить до складу комісії, але має право брати участь у її засіданнях, вносити пропозиції, подавати документи щодо нещасного випадку, давати відповідні пояснення, в тому числі викладати в усній і письмовій формі особисту думку щодо обставин і причин настання нещасного випадку та одержувати від голови комісії інформацію про хід проведення розслідування. Голова комісії зобов'язаний письмово поінформувати потерпілого або уповноважену ним особу, яка представляє його інтереси, про його або її права і з початку роботи комісії запросити до співпраці. Члени комісії мають право одержувати усні чи письмові пояснення щодо нещасного випадку та проводити опитування роботодавця, посадових осіб, інших працівників підприємства, у тому числі потерпілого, та опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, робити необхідні запити, пов'язані з проведенням розслідування. Відповідно до п.14 Порядку, комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5. Підпунктом 18 п.15 Порядку, визначено, що раптове погіршення стану здоровя потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обовязків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком**, або якщо потерпілий не пройшов обовязкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку є обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1. Вимогами ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами про встановлення факту нещасного випадку повязаного з виробництвом, внесення змін до акту проведення розслідування недащсного випадку, що стався з ним 14.04.2015 року за формою Н-5, зобовязання видати акт за формою Н-1 про нещасний випадок повязаний з виробництвом. Враховуючи, що предмет заявлених позовних вимог переважним чином стосується прав та обовязків комісії розслідування нещасного випадку, яка є колегіальним органом та складається з голови та членів комісії, які є посадовими особами та представниками органів, закладів та установ, які участь у розгляді справи не приймали, апеляційний суд позбавлений можливості у повній мірі зясувати всі обставини справи. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Розглядаючи справу суд першої інстанції в порушення ст.33 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Покровську, територіальне управління Держпраці України у Донецькій області та інші органи представники яких повинні входити до складу комісії відповідно до п.11 Порядку і цими діями обмежив їх у правах, встановлених ст.31 ЦПК України, порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, а суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, не має права залучити таких осіб до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі. Оскільки порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Outcome: partial