Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] подала 18.06.2021 до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що її матір, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з її батьком [PERSON] . Рішенням Кіцманського районного суду від 30 травня 2019 року, шлюб між ними розірвано. Вказує на те, що вона є рідною донькою відповідача. За рішенням Кіцманського районного суду від 30 травня 2019 року, [PERSON] виплачував аліменти на її утримання на користь матері, так як вона знаходилася і перебувала на її повному утриманні з моменту розлучення батьків. Посилається на те, в даний час, після досягнення повноліття, вона продовжує проживати з матір`ю та знаходжуся па її повному утриманні, а також є студенткою І курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини Чернівецького національного університету ім.. Ю. Федьковича денної форми навчання на контрактній основі. Крім того зазначає, що вона не може працювати в зв`язку з навчанням на денній формі, а матір не в змозі самостійно забезпечили її всім необхідним: навчальною літературою, одягом, взуттям, продуктами, анцтоварами та проїздом, а відсутність матеріального утримання у зв`язку з досягненням нею повноліття з боку батька, ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти, нічим не коментуючи свою відмову. Оскільки, добровільно домовитись про сплату аліментів на її утримання з Відповідачем не вдається, просить суд задовольнити позовну заяву та стягувати з батька аліменти на період навчання по 2000 гривень щомісячно. Відповідачем не подано відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 12 липня 2021 року (а.с.17). Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, скерувала на адресу суду 12.07.2021 письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. 12.07.2021 року скерував на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання у повному обсязі. Просив розглядати справу у його відсутність. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.07.2003 року, виданого виконавчим комітетом ВАлявської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Кіцманського районного суду від 30 травня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 8-9). Згідно рішення Кіцманського районного суду від 30 травня 2019 року, [PERSON] виплачував аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1/6 частині заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття (10-12) Як вбачається із довідки виданої деканом факультету Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, Я. Зорій за №268.21 від 04 червня 2021 року, [PERSON] , являється студенткою першого курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини Чернівецького національного університету ім.. Ю. Федьковича, денної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024 рік. Дане підтверджується також копією студентського квитка серії [NUMBER] (а.с. 13, 14) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 07.06.2021 №6-24, виданого виконавчим комітетом с. Валява Кіцманської міської ради, [PERSON] 2003 р.н. проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , 1978 р.н. та братом [PERSON] , 2012 р.н. На даний час, [PERSON] навчається у Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує фінансової допомоги від батьків (а.с. 15). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. Разом з тим, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Враховуючи вищезазначене, обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання, є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. При цьому, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, при визначенні розміру аліментів, в даному випадку, суд враховує факт проживання дитини (сина) з матір`ю; вік дитини, вартість життя, місце навчання та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, матеріальне становище і стан здоров`я платника аліментів та визнання [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] , аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі (беручи до уваги відсутність постійного заробітку відповідача, оскільки доказів щодо такого немає) в розмірі 2000 грн. щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку . При цьому, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по належному утриманню дитини. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів, в даному випадку, забезпечить дитині належний рівень її матеріального утримання. При цьому, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 2000 грн. щомісячно для повнолітньої дитини, на період навчання, є справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення кращих інтересів дитини, а тому, на думку суду, сприятиме забезпеченню гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 18.06.2021. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved