Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2019 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 6 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 208. 15.03.2019 до суду надійшла заява [PERSON] в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій представник позивача посилається на те, що судом при постановленні судового рішення не була вирішена позовна вимога про відновлення прізвища позивачки на дошлюбне - з «[PERSON]» на [PERSON]. З огляду на викладені обставини, просив суд ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про зміну прізвища позивача. У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав, посилаючись на практику відділів реєстрації актів цивільного стану та унеможливлення зміни прізвища у звичайній процедурі на підставі судового рішення про розірвання шлюбу, якщо у самому рішенні про розірвання шлюбу не вирішене питання про повернення прізвища на дошлюбне, просив ухвалити додаткове судове рішення. Від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви у зв'язку з наступним. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка при зверненні до суду одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, ставила питання про зміну її прізвища на дошлюбне. При ухваленні судового рішення про розірвання шлюбу, суд в резолютивній частині рішення не вирішив питання щодо даної позовної вимоги. Так, відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить особі при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органі реєстрації актів цивільного стану. Якщо шлюб між сторонами розривається в судовому порядку, а питання про повернення дошлюбного прізвища стороною не ставиться, і такий висновок не міститься в резолютивній частині рішення, орган реєстрації актів цивільного стану не може змінити прізвище на вимогу одного із подружжя в момент реєстрації розірвання шлюбу. Право на прізвище є особистим правом подружжя і може бути здійснене тільки ним самим, оскільки вибір прізвища при розлученні проводиться лише за бажанням того з подружжя, який змінив прізвище. Зважаючи на те, що позивачем було одночасно заявлено не тільки вимогу про розірвання шлюбу з відповідачем, але і про повернення їй дошлюбного прізвища, яке було змінено в результаті реєстрації шлюбу, однак суд не вирішив дане питання при ухваленні судового рішення, наявні підстави для постановлення додаткового рішення по справі для вирішення питання про прізвище, яке бажає носити позивач після проведення процедури реєстрації розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 113 СК України,

Outcome: approved