Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.12.2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір (б/н), відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами договір. Відповідно до умов цього договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, вона порушила свої кредитні зобов'язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 31.08.2015 року позивачем визначено в розмірі 11 527, 37 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 07.06.2016 року представник позивача Сафір Ф.О. надіслав до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була щоразу повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 01.07. та 15.07.2016 року відповідачу не вручено в зв'язку із її непроживанням за зазначеною адресою (а.с.61, 68). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 26.12.2007 року між сторонами укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала того дня кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (зміна кредитного ліміту відбулась 11.01.2008 року - 500 грн., 26.09.2008 року - 700 грн., 17.04.2009 року - 600 грн., 11.06.2010 року - 1 400 грн., 30.09.2010 року - 1 600 грн., 23.10.2010 року - 1 800 грн., 07.12.2010 року - 2 000 грн., 09.03.2013 року - 6 000 грн., 01.03.2014 року - 7 000 грн.), зі сплатою відсотків в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Кредитний договір укладено у формі заяви, в якій відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.12). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п.п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач станом на 31.08.2015 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість: за кредитом - 10 740, 35 грн.; за процентами за користування кредитом - 1 715,81 грн.; по пені - 2 802,48 грн.; штрафу - 750 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6: штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 537,02 грн., з них 1 690,77 грн. внесено коштів на погашення заборгованості (а.с.6-9). Отже, загальний розмір заборгованості становить 11 527, 37 грн. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх кредитних зобов'язань. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що стверджується платіжним дорученням від 27.05.2016 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved