Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21.11.2016 року в задоволенні збільшених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області справу повернуто до Бобровицького районного суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в даній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про поділ майна у зв`язку з тим, що під час розгляду справи [PERSON] від заявлених первісних вимог про визнання автомобіля FORD TRANSIT пасажирський, сірого кольору, 2006 року випуску д.н.з. [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя та про визнання права власності на вищевказаний автомобіль за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним не відмовлялася. Подана в подальшому заява про збільшення позовних вимог не була заявою про зміну предмету позову, однак судом першої інстанції був розглянутий лише її позов про визнання майна особистою приватною власністю і не було ухвалене рішення стосовно первісної позовної вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що з 2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між ними не розірваний. Під час шлюбу ними був придбаний автомобіль FORD TRANSIT пасажирський 2006 року випуску д.н.з. [NUMBER]. Даний автомобіль оцінює в 200000 гривень, виходячи з суми сплаченої на час його придбання. Відповідно до технічного паспорта відповідач значиться єдиним його власником. На даний час між ними склались негативні відносини, тому вважає що автомобіль є їх спільною власність, а тому просить поділити вищезазначене майно та визнати право власності на нього за кожним по ? частині. В судове засіданні позивачка та її представник не зявились, надіслали заяву в якій просять справу розглянути в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують. ( а.с. 222-223). Відповідач та його представник до суду також не зявилися через канцелярію суду надали заяву і якій просять справу розглядати без їх участі( а.с. 224). Позовні вимоги не визнають. Згідно з вимогами ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2000 року, за спільні кошти придбали автомобіль FORD TRANSIT пасажирський, сірого кольору, 2006 року випуску д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який зареєстрований Козелецьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернігівській області 15.08.2013 року за [PERSON] ( а.с. 6, 7, 67 ). Вартість спірного автомобіля визначена позивачкою в 200000 гривень і відповідачем не спростовувалась. Факт придбання автомобіля за спільні кошти подружжя підтверджується матеріалами справи, зокрема: договором купівлі-продажу укладеного між АТ «Українська автомобільна корпорація» та [PERSON], згідно якого покупець прийняв у власність автомобіль DAEWOO-FSO та сплатив продавцю частину його вартості 32, 6%, що становило 18\~000 грн. Сплату різниці коштів між вартістю автомобіля та сплаченим авансом покупець здійснював за рахунок коштів, отриманих від банку на умовах укладеного кредиту. Кредитором в даному зобовязанні виступало Чернігівське РУ ПриватБанку. Сума кредиту склала 67,4 %, що становило 37\~200 грн, а також показами свідка [PERSON], відносно яких не заперечували сторони в судовому засіданні, з яких вбачається, що частину коштів, яких не вистачало на придбання вищезазначеного автомобіля, після продажі автомобіля DAEWOO-FSO нею були надані у борг сімї [PERSON]. (а.с. 50-52). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що спірний автомобіль FORD TRANSIT є спільною власністю подружжя. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно роз`ясень, викладених в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 , « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки, спірний автомобіль [NUMBER] є спільною власністю подружжя та неподільною річчю і не може бути реально поділеною між сторонами відповідно до їх часток і жоден з них не заявив вимог, щодо отримання грошової компенсації за частину спільного майна, тому суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає автомобіль у їх спільній частковій власності. Так, як судом позивачці відмовлено у задоволенні вимог про визнання майна її особистою власністю, а задоволені вимоги про поділ спільного майна подружжя, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 1000 гривень ( а.с 1).

Outcome: approved