Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-ТВ» щодо припинення надання [PERSON] послуг доступу до мережі «Інтернет» та Пакету телепрограм в аналоговому форматі. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Основа-ТВ» за власний рахунок відновити надання [PERSON] послуг доступу до мережі «Інтернет» та Пакету телепрограм в аналоговому форматі за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто з відповідача на користь держави 1218 грн. судового збору. В апеляційній скарзі відповідач вказує, що зазначене рішення суду винесене з порушенням вимог ст. 213 ЦПК щодо його законності та обґрунтованості, посилається на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Відповідач зазначає, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги положення пункту 10.5 Регламенту надання телекомунікаційних послуг та послався зовсім на інший пункт, дійшовши при цьому помилкового висновку про те, що одностороннє припинення надання послуг без обґрунтованих для цього підстав з боку ТОВ «Основа-ТВ» є несправедливим по відношенню до позивача як слабшої сторони договору. Відповідач також зазначає, що Регламентом, заяву про приєднання до якого підписав позивач, передбачено чіткі умови розірвання договірних відносин для кожної зі сторін, а ТОВ «Основа-ТВ», припинивши надання телекомунікаційних послуг позивачу, повністю їх дотрималось. Просить скасувати оскаржуване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині суми стягнутого з відповідача судового збору з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.10.2012 року за адресою [ADDRESS], де проживає позивач [PERSON], було здійснено підключення до телекомунікаційної мережі ТОВ «Основа-ТВ» (а.с. 27). 31.10.2012 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Регламенту надання доступу до Пакету телепрограм (а.с.28-31). Накозом директора ТОВ «Основа-ТВ» № 25-2014 від 31.12.2014 року затверджено Регламент надання телекомунікаційних послуг, який визнається позивачем. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2015 року визнано неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-ТВ» щодо припинення [PERSON] доступу до мережі «Інтернет». Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Основа-ТВ» за власний рахунок відновити надання послуги доступу до мережі «Інтернет» та Пакету телепрограм в аналоговому форматі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-4). Відповідно до Акту прийому - передачі виконаних робіт від 07 жовтня 2015 року роботи щодо відновлення надання послуг доступу до мережі «Інтернет» та Пакету телепрограм в аналоговому форматі виконані в повному обсязі (а.с. 5). 19 жовтня 2015 ТОВ «Основа-ТВ» повідомило позивача про розірвання з ним договірних відносин та припинення надання йому телекомунікаційних послуг з 01 листопада 2015 року (а.с. 6). У відповідь на зазначене повідомлення 23 жовтня 2015 року позивач направив до ТОВ «Основа-ТВ» заперечення, у якому вказав, що такі дії підприємства не відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 7). Однак, з 1 листопада 2015 року відповідач припинив [PERSON] надання послуг з доступу до мережі «Інтернет» та Пакету телепрограм в аналоговому форматі за його. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач мав право припинити надання послуг абоненту та розірвати із ним договірні відносини в односторонньому порядку на підставі п.10.5 Регламенту лише у разі допущення споживачем порушень, передбачених у п.5.2.12 Регламенту надання телекомунікаційних послуг, затвердженого наказом директора ТОВ «Основа -ТВ» № 25-2014 від 31.12.2014 року, проте доказів існування таких порушень відповідачем надано не було. З таким висновком повністю погоджується апеляційний суд. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.10.5 Регламенту надання телекомунікаційних послуг від 21.12.2014 року № 25-2014, сторони зберігають за собою право припинити договірні відносини за цим регламентом в односторонньому порядку за умови попередження іншої сторони не пізніше ніж за 7 днів до бажаної дати припинення. При цьому абонент подає підприємству письмову заяву, а підприємство має право повідомити про розірвання договірних відносин письмово або шляхом розміщення відповідно інформації на лицьовому чи зворотному боці рахунку чи іншим способом. Пункт 5.2.12 Регламенту містить вичерпний перелік причин (підстав), при наявності яких підприємство має право тимчасово припинити надання послуг абоненту та розірвати із ним договірні відносини, а саме якщо абонент: -поширює інформацію, що ображає честь, гідність інших осіб; -порушив умови цього Регламенту; -здійснив протиправні дії в сфері телекомунікацій; -здійснив самовільне несанкціоноване втручання до телекомунікаційної мережі підприємства або технічних засобів телекомунікацій, що засвідчено у встановленому законодавством України порядку; -здійснив або спробував здійснити пошкодження обладняння/програмного забезпечення підприємства або користувачів мережі Інтернет шляхом умисного формування блокуючого Трафіку, розповсюдження комп'ютерних ресурсів, СПАМУ і таке інше; -надавав послуги третім особам, якщо це не передбачено окремим договором з підприємством; -навмисно завдав шкоди іншим особам або здійснив дії, спрямовані на заподіяння такого збитку. Таким чином, Регламент передбачає як підстави розірвання договору підприємством (п. 5.2.12), так і умови здійснення такого розірвання (п. 10.5). Відповідачем цілком було дотримано умов розірвання договірних відносин (письмово попереджено абонента не пізніше 7 днів), однак ним не надано жодних доказів на підтвердження хоча б одного порушення з боку позивача, передбаченого пунктом 5.2.12 Регламенту, чи норм законодавства. Виходячи із результатів системного аналізу наведених правових норм, договірних умов та викладених обставин справи, колегія суддів апеляційного суду не знаходить законних підстав для одностороннього розірвання ТОВ «Основа-ТБ» договірних відносин між ним та [PERSON] та вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, правильно встановив обставини спору, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку по суті спору. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування. Разом з тим колегія суддів зазначає, що стягнута з відповідача в дохід держави сума судових витрат підлягає зменшенню. Відповідно до ч. 1, пп.2 п. 1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлено у таких розмірах: для юридичної особи або фізичної особи-підприємця - 1 розмір мінімальної заробітної плати, для фізичної особи - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Таким чином, на момент звернення з позовом ставка судового збору відповідно складала: для юридичної особи або фізичної особи-підприємця - 1218 грн., для фізичної особи - 487,20 грн. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є фізичною особою. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом, він звільняється від сплати судового збору, оскільки позов пов'язаний з порушенням його прав як споживача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що ставка судового збору за подання даного позову складала 487,20 грн., рішення суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «Основа-ТБ» в дохід держави 1218 грн. є помилковим та не ґрунтується на законі. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення в цій частині необхідно змінити, зменшивши суму стягнутого з відповідача судового збору до рівня ставки, що підлягала сплаті при поданні позову, а саме до 487,20 грн.

Outcome: partial