Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з [PERSON] 2223\~грн.\~88 коп. (дві тисячі двісті двадцять три грн. 88 коп.) заподіяної лісу шкоди на користь Моринської сільської ради Звенигородської міської громади. Стягнути з [PERSON] 2270,00\~гри.\~(дві\~тисячі двісті\~сімдесят грн.) судового збору на користь державного підприємства «Лисянське лісове господарство». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 листопада 2020 року працівниками державної лісової охорони державного підприємства «Лисянське лісове господарство» (надалі - Позивач) в кв. 56 вид. 10 Шевченківського лісництва, в адмінмежах Моринської сільської сільської ради Звенигороської міської громади Звенигородського району Черкаської області при вчиненні незаконної рубки одного дерева дуба діаметром: 30 см. (сухостій) був затриманий [PERSON] (надалі - Відповідач). За даним фактом незаконної рубки дерева відносно вказаної особи помічником лісничого Шевченківського лісництва державного підприємства «Лисянське лісове господарство» Демчук Т.В. 26.11.2020 складений протокол № 20-036 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 65 КУпАП. При складанні протоколу Відповідач пояснив, що дійсно зрубав дерево та визнав вину у вчиненні правопорушення. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно Відповідача помічником лісничого Шевченківського лісництва Демчук Тетяною Володимирівною винесена постанова від 26.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення вимог КУпАП, згідно якої останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 65 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. 00 коп. Постанова Відповідачем отримана в день її винесення - 26.11.2020, ним не оскаржувалась і набрала законної сили. Розрахунок завданої [PERSON] шкоди лісу склав 2223 грн. 88 коп. В добровільному порядку Відповідачем не сплачено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення. Також шкоду, завдану лісу правопорушником добровільно не відшкодовано. Відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 23.03.2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку він отримав особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.\~Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікування оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи та про визначений строк для надання відзиву на позов. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. 22.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника (за довіреністю) ДП «Лисянський лісгосп» О.В.Сторчоус про перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін в зв`язку з необхідністю бути присутнім у судовому засіданні для дачі пояснень. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Третя особа Моринська сільська рада Звенигородської міської\~ради в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 23.04.2021р.\~було вирішено розглядати справу з викликом сторін. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. 26 листопада 2020 року працівниками державної лісової охорони державного підприємства «Лисянське лісове господарство» в кв. 56 вид. 10 Шевченківського лісництва, в адмінмежах Моринської сільської сільської ради Звенигороської міської громади Звенигородського району Черкаської області при вчиненні незаконної рубки одного дерева дуба діаметром: 30 см. (сухостій) був затриманий [PERSON] . За даним фактом незаконної рубки дерева відносно вказаної особи помічником лісничого Шевченківського лісництва державного підприємства «Лисянське лісове господарство» [PERSON] 26.11.2020 складений протокол № 20-036 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 65 КУпАП. За наслідками розгляду зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, що підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 26 листопада 2020 року за № 20-036. Діями [PERSON] , які проявились у самовільній порубці дерев, завдано шкоди лісовим насадженням на загальну суму 2223,88 гривень. Розрахунок завданої шкоди здійснено з урахуванням Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 (зі змінами) та підтверджено копіями польової перелікової відомості, розрахунком шкоди. Згідно з вимогами Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2010 року за № 863/18158, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 49, 63-70, 73, 75, 77, 188-5 КУпАП, розглядаються посадовими особами органів лісового господарства, зазначеними в частині другій статті 241 КУпАП, за місцем вчинення правопорушення. Враховуючи положення вищевказаної Інструкції, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] , було вручено протокол та постанову про накладення адміністративного стягнення № 20-036 від 26 листопада 2020 року під особистий підпис . Однак, шкода, завдана в результаті вчинення адміністративного правопорушення в добровільному порядку відшкодована не була. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України. Згідно із вимогами статті 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до статті 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (далі - ЛКУ): До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується лланово-картографічними матеріалами лісовпорядкування . Згідно зі статтею 24 Лісового кодексу України права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами; збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону; відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (частина перша, пункт 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України). Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Приписами статей 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища також передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить іагальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів ноже бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнов`ої) шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є, зокрема, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавана шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавана шкоди (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц). З огляду на наведене, матеріальна шкода в розмірі 2223 гривні 88 копійок, заподіяна внаслідок знищення (порубки) одного дерева породи дуб неправомірними діями [PERSON] , винуватість якого у вчиненні зазначених дій доведена постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 65 КУпАП від 26 листопада 2020 року №20-036, тому між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною внаслідок порушення лісового законодавства шкодою наявний причинний зв`язок. На підставі пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині походів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 названого Кодексу до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 364/1080/16-ц). Відтак позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення\~у справі\~судом першої\~інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті судовий збір, суд стягує з відповідача на користь позивача в сумі 1135, 00 грн. та 1135,00 грн. повертає позивачу з державного бюджету. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved