Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 11 січня 2016 року року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, проте не вирішено питання щодо судових витрат та неухвалено рішення стосовно вимоги щодо виділення спільного майна подружжя у власність відповідача, хоча сторони з цього приводу подавали докази і давали пояснення. В судове засідання сторони не з'явились, хоча про місце та час розгляду справи належним чином були повідомлені, проте згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню питання по суті. Відповідно до п.1, 4 ч. 1\~ ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, та не вирішено питання про судові витрати. При ухваленні вказаного рішення судом вирішено: 1. Стягнути з Відповідача [PERSON]В на користь Позивача [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Набережна, 135 ,,а, с. Старий Чорторийськ, Маневицького району Волинської області в сумі 70\~500 (сімдесят тисяч пятсот) гривень. При цьому суд вважає за необхідне ухвалити, що вказаний житловий будинок підлягає виділенню як спільне майно подружжя у власність Відповідача [PERSON] 2. Стягнути з Відповідача [PERSON]В на користь Позивача [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на комбайн зернозбиральний марки СК - 5 ,,Нива, 1984 року випуску, державний номер [NUMBER] в сумі\~ 15\~776 ( п'ятнадцять тисяч сімсот сімдесят шість ) гривень 50 копійок. При цьому суд вважає за необхідне ухвалити, що вказаний зернозбиральний комбайн марки СК - 5 ,,Нива підлягає виділенню як спільне майно подружжя у власність Відповідача [PERSON] Інші транспортні засоби вибули з володіння Відповідача, ще до ухвалення судом рішення 11 січня 2016 року і перестали бути спільною сумісною власністю подружжя, тому не можуть бути предметом поділу майна подружжя. Судом стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію за вказані транспортні засоби, як вартість частки у майні що було спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що Позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1947 гривень, при ухваленні рішення суд розділив дані судові витрати на половину і вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~ - 973\~ (девятсот сімдесят три) гривень 50 копійок судового збору. Судом встановлено, що на користь Позивача задоволено позовні мимоги на загальну суму 223 211 гривень, а на користь Відповідача на загальну суму 218,001 гривень, тому судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до ч. 1\~ ст. 88 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вимоги ЦПК України, згідно яких суд першої внстанції, який ухвалив рішення не може змінити своє рішення, та враховуючи, що судом в рішенні від 11 січня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]\~ - 973,50\~ гривень судового збору, суд рахує за необхідне. стягнути з Відповідача [PERSON]до спеціального фонду Державного бюджету України 755, 49, тобто суму яка з урахуванням 973,50 гривень, що стягнута на користь [PERSON] становить 2180 гривень 01 копійка. З Позивача [PERSON] суд рахує за необхідне стягнути недоплачкну суму судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 285,11 гривень та суму судового збору присуджену їй з Відповідача [PERSON] в розмірі 973,50\~ гривень, тобто в загальному стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України - 1258,61 гривень. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат та вирішення позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Outcome: approved