Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 15 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 1/1331609. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 41 600 грн. на строк до 14 лютого 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, та виконання інших зобов'язань в порядку і в строки, передбачені кредитним договором. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 1 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 63 936 грн. 75 коп. : 27 784 грн. 24 коп. - поточна заборгованість за кредитом; 16 815 грн. 76 коп. - прострочена заборгованість; 216 грн. 09 коп. - поточна заборгованість за відсотками; 748 грн. 80 коп. - поточна заборгованість за комісією; 6114 грн. 08 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 11 890 грн. 80 коп. - прострочена заборгованість за комісією; 3276 грн. 98 коп. - пеня. 1 серпня 2014 року з метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу вимогу про погашення заборгованості, проте вона не була виконана. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 63 936 грн. 75 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 1/1331609, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 41600 грн. на строк до 14 лютого 2016 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 11 % річних та щомісячної комісії у розмірі 1,80 % (а.с.7-8). Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту та відсотків щомісячно у відповідності до графіку повернення кредиту (а.с.10-11). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 1 липня 2014 року становить 60 659 грн. 77 коп.: 24 784 грн. 24 коп. - строкова заборгованість за кредитом; 16 815 грн. 76 коп. - прострочена заборгованість; 216 грн. 09 коп. - поточна заборгованість по відсотках; 748 грн. 80 коп. - поточна заборгованість по комісії; 6114 грн. 08 коп. - прострочена заборгованість по відсотках; 11 980 грн. 80 коп. - прострочена заборгованість по комісії (а.с. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Матеріалами справи підтверджується, що 1 серпня 2013 року позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості (а.с.14), проте виконана вона не була. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору, а саме п.3.1. передбачена відповідальність позичальника за прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно з умовами договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за цим договором за кожний день прострочення платежу. Згідно з розрахунком позивача за порушення строків платежів нараховано пеню в сумі 3276 грн. 98 коп. (а.с. 3). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та пені законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved