Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 09.07.2018 року, фізична особа-підприємець (далі - ФОП) [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі трудового договору, укладеного між сторонами 27.02.2018 року відповідач був прийнятий на посаду експедитора. Довіреністю від 15.05.2018 року [PERSON] був уповноважений ФОП [PERSON] отримати від компанії Монополія належні позивачу грошові кошти в сумі 250000 грн., а від ФОП Гатило кошти в сумі 14065 грн. 16.05.1018 року [PERSON] отримав вищевказані кошти про щодо було складено розписку. Того ж дня відповідач через халатне відношення до своїх трудових обов'язків, залишив ввірені йому гроші в автомобілі і втратив їх через неправомірні дії третіх осіб, які викрали грошові кошти з автомобіля. 18.05.2018 року [PERSON] була складено розписка, в якій останній зобов'язався повернути ФОП [PERSON] кошти в сумі 267000 грн. Оскільки свої зобов'язання відповідач не виконав до 15 червня 2018 року, позивачем була направлено вимога щодо повернення коштів. Отже відповідач на підставі разових довіреностей отримав матеріальні цінності, зокрема грошові кошти на суму 264056 грн., які повинен був передати ФОП [PERSON], проте дані кошти у нього були викрадені, хоча на думку позивача були створені всі умови, які б забезпечували схоронність матеріальних цінностей, зокрема забезпечено автомобіль на якому перевозили грошові кошти сейфом для зберігання матеріальних цінностей. Відповідач не забезпечив схоронність наданих йому грошей, покинув автомобіль в якому були грошові кошти, чим скористалися треті особи. Тому винний у завданні шкоди саме експедитор. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 264065 грн. та судовий збір. Стислий виклад відзиву відповідача: 09.08.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що позовні вимоги не визнає. [PERSON] зазначає, що він працював на посаді експедитора у ФОП [PERSON] з 16.08.2017 року. 26.02.2018 року він був звільнений з посади за власним бажанням. Того ж дня позивач умовив його укласти з ним трудовий договір, оскільки на той час не було працівників яким могли бути довірені матеріальні цінності підприємства. 27.02.2018 року відповідача знову працевлаштували на посаду експедитора до ФОП [PERSON], але 30.05.2018 року звільнили через прогул без поважних причин. 15.05.2018 року ФОП [PERSON] уповноважив [PERSON] отримати від компанії «Монополія» належні йому кошти в сумі 250000 грн. 16.05.2018 року відповідач отримав вказані кошти, а також кошти в сумі 14065 грн. від ФОП Гатило. Дані гроші 16.05.2018 року були покладені [PERSON] до сейфу, який знаходиться в автомобілі та про який знає водій, супроводжуючий і власник. За інструкцією ФОП [PERSON] відповідач мав зберігати кошти саме в сейфі автомобіля. Під час зупинки на невеликий проміжок часу, невідомими особами в автомобілі був зламаний сейф та викрадені кошти і паспорт відповідача. Розписка від 18.05.2018 року була написана [PERSON] під тиском керівництва. Стислий виклад відповіді на відзив: 15.08.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що [PERSON] прийнятий на роботу 27.02.2018 року. Відповідач був проінструктований, що він повинен бути зберігати отримані кошти в сейфі і не мав права залишати автомобіль, коли в останньому знаходились кошти, або повинен був забрати кошти з собою, коли залишав автомобіль Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23.07.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 20.11.2018 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті. Пояснення сторін: В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і зазначив, що для відповідача були створені усі умови для безпечного перевезення грошових коштів, проте через його недбалість кошти були викрадені третіми особами. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки він вжив усіх заходів для забезпечення схоронності грошових коштів, проте не винен у діях злочинців. Також зауважив, що усього було викрадено 264065 грн., а слідчому він вказав суму у 250000 грн. через хвилювання. Встановлені судом обставини: 26.02.2018 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з заявою про прийняття його на роботу на посаду експедитора з 27.02.2018 року (а.с.7). 27 лютого 2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір як між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно п. 2.1., п.2.2., п. 2.3., п. 2.4. вказаного договору працівник приймається на роботу на посаду експедитора і зобов'язується приступити до роботи з 27 лютого 2018 року. Працівник також зобов'язується: приймати, за необхідності, грошові кошти від замовників; забезпечує схоронність наданих йому товарно-матеріальних цінностей, та грошових коштів. Роботодавець зобов'язується організувати працю працівника, надати робоче місце відповідно до нормативних актів про охорону праці і забезпечити його необхідним обладнанням, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих Працівником зобов'язань. Відповідно до п. 8.5. трудового договору, працівник несе повну матеріальну відповідальність за довірені йому матеріальні цінності та кошти (а.с.6). 15.05.2018 року [PERSON] уповноважив [PERSON] отримати в бухгалтерії належні йому грошові кошти від «Компанія Монополія» в сумі 250000 грн., про що склав відповідну довіреність. (а.с.9). 16.05.2018 року [PERSON] склав розписку в якій зазначив, що отримав в касі 250000 грн. за товар (а.с.9). Довіреністю від 15.05.2018 року [PERSON] уповноважив [PERSON] отримати в бухгалтерії належні йому грошові кошти від «ЧП Гатило [PERSON]» в сумі 14065 грн. (а.с.10). 16.05.2018 року [PERSON] склав розписку в якій підтвердив, що ним було отримано кошти в сумі 14065 грн., які він зобов'язався протягом 2 календарних днів повернути [PERSON] (а.с.10). У розписці від 18.05.2018 року [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 267000 грн., які він як експедитор втратив, перебуваючи у відрядженні. Дані кошти були отримані ним за розрахунок за м'які меблі. Грошові кошти [PERSON] повинен був передати ПП Шинкаренко (а.с.11). 14.06.2018 року ФОП [PERSON] була направлена вимога [PERSON] щодо повернення коштів (а.с.12). З витягу ЄРДР вбачається, що 17.05.2018 року відкрито кримінальне провадження №12018230080000610 за ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема до ЧЧ Білозерського ВП надійшло повідомлення від служби 102 про те, що невідомі проникли до автомобіля МАН, держномер [NUMBER], з якого викрали гроші в розмірі 250000 грн., а також паспорт на ім'я заявника (а.с.62). Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2018 року, [PERSON] просив прийняти міри щодо невідомої особи, яка 16.05.2018 року в період часу з 14:50 по 15:05 годину з сейфу викрала барсетку, в якій знаходились кошти в розмірі 250000 грн., паспорт та пропуск на фірму (а.с.63). З протоколу огляду місця події від 16.05.2018 року вбачається, що місцем проведення огляду була територія, яка розташована біля дороги М-14 в с. Чорнобаївка Білозірського району Херсонської області. При огляді кабіни автомобіля МАН, держномер [NUMBER], виявлено, що за водійським кріслом розташований сейф металевий окрашений в синій колір. Даний сейф зі слів водія прикріплений до кабіни на болти. На момент огляду сейф знаходився у відкритому стані, на краях сейфу з правої сторони від замку наявні сліди пошкодження механічного характеру. Замок вигнутий внутрь. Даний сейф закривався за допомогою ключа (а.с.64). Відповідно до протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 17.05.2018 року, 16.05.2018 року він разом з водієм автомобіля МАН, держномер [NUMBER], знаходилися в м. Херсон та розвозили меблі по магазинам. Після розвезення всього товару, вони вирушили до офісу, де під розписку отримали кошти в сумі 250000 грн., які [PERSON] поклав до барсетки. Близько 14:50 години вони зупинились з водієм [PERSON] і пішли до кафе «Фортуна», де пробули 10-15 хвилин. Перед тим як вийти з автомобіля, барсетку з грошима [PERSON] залишив в автомобілі, в сейфі, який знаходиться за сидінням водія і закрив сейф на ключ. Коли водій та [PERSON] повернулись та сіли у машину, водій повернувся і побачив, що сейф відчинений, а [PERSON] впевнився, що грошей з барсеткою в сейфі не має. Одразу після виявлення факту відсутності грошей, [PERSON] зателефонував до начальника служби безпеки фірми, а потім до поліції (а.с.65). З протоколу допиту свідка [PERSON] від 17.05.2018 року вбачається, що коли вони з [PERSON] зупинились пообідати, то останній передав йому свою сумку коричневого кольору, в якій були денні кошти і він поклав її до сейфу в кабіні автомобіля, зачинивши сейф на ключ, який віддав експедитору. Вийшовши з кабіни, водій зачинив автомобіль на сигналізацію і вони з [PERSON] пішли їсти. Через 10-15 хвилин, повернувшись до автомобіля, [PERSON] виявив, що сигналізація на автомобілі не працює, а водійські дверцята повністю не зачинені, а лише прикриті. Залізши до кабіни автомобіля, [PERSON] виявив, що матрац яким було прикрито сейф піднятий, а сам сейф відчинений та передні дверцята мають сліди пошкодження. Після виявлення даної події, [PERSON] подзвонив начальнику служби безпеки підприємства та в поліцію. Зазвичай коштів з собою водій не возить, а їх перераховують через банки. Про наявність коштів у водія з експедитором знали тільки співробітники ФОП Вікомеблі та співробітники мережі магазинів, де розвантажувався автомобіль (а.с.66). Отже в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 27.02.2018 року і був прийнятий на посаду експедитора з повною матеріальною відповідальністю. Відповідно до Переліку посад і робіт, заміщуваних та виконуваних робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих ним на зберігання від 28.12.1977 року №447/24, посада експедитора відноситься до категорії даних посад і робіт. 16.05.2018 року [PERSON] отримав від контрагентів грошові кошти в сумі 264065 грн., які повинен був передати ФОП [PERSON] Дані кошти [PERSON] перевозив у автомобілі, зокрема - у спеціально обладнаному сейфі. Під час зупинки на обідню перерву, [PERSON] та [PERSON] залишили автомобіль на 10-15 хвилин, перед цим [PERSON] поклав грошові кошти до сейфу зачинивши його на ключ, а [PERSON] ввімкнув сигналізацію на автомобілі. Коли обидва повернулися до автомобіля, то виявили, що останній відчинений, а сейф який знаходився в ньому пошкоджений і з нього викрадені грошові кошти в сумі 250000 грн. З приводу даного факту [PERSON] звернувся до начальника служби безпеки підприємства та до поліції. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. ч. 1, ч. 2 ст. 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, зокрема, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Пунктами першим, другим та шостим частини першої статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Частиною першою статті 137 КЗпП України передбачено, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Така ж позиція викладена у постанові Верховного суду від 07 лютого 2019 року по справі № 363/1400/16-ц. До того ж зазначено що позивач повинен довести які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши письмові докази в їх сукупності та повноті, заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Вина відповідача у тому, що його дії чи бездіяльність стали підставою для заволодіння третіми особами грошовими коштами на суму 250000 грн. не доведена. Позивачем не надано доказів з приводу отриманих відповідачем інструкцій щодо порядку його дій у разі залишення автомобіля, де знаходиться сейф з грошовими коштами: зокрема чи повинен був відповідач тримати при собі кошти, а якщо так, то які заходи забезпечення схоронності товарно-матеріальних цінностей були вжиті позивачем для цього. Натомість доведено, що відповідач залишив грошові кошти у спеціально обладнаному для цього сейфі і зачинив останній, а тому не вбачається у його діях недбале ставлення до своїх обов'язків. Наразі по факту викрадення грошових коштів з автомобіля порушено кримінальне провадження і триває досудове розслідування в якому будуть встановлені винні особи. Проте, судом встановлено, що крім викрадених коштів у сумі 25000 грн. відповідач отримав згідно розписки від 16.05.2018 року грошові кошти в сумі 14065 грн., які повинен був передати позивачу, проте гроші до даного часу не повернув. Факт того, що ці кошти також були викрадені у відповідача не підтверджується матеріалами справи, а тому в діях відповідача вбачається невиконання ним своїх обов'язків щодо не повернення коштів роботодавцю. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У звязку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 140,65 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial