Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] відповідні зміни, де у графі батько зазначити: « [PERSON] » і щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 25.07.2009 вона з відповідачем повінчалися у церкві, а з травня 2009 року вони почали проживати однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели господарство, їздили разом на заробітки. [INFO] вона народила сина [PERSON] , однак при реєстрації народження дитини, запис про батька дитини проводився у відповідності до вимог ст.135 Сімейного кодексу України, оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Коли відповідач повернувся із заробітків, вони проживали разом, проте через відсутність грошей у них часто виникали сварки. З липня 2017 року відповідач перестав спілкуватися з нею, припинив надавати допомогу на утримання сина. З 2014 року відповідач ухиляється від обов`язку по утриманні дитини, хоча працює і отримує заробітну плату. Вона сама утримує сина, час від часу працює продавцем в кіоску і отримує місячний заробіток в розмірі 2\~000 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.80, 108) та клопотання про призначення експертизи (а.с.84). Представником позивачки подано заяву про закінчення підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.114). Відповідачем подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.69). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.08.2020 прийнято цивільну справу до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.64-65). Ухвалою від 22.02.2021 та 17.08.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.81, 109). Ухвалою підготовчого засідання від 05.03.2021 призначено молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.86-87). Ухвалою від 12.04.2021 провадження у справі поновлено та надано дозвіл експерту на повне або часткове знищення об`єктів молекулярно-генетичної експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.95-96). Ухвалою від 31.05.2021 провадження у справі поновлено та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою від 03.09.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.115). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1577/18 відповідача [PERSON] (а.с.76, 77, 112, 117, 122). Ухвалою від 29.09.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.125). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва таїнства подружжя, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , таїнство подружжя уділив о. [PERSON] у храмі Успення Пр.Богородиці 25 липня. Свідоцтво видане на підставі запису в Книзі реєстрації вінчань книга 1 том 1 стор. 16 число 3 від 25.07.2009 (а.с.6). Відповідно до медичних обстежень [PERSON] , 1992 р.н., Сургутським медичним центром «Пріор» від 06.11.2012, встановлено діагноз «вагітність 11-12 т.» (а.с.10-12). [PERSON] народився [INFO] і його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 21.05.2013 (а.с. 9). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.02.2019, [PERSON] народився [INFO] у с. Чорний Острів Жидачівського району Львівської області. Батько [PERSON] , Мати [PERSON] . Підстава запису відомостей про батька заява матері про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України №1 від 21.05.2013 (а.с.49-50). Повідомленням Експертно-Криміналістичного центру від 21.05.2021 №СЕ-19/114-21/4918-БД проінформовано суд про неможливість проведення експертизи, оскільки [PERSON] і [PERSON] 18.05.2021 не прибули до Львівського НДЕКЦ МВС України, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи (а.с.99-102). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю згоди відповідача на визнання його батьком дитини та неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) Так, згідно з приписами частини 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями частини 1, 2 статті 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина 1 статті 135 СК України). Згідно з приписами статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків. Положеннями частини 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2, 4 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), і практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). Так, відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями частини 1 статті 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частина 1, 2 статті 27 Конвенції). Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» (заява №3451/05, §34), на сьогоднішній день аналіз ДНК є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства конкретної дитини; і його доказова цінність істотно перевищує будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування їх близьких відносин. Крім того, заявник стверджувала, що вона і відповідач перервали відносини; тому генетична експертиза могла бути єдиним переконливим доказом оспорюваного батьківства. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у близьких стосунках та 25.07.2009 обвінчалися, однак офіційно у визначеному законом порядку шлюб не зареєстрували. [INFO] народився [PERSON] , ім`я батька якого, з огляду на наявність обставин, передбачених статтею 135 СК України, у свідоцтві про народження було записано як [PERSON] . Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що вона перебувала у стосунках з відповідачем, при цьому не перебуваючи з ним у шлюбі, від яких у них народився син [PERSON] , [INFO] ; відповідач ухиляється від обов`язку утримання дитини. Надаючи оцінку аргументам позивачки суд зазначає таке. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial