Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 30 жовтня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 30 квітня 2013 року між ним та [PERSON] укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 5 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала унаслідок чого станом на 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 623 712,73 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 610 988,49 грн - проценти за користування кредитними коштами, 7 000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.05.2015 з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» була стягнена заборгованість за вказаним договором в сумі 15 353,20 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 821,66 грн - проценти за користування кредитними коштами, 1 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 707,30 грн - штраф (процентна складова). Таким чином різниця складає 609 566,83 грн. Посилаючись на викладене та користуючись своїм правом вимагати від боржника повернення лише певної частини заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] частину заборгованості за кредитним договором від 30 квітня 2013 року б/н в сумі 101 883,28 грн, з яких: 101 883,28 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання згідно якого позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 22.11.2019 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.01.2020, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачки [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 30 квітня 2013 року Договору б/н [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 5 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Матеріали справи містять заяву у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між [PERSON] та Банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 19-20). Крім того Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua (а.с. 21-69). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за Договором б/н від 30 квітня 2013 року станом на 30 вересня 2019 року становить 623 712,73 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 610 988,49 грн - проценти за користування кредитними коштами, 7 000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 16-18). Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.05.2015 по справі № 610/1317/15-ц (провадження № 2/610/499/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 30.04.2013 в сумі 15 353,20 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 821,66 грн - проценти за користування кредитними коштами, 1 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 707,30 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 12-15). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] , на підставі кредитного договору б/н від 30.04.2013, отримала кредит в сумі 5 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2015 складала 15 353,20 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.09.2019 складає 623 712,73 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 610 988,49 грн - проценти за користування кредитними коштами, 7 000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Разом з цим, АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору, звернувшись у 2015 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] Так, заочним рішенням Балаклійського районного суду від 19.05.2015 по справі № 610/1317/15-ц (провадження № 2/610/499/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 30.04.2013 в сумі 15 353,20 грн, з яких: 5 724,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 821,66 грн - проценти за користування кредитними коштами, 1 600,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 707,30 грн - штраф (процентна складова). На сьогоднішній день зазначене рішення суду відповідачем [PERSON] не виконане. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача виключно проценти за користування кредитними коштами в сумі 101 883,28 грн, які були нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, але після ухвалення Балаклійським районним судом рішення від 19.05.2015 по справі № 610/1317/15-ц (провадження № 2/610/499/2015), в задоволенні позову належить відмовити повністю. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed