Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті мами [PERSON] стала власником житлового будинку № 6, який розташований по вул. Кооперативна в селі Миколаївка, Софіївського району Дніпропетровської області. За згодою мами [PERSON] в зазначеному будинку був зареєстрований та проживав до грудня 2013 року Відповідач [PERSON] [INFO], якій був співмешканцем сестри [PERSON] та не мав місця реєстрації. Після смерті [PERSON], яка померла 12 серпня 2013 року, Відповідач продовжував проживати у будинку разом із мамою [PERSON] до грудня 2013 року, а потім вибув для проживання та фактично проживає по теперішній час у буд. 15 по вул. Андрія Гулівця , що знаходиться в с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області. Проте реєстрацію місця свого проживання Відповідач не змінив та залишився зареєстрованим в [INFO], що належить тепер позивачу на праві власності. Позивач вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом таким, що втратив право користування будинком, оскільки не проживає в ньому більше одного року та знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], б. 6 Софіївського району Дніпропетровської області. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, але є зареєстрованим за нею, у позивача виникають проблеми з продажем будинку, чим об'єктивно порушуються її права власності, тому [PERSON] змушена звернутися за захистом свого права до суду згідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України. Тому, відповідно до ст. 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача такою особою, яка втратила право на користування житлом в його будинку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт не проживання у житловому будинку № 6 вул. Кооперативна , с. Миколаївка, однак пояснив що коли проживав у даному будинку він покращив стан самого житлового будинку, та прилеглих до будинку господарських будівель. Проводив у будинку капітальні та поточні ремонти, побудував гараж, сарай для зберігання зернових, туалет, огороджену прилеглу територію житлового будинку, басейн для зберігання води та просить щоб йому повернули суму коштів за покращення, в обґрунтування даної обставини відповідач надав суду опис покращення житлового будинку та подвіря (а.с. 36). Представник третьої особи Софіївський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 31). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні пояснили, що відповідач досить довгий час не проживає за вказаною адресою. Свідки [PERSON] В, [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні пояснили, що відповідач весь час який проживав у будинку покращував умови проживання, ставив паркан, збудував басейн для зберігання питної води та інші господарські будівлі, та підтвердила, що після смерті жінки він недовго проживав у зазначеному будинку, а потім переїхав. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, та свідків, та дослідивши надані докази справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки, підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заповіту про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла 25.02.2015 року, отримала у спадщину житловий будинок № 6, який знаходиться за адресою: вул. Кооперативна, с. Миколаївка, Софіївський район, (а.с. 15). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 6, який розташований за адресою: вул. [PERSON] Миколаївка (а.с. 17). [PERSON] померла 12 серпня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 610440 від 05 березня 2015 року (повторно) (а.с. 14). Після смерті [PERSON], яка померла 12 серпня 2013 року, Відповідач продовжував проживати у будинку разом із мамою [PERSON] до грудня 2013 року, а потім вибув для проживання та фактично проживає по теперішній час у буд. 15 по вул. Андрія Гулівця, що знаходиться в с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області ,про що свідчать довідка Миколаївської сільської ради № 336 від 05 лютого 2016 року та облікові картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки на зазначені домогосподарства по Миколаївської сільської раді, відповідач проживає за вказаною адресою без реєстрації з грудня 2013 року (а.с. 13), а також дана обставина підтверджена відомостями про реєстрацію місця проживання (а.с. 41-43). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Встановлено, що відповідач не проживає в даному жилому приміщенні 2 роки, що підтверджується наданими доказами по справі, тому [PERSON] вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved