Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в с.Лісний Хлібичин, по вул.Коцюбинського,8, Коломийського району, належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її чоловік [PERSON], який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом зі сторонами. Тому кожен з них має (мав) право на 1/5 частину вказаного будинку. 17.05.2004 року [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на 1/5 частину вказаного будинку, яку прийняла позивачка, вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, останній відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вказаний будинок зареєстроване за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Позивачка зазначає, що відповідачі на частки в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендують. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають та просять справу розглядати в їх відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 165798, виданого 17.05.2004 року Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер 17.05.2004 року, актовий запис № 18 (а.с.6). Відповідно до свідоцтв про народження, виданих вказаною сільською радою, відповідачі народилися в с.Лісний Хлібичин Коломийського району. Їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). У зв'язку із одруженням 12.10.1991 року відповідачка змінила своє прізвище із «Сморжанюк» на «Паньків» (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про одруження позивачка є дружиною померлого [PERSON] (а.с.20 а). Згідно з довідкою №600, виданою Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району 11.06.2015 року, [PERSON] проживав в житловому будинку в с.Лісний Хлібичин, по вул. Коцюбинського, 8, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві проживали [PERSON] - голова двору, а також всі сторони. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку були зареєстровані дружина померлого [PERSON] (позивачка), зять померлого [PERSON], дочка померлого - [PERSON] (відповідачка), син померлого - [PERSON], та онуки [PERSON], [PERSON] Заповіт від імені спадкодавця [PERSON] у виконкомі вказаної ради не посвідчувався (а.с.13). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 30.06.2015 року за №53303, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., та господарські будівлі і споруди в с.Лісний Хлібичин, по вул.Коцюбинського, 8, Коломийського району на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.10.1987 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №220 від 14.10.1987 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.7, 8). Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 17.07.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні літера Б, стайні літера В, сараю - літера Ж, сараю - літера З, гаражу - літера К, криниці - №1, огорожі - №2-6 , вимощення - І ( а.с.15-17). Судом встановлено, що згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37681832, виданого Другою Коломийською районною державною нотаріальною конторою 20.06.2014 року, після смерті [PERSON], який помер 17.05.2004 року, відкрита спадкова справа №55/2014, за номером у спадковому реєстрі - 56216587 (а.с.14). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно із відповіддю державного нотаріуса вказаної нотаріальної контори від 20.08.2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище житлового будинку (а.с.16). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved