Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за Договором кредиту №770/39-221-08 від 28 травня 2008 року в сумі 68 978 доларів США 35 центи, що згідно розрахунку Банку станом на дату звернення становить 1 627 702 грн. 92 коп. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами покладених на них умовами договору кредиту зобов'язань щодо своєчасної сплати сум кредиту, договору поруки, в зв'язку з чим виникла заборгованість і є правові підстави для звернення до суду про стягнення суми заборгованості. Також просить стягнути із відповідачів 24415,54 грн. сплачених витрат по оплаті судового збору та 120 грн. судових витрат за публікацію оголошення про виклик відповідачів [PERSON], [PERSON] до суду в газеті «Свобода». В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте його представник [PERSON] подала суду заяву про часткове визнання позову, з мотивів викладених в заяві про скасування заочного рішення від 02.11.2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. 28 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено Договір кредиту № 770/39-221-08 (Кредитний договір). 14 червня 2010 року на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до абзацу 5 п. 1.2. Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» (нова редакція), зареєстрованого 14.06.2010р. державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, номер запису 10681050047002827, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обов'язки, все рухоме та нерухоме майно, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк». Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 42767,00 доларів США зі сплатою 8,88% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 15 травня 2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором № 770/39-221-08 перед відповідачем виконав та надав кредит в сумі 42767 доларів США. Згідно ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. На забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між Банком та [PERSON] укладено договір застави № 770/39-221-08 від 28 травня 2008 року. Відповідно п. 1.1 Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль марки Nissan D.2 NAVARA, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (надалі - предмет застави). Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 770/39-221-08, між Банком, [PERSON] та [PERSON] (далі - Поручитель) було укладено Договір поруки № 770/43-265-08. Згідно умов п. п. 1.1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому Договором. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Проте, відповідач всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником термінів сплати відсотків, визначених в п. 2.4 Кредитного договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1., Відповідач сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Окрім цього, за ч. 1 ст. 543 ЦК України - в разі солідарного обов'язку відповідачів (солідарних відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно пункту 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК України - солідарні відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Судом встановлено, що [PERSON] не є ні боржником, ні поручителем за Кредитним договором № 770/39-221-08, не підписувала жодних договорів забезпечення по згаданому кредитному договору, тому ПАТ «Укрсоцбанк» безпідставно звернувся до неї із позовом про стягнення боргу, як із солідарного боржника, оскільки вона є неналежним відповідачем. Тому, в задоволенні позовних вимог Банку в частині солідарного стягнення боргу із співвідповідача [PERSON] слід відмовити. В результаті порушення умов Кредитного договору, станом на 27 листопада 2015 року, згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість по кредиту №770/39-221-08, становить 68 978 доларів США 35 центів, з яких: заборгованість за кредитом - 32 733,22 доларів США; заборгованість за відсотками - 15 429,82 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 15 912,01 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 903,30 доларів США. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідачем в поданій письмовій заяві просить зменшення розміру пені нарахованої у зв'язку із пропуском платежів, посилаючись на те, що сума пені за несвоєчасно повернутий кредит становить 15912,01 доларів США, розрахована в позовній заяві позивача, що становить 50% залишку тіла кредиту, що є значним перевищенням розміру збитків які міг би понести позивач, зважаючи на те, що умовами договору на тіло кредиту вже було накладено відповідний відсоток за користування грошовими коштами. Також, при вирішенні питання щодо розміру пені, просить врахувати, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки понад 3 роки не здійснює підприємницької діяльності, не отримує доходів, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2015 років народження та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та не отримує доходів. Враховуючи наведені обставини та приймаючи до уваги додані відповідачем [PERSON] документи, які підтверджують його важке матеріальне становище та сімейний стан, суд прийшов до висновку, що відповідачу слід зменшити розмір нарахованої пені до 500 доларів США, з яких: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 400 доларів США, що еквівалентно становить - 9438,92 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 100 доларів США, що еквівалентно становить - 2359,73 грн. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору кредиту, а також не доведеності договірних відносин між Банком та відповідачем [PERSON] за кредитним договором чи договором поруки, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем [PERSON] прав позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 48 663 доларів США 04 центів, що еквівалентно становить (згідно Курсу НБУ 23,5973 за 1 долар США) - 1148316,39 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 32 733,22 доларів США, що еквівалентно становить - 772415,68 грн.; заборгованість за відсотками - 15 429,82 доларів США, що еквівалентно становить - 364102,06 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 400,00 доларів США що еквівалентно становить - 9438,92 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 100,00 доларів США, що еквівалентно становить - 2359,73 грн., як таких, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними і допустимими доказами відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача, відповідно до суми задоволених вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, пропорційно до суми задоволених вимог, а саме 11483,16 грн. сплачених витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial