Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями і спорудами в с.Підгайчики, по вул.Л.Українки, 31, Коломийського району належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була її бабуся [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку спільно із сином [PERSON] (батьком позивача). Тому кожен з них має (мав) право на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. 19.05.2000 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі на 1/2 частину вказаного будинку, яку прийняв батько позивача, проживаючи в спадковому будинку на час відкриття спадщини. 09.03.2011 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом на вказаний будинок, яку прийняла позивач. Остання разом із її матір'ю [PERSON] (третьою особою) відносилися до спадкоємців першої черги. [PERSON], хоча і була зареєстрована на день смерті спадкодавця за місцем його проживання, однак, фактично проживала в будинку її батьків за адресою: с.Підгайчики, вул. Григорашівка, 63, здійснюючи з 2010 року догляд за ними як за перестарілими особами. Тому мати позивача спадщини не прийняла, не претендувала і не претендує на вказане спадкове майно. Оригінал свідоцтва про право власності на вказаний будинок втрачене, а з ліквідацією колгоспних дворів воно втратило юридичну силу, тому публікація в пресі про його втрату є недоцільною. Приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне майно та відсутності реєстрації права власності спадкодавців на спадкове майно. Інших спадкоємців, які б претендували на вказану спадщину, немає. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 16.01.2017 року представник позивача адвокат [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивача відсутності. 21.02.2017 року адвокат [PERSON] подала письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна (а.с. 62). Представник відповідача - вищевказаної сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова с. Підгайчики звернувся до суду з письмовою заявою від 12.12.2016 року, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с. 45). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, справжність підпису на якій 12.12.2016 року засвідчено секретарем Підгайчиківської сільської ради Коломийського району та зареєстровано в реєстрі за №51, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 46). В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового засідання 21.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] був сином [PERSON] (а.с. 16). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] (а.с.17). Відповідно до свідоцтв про народження позивача та її шлюб вона є дочкою померлого [PERSON] та змінила своє прізвище з Якубовська на Михайлищук, уклавши 17.05.2009 року шлюб з [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії І-НМ №059612 та серії І-НМ № 128178, виданих відповідно 20.05.2000 року та 10.03.2011 року виконкомом Підгайчиківської сільської ради, бабуся позивача [PERSON] померла 19.05.2000 року в с.Підгайчики Коломийського району, а батько позивача [PERSON] - 09.03.2011 року в м.Коломиї Івано-Франківської області (а.с. 6, 15). Відповідно до довідки № 1254, виданої 25.10.2016 року Підгайчиківською сільською радою, [PERSON] належав житловий будинок в с.Підгайчики, по вул. Л.Українки, 31, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до селянського двору. На вказану дату в цьому господарстві проживали: [PERSON] - голова двору; [PERSON] її син. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку були зареєстровані: [PERSON] син; [PERSON] невістка; [PERSON] онука. На час смерті [PERSON] у вказаному будинку проживали позивач, її мати та дочка [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався у виконкомі вказаної сільської ради (а.с.14). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 28.09.2016 року за №56955, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок №31 в с.Підгайчики, по вул.Л. Українки, Коломийського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №173 від 10.08.1988 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.10). Судом також встановлено, що вказане свідоцтво про право власності втрачено, оскільки ця обставина визнається відповідачем. Згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 17.10.2016 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 108,8 кв.м. житловою площею 69,7 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні літера Б, гаражу літера В, стайні літера Г, стодоли літера Д, сараю літера З, літньої кухні літера Ж, вбиральні літера Е, криниці №1, огорожі №2-5 (а.с. 11-13). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із письмових роз'яснень, даних приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу 28.10.2016, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю документа пр о право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно та відсутністю реєстрації цього права (а.с.7). 20.02.2002 року [PERSON] звертався до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] (а.с.53). 26.02.2002 року державним нотаріусом цієї нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №322, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності спілки селян «Вільна Україна» с. Підгайчики Коломийського району (а.с. 57). 18.03.2015 року позивач та третя особа [PERSON] звернулися до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього відповідно батька та чоловіка (спадкова справа №149/2015 (а.с.69,70)). Судом також встановлено, що державним нотаріусом 21.08.2015 року видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі за №№632, 633, 634, 635, згідно з якими спадкоємцямим майна [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частці спадщини). Спадкове майно, на яке видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 26233 кв.м., 2\~134 кв.м., що розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Коломийського району ( а.с. 74-77). Згідно з даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46021644 та №46355934, виданих державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 20.12.2016 року та 30.12.2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 19.05.2000 року, відкрита спадкова справа №131, за номером у спадковому реєстрі 1859418, а після смерті [PERSON], який помер 09.03.2011 року, відкрита спадкова справа №149, за номером у спадковому реєстрі 57236882 (а.с.52, 59,60). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спірного спадкового майна. На підставі наведеного, ст.ст.346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved