Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», страхова компанія, відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО», трьох процентів річних та пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 26 травня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», як страховиком, та ним, позивачем, як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» - автомобіля «Honda CR-V» 2.4 АТ Executive, д.р.н. [NUMBER], 2008 року випуску. Вигодонабувачем за цим договором є власник автомобіля - [PERSON], що проживає за адресою 79020, [ADDRESS]. Строк дії договору - з 03.06.2016 року до 02.06.2017 року. Страхова сума - 384173,0 грн. Страхові платежі за цим договором позивач сплатив своєчасно, умови договору виконав. Зокрема, 01.06.2016р. та 29.11.2016р. було сплачено по 5801,01 грн. В ніч з 25.12.2016р. на 26.12.2016р. автомобіль «Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], невідомими зловмисниками був викрадений. У встановленому умовами договору добровільного страхування порядку він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, який був зареєстрований за №00211956, та 26.12.2016р. звернувся з письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування. Проте, відповідач листом від 13.01.2017р. №284 повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування за вищезгаданим випадком. Мотивацією цієї відмови було те, що позивач, всупереч підпункту є) пункту 10.4 договору, не надав відповідачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач зазначає, що така відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною. Зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу разом з іншими документами, що знаходились в автомобілі на момент незаконного заволодіння, було викрадене разом з автомобілем, а відтак, його надання страховику є неможливим через об'єктивні причини, про що слідчим Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області Десятником О.Ю. видано довідку від 26.12.2016 р. Позивач зазначає, що договором страхування не передбачено такої підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, як втрата реєстраційних документів на застрахований транспортний засіб. В позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог наводиться розрахунок позовних вимог, зокрема, з врахуванням франшизи сума страхового відшкодування становить - 382252,13 грн. Відповідно до п.10.24. договору страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів із дня прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування. Він, позивач, звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 26.12.2016р. Відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування була прийнята 13.01.2017р. Відповідно до п.12.3. договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Позивачем розрахований розмір пені за один день прострочення - 38,22 грн., розмір трьох процентів річних - 31,42 грн. за один день прострочення. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 421318,30 грн. суми страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 13.01.2017 року по 24.10.2017 року; 8954,70 грн. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 13.01.2017 року по 24.10.2017 року; та 10892,70 грн. пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Також позивач просив пеню, три проценти річних та суму боргу з урахуванням індексу інфляції стягнути з відповідача за весь час прострочення, тобто з 13 січня 2017 року по день постановлення судового рішення у даній справі. Стислий виклад позиції відповідача: Відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що у період дії договору страхування, 26.12.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 00211956 про подію, що має ознаки страхового випадку та поясненнями до цієї заяви. Зі змісту заяви 26.12.2016р. в м. Львові на вул. Керамічна, 16 страхувальник виявив, що застрахований транспортний засіб автомобіль Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER] зник з місця останньої парковки. Разом із транспортним засобом було викрадено свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, посвідчення водія та договори страхування. Позивачем було надано страховику довідку, видану слідчим Франківського відділу поліції ГУ НП в Львівській області Десятник О.Ю., згідно якої, за заявою гр. [PERSON] відомості щодо незаконного заволодіння автомобіля Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], було внесено до ЄРДР за № 12016140080004781 від 26.12.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. Пунктом 10.4. укладеного сторонами договору страхування передбачено обов'язок страхувальника для отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» надати страховику, зокрема, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Ця умова є обов'язковою для виконання страхувальника з метою отримання страхового відшкодування. Згідно пункту 11.7.1. договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування за ризиком «Незаконне заволодіння», якщо застрахований транспортний засіб було викрадено разом з реєстраційними документами на такий. Відтак вважає, що відповідачем було прийняте вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за вказаним випадком. Щодо розрахунку суми страхового відшкодування вважає, що позивачем невірно проведений такий розрахунок. Зокрема, при здійсненні розрахунку не врахований передбачений п. 1.2.11. та п.10.2.3. договору страхування базовий знос деталей, що замінюються при ремонті, та передбачена п.1.2.2.1. договору безумовна франшиза. З врахуванням цих вимог договору сума страхового відшкодування становитиме 360570,04 грн. Також відповідач вважає, що позовні вимоги заявлені неналежним позивачем, оскільки вигодо набувачем за договором страхування є [PERSON], тобто договір страхування є на користь третьої особи, яка і повинна була подати такий позов. Заяви, клопотання: Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, вимоги якої викладені у стислому викладі позиції позивача. Представником відповідача подано заперечення проти позову, які викладені у стислому викладі позиції відповідача. Також позивачем подано адресовану компетентним судовим органам заяву від імені [PERSON], про те, що остання, як вигодонабувач за договором страхування транспортного засобу автомобіля Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], відмовляється від права вимоги щодо виплати страхового відшкодування, право на яке виникло згідно договору у зв'язку із викраденням транспортного засобу, і така відмова здійснена нею на користь [PERSON], який являється страхувальником за цим договором, та який може самостійно скористатись правом вимоги за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 014053/4600/0000061 від 26.05.2016р. Оригінал заяви наданий суду для посвідчення її копії, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи. Інші процесуальні дії у справі не вчинялись. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Правовідносини, що склались між сторонами, є договірними та регулюються нормами Закону України «Про страхування», ЦК України та умовами договору добровільного страхування наземного транспорту. Так, 26 травня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», як страховиком, та позивачем [PERSON], як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014053/4600/0000061. Застрахованим транспортним засобом за цим договором є автомобіль «Honda CR-V»2.4 АТ Executive, д.р.н. [NUMBER]; кузов (шасі) [NUMBER]; рік випуску: 2008; дійсна вартість транспортного засобу: 384173,00 грн. Договір укладений на строк дії з 03 червня 2016 року до 02 червня 2017 року. В період дії даного договору, в ніч з 25 грудня 2016 року на 26 грудня 2016 року, автомобіль «Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], був викрадений невідомими особами. 26 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою №00211956 про подію, що має ознаки страхового випадку, та поясненнями до цієї заяви. Разом із автомобілем у позивача було викрадено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та договори страхування. Позивач надав страховику довідку, видану слідчим Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області Десятник О.Ю., згідно якої, за заявою гр. [PERSON] відомості щодо незаконного заволодіння автомобілем «Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], було внесено до ЄРДР за № 12016140080004781 від 26.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. В довідці було зазначено також, що разом із автомобілем було викрадено свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, посвідчення водія, видане на ім'я [PERSON], договір страхування цивільної відповідальності , договір страхування «КАСКО», та договір дарування земельної ділянки. 26 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із незаконним заволодінням транспортним засобом. На вказану заяву 13 січня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було надано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування за вищезгаданим випадком з причин ненадання страхувальником страховику оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 24 січня 2017 року позивач звернувся з листом в UNIQA Insurance Group AG, м. Відень, як в материнську компанію відповідача, а також в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та Львівську обласну дирекцію ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» з проханням переглянути рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та виплатити його у повному обсязі, як це передбачено договором. На вказані звернення відповідач листом від 15 лютого 2017 року за № 1101 повідомив позивача, що залишає за собою право не змінювати прийняте рішення. Наведені обставини справи встановлені судом у зв'язку із їх визнанням учасниками справи у поданих суду заявах по суті справи та наданих в судовому засіданні поясненнях представників сторін. Також ці обставини встановлені судом на підставі поданих сторонами доказів: Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 014053/4600/0000061 від 26.05.2016р., складеного старшим слідчим СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області Грега І.В. протоколу огляду місця події від 26.12.2016р., витягу з кримінального провадження № 12016140080004781 від 26.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, виданої слідчим Франківського ВП ГУ НП у Львівській області О.Ю. Десятник довідки за № 19174/41/07/16 від 26.12.2016р., виданої слідчим Франківського ВП ГУ НП у Львівській області О.Ю. Десятник довідки за № 19229/41/07/16 від 27.12.2016р., листа ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за № 284 від 13.01.2017р., листа [PERSON] від 24.01.2017р., адресованого UNIQA Insurance Group AG, м. Відень, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та Львівській обласній дирекції ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», листа ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за № 1101 від 15.02.2017р. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. У справі відсутні докази, які суд відхилив. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, та застосовані судом норми права. Позивач стверджує, що відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу внаслідок його викрадення разом із автомобілем не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, в той час, як відповідач стверджує протилежне, зазначаючи, що у зв'язку із ненаданням позивачем свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу страховик вправі відмовити у такій виплаті. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до п. 1.2.1. договору страхування та п. 3.1. умов страхування до цього договору страховими ризиками сторони визначили, серед іншого, незаконне заволодіння транспортним засобом. Вирішуючи даний спір слід керуватися положеннями ст. 991 ЦК України та ст.26 Закону України «Про страхування», в яких перелічені підстави для відмови у здійсненні страхової виплати. Відповідно до положень ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Зазначена стаття передбачає, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. У ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» зазначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Виходячи зі змісту цих норм, при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Ненадання страхувальником страховику визначеного в переліку необхідних документів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування. Така відмова буде правомірною лише в тому випадку, якщо відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем не заперечується факт настання страхового випадку «незаконне заволодіння». Зокрема, як вбачається зі змісту заперечень проти позову, відповідач не заперечує факту незаконного заволодіння невідомими особами застрахованим транспортним засобом, та надає віри наданим страховику 26 грудня 2016 року документам, з яких вбачається, що відомості про незаконне заволодіння автомобілем «Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER], внесені до ЄРДР 26 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. Відповідач у своїх запереченнях проти позову не наводить жодних аргументів про те, що відсутність свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу перешкодила йому переконатися в настанні страхового випадку. Умовами договору страхування, зокрема, п.п. 7.1. та 7.2. передбачено право, а не обов'язок страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі ненадання страхувальником при настанні страхового випадку за ризиком «незаконне заволодіння» реєстраційних документів. Закон України «Про страхування» та ЦК України пов'язують обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Таким чином, ненадання страхувальником при настанні страхового випадку за ризиком «незаконне заволодіння» реєстраційних документів на автомобіль у зв'язку із їх викраденням не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. Відповідач також стверджує, що зазначений позов поданий неналежним позивачем, оскільки вигодонабувачем за договором страхування позивач не являється, а таким є власник автомобіля - [PERSON]. В свою чергу представником позивача надано суду нотаріально посвідчену заяву від [PERSON] про те, що вона відмовляється від виплати страхового відшкодування на користь [PERSON]. З цього приводу слід зазначити наступне. За змістом ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Таким породженням прав є укладання договору на користь третьої особи. Згідно із ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Аналогічне положення закріплене статтею 3 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування». Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов'язків за укладеним договором. При цьому відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 636 ЦК України, якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, а також, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Суд звертає увагу на те, що вигодонабувач за договором страхування [PERSON] самостійних вимог на отримання нею суми страхового відшкодування не заявляла. Натомість, оформила та підписала в нотаріуса адресовану суду заяву про те, що відмовляється на користь [PERSON] від права вимоги щодо виплати страхового відшкодування, право на яке виникло у зв'язку із настанням страхового випадку згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 014053/4600/0000061 від 26.05.2016р. У відповідності до п.6.4.2. зазначеного договору страхування страхувальник має право у разі настання страхового випадку одержати від страховика страхове відшкодування згідно з умовами договору. А відтак, виходячи з положень ст.ст. 636, 985 ЦК України та умов договору страхування сторони узгодили обов'язок страховика при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику і/або вигодонабувачу. А тому, покликання відповідача на те, що у страхувальника відсутнє право на вимогу відшкодування на свою користь, суперечать зазначеним нормам матеріального права та обставинам справи, встановленим судом. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 червня 2017 р. у справі № 6-2112цс16. Відповідач також вважає, що позивачем невірно зроблено розрахунок належного до виплати страхового відшкодування, оскільки не враховано безумовну франшизу та знос деталей, що замінюються при ремонті. З цього приводу суд зазначає наступне. Як вбачається з поданої позовної заяви, при розрахунку суми страхового відшкодування позивачем враховано передбачену умовами договору франшизу. Страхова сума в договорі визначена у розмірі 384173 грн., франшиза - 0,5 %, але не менше 50 євро. Сума страхового відшкодування визначена позивачем у первинному позові у розмірі 382252,13 грн., тобто, з врахуванням передбаченої п.1.2.2.1. договору франшизи. В подальшому сума страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за час прострочення розрахована, виходячи з страхової суми у розмірі 382252,13 грн. Що стосується зносу деталей при розрахунку страхової виплати, пунктом 1.2.11. договору добровільного страхування визначено умову відшкодування збитків - без урахування зносу. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п.10.24. договору страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів із дня прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 26.12.2016р. Відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування була прийнята 13.01.2017р. Відповідно до п.12.3. договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Таким чином, за один день прострочення відповідач повинен сплатити позивачу 38,22 грн. Загальна кількість днів прострочення, починаючи з 13.01.2017р. до 25.01.2018р. становить 378 днів. Загальна сума пені, що підлягає до сплати за прострочення виплати страхового відшкодування, становить 14447,00 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сорок сім гривень). Зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Так, відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми. Проценти річних, так само, як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Страхове відшкодування становить суму в розмірі 382252,13 грн. Три проценти річних від простроченої суми становитиме: 382252,13 грн. х 0,03 / 365 днів = 31,42 грн. в день. Станом на 25 січня 2018 року зазначена сума становить 31,42 грн. х 378 днів прострочення = 11876,76 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 76 копійок). Індекс інфляції за період з січня 2017 року по січень 2018 року становить 114,00 відсотків. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення станом на 25 січня 2018 року становить 435 767,28 грн. (чотириста тридцять п'ять тисяч сімсот шістдесят сім гривень 28 копійок). Встановлене порушення прав, свобод чи інтересів позивача. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника щодо володіння, користування та розпорядження застрахованим транспортним засобом. А тому, страхувальник є зацікавленою особою у збереженні цього майна. Страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок, зокрема, незаконного заволодіння застрахованим транспортним засобом. У випадку настання страхового випадку за страховим ризиком «незаконне заволодіння транспортним засобом» у страхувальника виникає право на отримання страхового відшкодування. Оскільки судом встановлено, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, на яке позивач має право за умовами укладеного між сторонами договору, а тому, суд приходить до висновку про встановлення порушення відповідачем прав та інтересів позивача. Не застосовані судом норми права, на які посилались сторони. Судом застосовані усі норми права, на які сторони посилались, обґрунтовуючи свої вимоги та заперечення позовних вимог.

Outcome: approved