Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подав до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідачки на його користь, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, 8 581,00 грн та судові витрати, в тому числі витрати на проведення експертизи та витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що він є власником цілої квартири [ADDRESS] . Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , що розташована над квартирою, яка належить [PERSON] на другому поверсі в будинку [ADDRESS] . 26.03.2018 приблизно о 15 год 00 хв [PERSON] виявив, що належну йому квартиру, в якій він постійно не проживає, було затоплено із квартири, яка належить на праві власності відповідачці. Затоплення квартири сталось через те, що особи, які проживають у належній відповідачці квартирі, забули закрити кран у ванній кімнаті, а також погодились відшкодувати позивачу у добровільному порядку завдану матеріальну шкоду, внаслідок затоплення належної йому квартири. Однак у подальшому [PERSON] відмовилася від добровільного відшкодування позивачу вищевказаної шкоди, а тому працівниками КП Ходорівської міської ради «Ходорівське управління комунального господарства» на підставі заяви позивача від 27.03.2018 складено акт залиття квартири, яким встановлено, що внаслідок залиття квартири маються такі пошкодження: на стінах в коридорі сліди пошкоджень від залиття водою, що призвело до їх відшарування, а також у коридорі, який веде до кухні, сліди залиття на стінах, що призвело до відшарування штукатурки разом із шпалерами, на стелі у коридорах - сліди залиття у місцях примикання плит перекриття. Матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири завдано на 8 581,00 грн. Представник відповідачки подав до суду пояснення (а.с.105-108), в яких зазначив про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів заподіяння відповідачкою шкоди позивачу. Так, наявний в матеріалах справи Акт КП «Ходорівське управління комунального господарства» від 28.03.2018 є неналежним і недопустимим доказом, оскільки комісією складено акт за результатами огляду лише квартири позивача за відсутності відповідачки. Квартира відповідачки членами комісії не оглядалась і в акті відсутні відомості про те, що відповідачка, її представник чи інші особи, які проживають в належній їй квартирі, були повідомлені про такий огляд, а також відсутні відомості про те, що відповідачка відмовилась від участі в такому огляді. В Акті відсутні твердження про те, що відповідачка чи інші особи відмовились надати для огляду належну їй квартиру для огляду членами комісії чи про те, що вони перешкоджали в проведенні огляду цієї квартири, відсутні відомості про відбирання членами комісії від відповідача чи мешканців її квартири пояснень з приводу залиття квартири позивача, не зазначені конкретні причини залиття квартири позивача та особи, які допустили таке залиття. Висновок експерта №5498 від 12.02.2019. зроблений на основі Акту від 28.03.2018 і результатів огляду деяких квартир будинку на предмет наявності слідів замокання, здійсненого через майже рік з дня можливого залиття. У висновку експерта відсутні категоричні висновки щодо причин залиття, а лише міститься припущення про те, що залиття квартири позивача могло відбутись внаслідок витікання води із сантехнічних приладів квартири відповідача. Вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він покликається як на підставу своїх вимог, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували такі обставини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду пояснив, що факт залиття має місце, що підтверджується як актом про залиття квартири, так і висновком експерта. Обставини залиття квартири позивача саме з квартири відповідачки підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Водночас, стороною відповідача на спростування аргументів позивача не надано жодного доказу, не заявлено жодного клопотання, у тому числі про призначення у справі відповідних експертиз. Представник відповідачки позов не визнав, суду пояснив, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які покликається сторона позивача. Огляд квартири позивача проводився за відсутності відповідачки чи її представника, а квартири відповідачки взагалі не проводився. При цьому відповідачка не чинила жодних перешкод комісії у цьому. Більше того, відповідачка не повідомлялася про проведення огляду. Експертом не оглядалося всіх квартир, які знаходяться над квартирою позивача, хоч і оглядалася квартира відповідачки, однак висновок експерта не є категоричним, а є припущенням. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.138). Представником відповідачки подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.141). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.120-121). Ухвалою підготовчого засідання від 03.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.135-136). Ухвалами судового засідання від 09.03.2021, 09.06.2021 відкладено розгляд справи (а.с.139, 143). Суд, заслухавши аргументи представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 30.08.1993, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.01.2016, зареєстрованого в реєстрі за №9, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2016, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.10, 11, 12). Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 16.11.2012, зареєстрованого а реєстрі за №641, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.39). Технічним паспортом від 16.09.2015 встановлено, що в [ADDRESS] на першому поверсі п`ятиповерхового будинку розташована квартира №27 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 67,6 кв.м. (а.с.13). Заявою від 27.03.2018, [PERSON] звернувся до директора КП ХУК з метою створення комісії для обстеження квартири у зв`язку із затопленням сусідами (а.с.18). Довідкою від 15.05.2018 №164 КП «Ходорівське управління комунального господарства» встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Ходорівське УКГ» (а.с.17). За змістом акта про залиття квартири від 28.03.2018 та фототаблицею до нього, внаслідок залиття квартири [ADDRESS] липня комісією у складі інженера КП «Ходорівське УКГ» [PERSON], слюсаря-сантехніка КП «Ходорівське УКГ» [PERSON], електрика КП «Ходорівське УКГ» [PERSON] виявлено такі пошкодження: на стінах у коридорі - сліди пошкоджень, що призвело до відшарування шпалер на площі 23 кв.м., а також у коридорі, який веде до кухні сліди залиття на стінах, що призвело до відшарування штукатурки разом із шпалерами на площі 3,6 кв.м. На стелі у коридорах - сліди залиття у місцях примикання плит перекриття. Причиною залиття є недбалість і халатне відношення до сантехнічних приладів сусідами з вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . На момент обстеження квартири №27 власники та мешканці квартири [ADDRESS] , яка розташована вище, були відсутні, а тому члени комісії були позбавлені можливості оглянути вказану квартиру (а.с.19-24). Відповідно до пояснювальної записки, зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, договірної ціни на поточний ремонт, локального кошторису на будівельні роботи, підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису та дефектного акту, виданих відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, вартість поточний ремонт квартири [ADDRESS] , складає 16 310,40 грн (а.с.26-38). Згідно з висновком експерта №5498 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі від 12.02.2019, виявлені під час проведення візуального огляду квартири [ADDRESS] пошкодження, а саме: пошкодження опоряджувального шару стелі у вигляді плям світло-жовтого кольору та здуття шару опорядження в місцях стику з/б панелей перекриття в приміщенні коридору під літ 1 виникли внаслідок залиття квартири, однак встановити час їх виникнення, експертним шляхом не надається можливим. Причиною залиття квартири [ADDRESS] , згідно даних проведеного візуального огляду та відомостям, що містяться в Акті про залиття квартири від 28 березня 2018 року, могло бути витікання води із сантехнічних приладів квартири [ADDRESS] , що знаходиться безпосередньо над квартирою №27 через міжпанельні шви. Вартість відновлюваного ремонту в квартирі [ADDRESS] . станом на час проведення експертизи, становить 8 581,00 грн (а.с.92-96). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з залиттям квартири позивача з квартири, належної відповідачці, та відмовою останньої добровільно відшкодувати завдану майнову шкоду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 319 ЦК України, яка регулює питання здійснення права власності, визначено, що власність зобов`язує (частина 4); власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян (частина 5). Згідно приписів статті 322 ЦК України, тягар утримання майна лежить на власнику майна. За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах 1, 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до положень частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Приписами статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Приписи частин 6, 7 статті 102 ЦПК України встановлюють, що у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з якими розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та на праві власності належить позивачу [PERSON] . Квартира [ADDRESS] розташована на другому поверсі цього ж будинку, над квартирою позивача і належить на праві власності відповідачці [PERSON] 27.03.2018 позивач звернувся до комунального підприємства, на балансі якого перебуває будинок, зокрема і його квартира, з метою створення комісії у зв`язку із затопленням його квартири. 28.03.2018 комісією проведено огляд квартири [ADDRESS] , за наслідком чого складено акт про затоплення, у якому зазначено: виявлені у квартирі сліди пошкоджень та залиття і місця їх розташування, причину залиття - недбалість і халатне відношення до сантехнічних приладів сусідами з вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . З актом ознайомлено [PERSON] . Огляд квартири [ADDRESS] комісією не проведено у зв`язку з відсутністю її власника та мешканців. Висновком експерта №5498 судової будівельно-технічної експертизи від 12.02.2019, проведеної за ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.10.2018, встановлено наявність пошкоджень в квартирі [ADDRESS] , які виникли внаслідок залиття квартири. Однак встановити час їх виникнення експертним шляхом не надалося можливим. Причиною залиття квартири [ADDRESS] , згідно з даними проведеного візуального огляду та відомостями, що містяться в Акті про залиття квартири від 28 березня 2018 року, могло бути витікання води із сантехнічних приладів квартири [ADDRESS] , що знаходиться безпосередньо над квартирою №27 через міжпанельні шви. Вартість відновлюваного ремонту в квартирі [ADDRESS] , станом на час проведення експертизи, становить 8 581,00 грн. Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на наявність достатніх доказів залиття квартири позивача з квартири, яка на праві власності належить відповідачці, та не спростування цих обставин стороною відповідачки, яка не надала жодного доказу на підтвердження обставин, на які та посилається як на підставу своїх заперечень. Водночас, сторона відповідача, аргументуючи необґрунтованість поданого позову, покликається на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження залиття квартири позивача з вини відповідачки, а наявні докази є неналежними та недопустимими. Обов`язок доказування заподіяння шкоди лежить на позивачеві, однак ним не доведено належними та допустимим доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Надаючи оцінку аргументам сторін суд зазначає таке. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Така правова позиціє є сталою і неодноразово знаходила своє відображення у рішеннях Верховного Суду, зокрема: постанові від 19 лютого 2020 року у справі №369/8038/17 (провадження №61-1857св19), постанові від 11 березня 2021 року у справі №488/4653/18 (провадження №61-17926св20), постанові від 27 травня 2021 року у справі №761/12945/19 (провадження №61-15575св20). Аргументи сторони відповідача про неналежність і недопустимість як доказу вини відповідачки у залитті квартири акта про залиття квартири від 28.03.2018, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки цей акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Тобто наданий позивачем акт відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані стороною відповідачки не спростовані. Суд зауважує, що експертом під час виконання експертизи проводився візуальний огляд квартир №27 та [ADDRESS] , а також квартир на четвертому та п`ятому поверсі, які розташовані над зазначеними квартирами №27 та [ADDRESS] . Слідів зволоження у квартирі [ADDRESS] та квартирах на четвертому та п`ятому поверсі, розташованих над квартирою [ADDRESS] , ним не виявлено. Однак, з цього приводу експертом у висновку зазначено про давність залиття та зауважено, що причини виникнення залиття усуваються негайно, тому встановити експертним шляхом причину пошкоджень у квартирі №27 не надається можливим. Водночас, зі змісту висновку експерта вбачається, що експертиза проводилася не тільки на підставі матеріалів справи, зокрема і наявного в них акта про залиття квартири від 28.03.2018, а також шляхом безпосереднього візуального огляду експертом квартири [ADDRESS] та квартир, які розташовані над цією квартирою. Відтак, провівши саме візуальний огляд квартири позивача, експерт дійшов однозначного висновку про те, що пошкодження у ній виникли внаслідок саме залиття квартири. Суд погоджується з аргументами сторони відповідача про те, що висновок експерта щодо причини залиття квартири позивача, а саме: що такою могло бути витікання води із сантехнічних приладів квартири [ADDRESS] , що знаходиться безпосередньо над квартиро №27 , через міжпанельні шви - не є категоричним. Водночас наголошує, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і суд оцінює його разом із іншими доказами в сукупності. У висновку експерта наведена єдина встановлена ним можлива причина залиття квартири позивача, яка узгоджується з актом про залиття квартири, не суперечить йому та не спростована належними і допустимим доказами стороною відповідача. Висновком експерта встановлено розмір заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири позивача, а саме: вартість відновлювального ремонту квартири позивача, яка становить 8 581,00 грн. Зазначений розмір не спростований стороною відповідача жодними доказами чи проведеними розрахунками. Суд зазначає, що покликання сторони відповідача на неналежність та недопустимість зазначених вище доказів, без підтвердження своїх аргументів належними та допустимими доказами, не є належним виконанням ним обов`язку доказування у цій справі відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України. Сторона відповідачки не скористалася процесуальними правами на заявлення клопотання про проведення відповідної судової експертизи (або експертиз) чи допиту свідків, не скористалася правом, передбаченим статтею 106 ЦПК України, подати до суду висновок експерта, складений на її замовлення, не спростувала належними та допустимими доказами вини відповідачки у залитті квартири позивача, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Таким чином, на переконання суду, стороною позивача доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачки (оскільки саме вона є власником майна та несе тягар його утримання), причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, а також наявність вини відповідачки (оскільки презумпція вини відповідачкою не спростована). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 грн (а.с.1) та витрати на проведення експертизи у сумі 4 576,00 грн (а.с.91), а всього 5 280,80 грн підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на таке. Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обсягу отриманої професійної правничої допомоги (наданих послуг, виконаних робіт, їх вартості) та здійснення ним відповідних витрат на цю допомогу, а також не подано заяви до закінчення судових дебатів у справі про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. За наведених обставин, суд вважає вимогу про стягнення витрат про професійну правничу допомогу необґрунтованою, тому такі витрати стягненню не підлягають. На підставі статей 22, 322, 386, 1166 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved