Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. Позивачка [PERSON] 15.07.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем [PERSON] Сокальським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області 24.01.2008 року, про що зроблено актовий запис № 06. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище, котре було присвоєна після одруження, - « [PERSON] ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, у розмірі 908 грн., позивачка просить покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання сторони мають малолітніх дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна, а також з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей, у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивачка просить на підставі ст. ст. 3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Заяви та клопотання учасників справи. Від позивачки\~02.11.2021\~року за\~вх.\~№ 21075\~через канцелярію\~суду із\~встановленням її\~особи надійшла\~заява про\~розгляд справи\~без її\~участі, на підставі наявних у суду матеріалів. Одночасно у такій заяві зазначено про те, що позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду цієї справи не заперечує. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 30.07.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який у цьому позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 05.10.2021 року о 10 год. 30 хв.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 05.10.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 02.11.2021 року о 09 год. 30 хв.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 02.11.2021 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено заяву позивачки про розгляд даної справи за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 24.01.2008 року, який був Сокальським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області, про що зроблено актовий запис № 06. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області 24.01.2008 року (оригінал міститься у справі, а. с. 4). За час перебування у шлюбі, а саме [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Єлиховицькою сільською радою Золочівського району Львівської області 23.02.2009 року (копія міститься у справі, а. с. 6), та [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області 25.08.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 5), які на даний час є малолітніми та проживають разом і позивачкою за її місцем проживання. Судом також встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Тому позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 зазначеного Кодексу,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Примирення між сторонами неможливе. Відтак,\~позовні вимоги\~підлягають до\~задоволення у\~повному обсязі.\~Зокрема,\~слід розірвати\~шлюб між\~сторонами,\~котрий був\~зареєстрований 24.01.2008\~рокуСокальським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 06, із залишенням позивачці після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки про повернення після розірвання шлюбу їй дошлюбного прізвища « [PERSON] » остання перед судом не клопотала. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн. і підтверджуються квитанцією № 57 від 14.07.2021 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням позиції позивачки з цього приводу й задоволенням її позову, слід покласти на відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved