Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.03.2017 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. В зв`язку з наведеним сторони втратили почуття взаємної любові і підтримки. Шлюбні відносини між ними припинилися в липні 2017 року та з того часу вони проживають окремо. Із вказаних причин сім`я сторін розпалася, примирення між ними неможливе, збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а також залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін. Позивач в підготовчому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, просить позов задовольнити, вона не наполягає на стягненні з відповідача в її користь понесених судових витрат в сумі 768, 40 грн., про що подала письмову заяву (а.с. 21). Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав. Тому відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України наявні підстави для ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 18.03.2017 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Угорницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а. с. 3). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони в липні 2017 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved