Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач у лютому 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 25.04.2019 року вона оформила спадкові права на 82/100 частини житлового будинку, з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на землях Тростянецької міської ради, що належали її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Житловий будинок складається із трьох житлових кімнат, житлова площа якого 39,6 кв.м., загальна площа 85,4 кв.м., зазначених під літерою «А-2ж» та побутові будівлі та споруди: прибудова під літерою «а», літня кухня під літерою «б1», сарай під літерою «В», погріб з шийкою під літерами «пг», погріб з шийкою під літерами «пг1», гараж під літерою «Г». сарай-прибудова під літерою «г». На час оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом за адресою: [ADDRESS] знаходились також 2/3 частини старого аварійного будинку «А,а1», сарай «В», які належали [PERSON] та [PERSON] , які померли більше двадцяти років, а 1/3 частина вказаних будівель належали [PERSON] . У період з травня по грудень 2019 року будівлі «А,а1», сарай «В», були знищені (зруйновані) через аварійний стан. На цей час успадковані позивачем 82/100 частин житлового будинку та побутових будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] складають ціле господарство. [PERSON] вважає, що у зв`язку зі знищенням майна режим спільної часткової власності припинився. Провести державну реєстрацію змін щодо припинення виду спільної часткової власності та частки нерухомого майна лише на підставі даних інвентаризації позивач не має можливості. Відділом з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради позивачу усно відмовили у прийнятті документів для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та порекомендували звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд припинити спільну часткову власність та змінити розмір її частки у приватній власності з 82/100 на цілу (1), на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що позначений в технічному паспорті станом на 08.01.2020 року під літерою «А-2», житловою площею 39,6 м.кв., загальною площею 85,4 м.кв., та побутові будівлі та споруди: прибудова під літерою «а», літня кухня під літерою «Б», прибудова під літерою «б». прибудова під літерою «б1», погріб з шийкою під літерою «пг1», гараж під літерою «Г», сарай-прибудова під літерою «г». Стислий виклад позиції відповідача Тростянецька міська рада у вирішенні позову поклалась на розсуд суду, відзив до суду не подано (а.с.37). Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 25.02.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, за клопотанням позивача витребувано додаткові письмові докази. Відповідач 04.03.2020 та 06.05.2020 року подав заяву про розгляд справи без участі його представника. Позивач 19.06.2020 року подала заяву про відкладення судового розгляду через неможливість явки в засідання у зв`язку зі станом здоров`я. [PERSON] 26.06.2020 подала додаткові письмові пояснення. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що позивач після смерті чоловіка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.04.2019 року виконувачем обов`язки державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Воропай В.В. на 82/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.4, 5, 6). З матеріалів дослідженої судом інвентарної справи на спірне нерухоме майно установлено, що станом на час отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину від 25.04.2019 після смерті її чоловіка [PERSON] відповідно до довідки характеристики від 04.01.2019 року, виданої позивачу Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» за адресою: [ADDRESS] знаходились дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1» в аварійному стані, одноповерховий цегляний житловий будинок «А-2ж», прибудова «а», літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б1», сарай «В», погріб з шийкою «пг», погріб з шийкою «пг1», гараж «Г», сарай-прибудова «г». Отже, за адресою: [ADDRESS] на час набуття позивачем у власність у порядку спадкування спірного нерухомого майна, крім господарських будівель, знаходились два житлових будинка - дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1» в аварійному стані, та цегляний житловий будинок «А-2ж» з прибудовою. Дерев`яний житловий будинок «А» за нинішньою адресою: [ADDRESS] був побудований у 1910 році, з часу його будівництва неодноразово змінювались його власники. На цей час за даними інвентарної справи право спільної часткової власності на 1/3 частини указаного дерев`яного житлового будинку з прибудовою «А,а1» зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.09.1971 року за [PERSON] , 1/3 - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 23.02.1982 року - за [PERSON] , 1/3 - за чоловіком позивача [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 02.04.1974 року. Таким чином, дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1», який на час оформлення позивачем спадщини після смерті чоловіка, знаходився в аварійному стані, належав у рівних долях по 1/3 на праві спільної часткової власності трьом указаним співвласникам. Також поряд з указаним дерев`яним житловим будинком указані співвласники володіли відповідною частиною сараю «Б», погрібів «п/г», «п/г1». Інший цегляний житловий будинок «А-2ж» з прибудовою, що був розташований поряд з дерев`яним житловим будинком з прибудовою «А,а1» був побудований самочинно [PERSON] у 1979 році. Рішеннями Виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 09.06.1982 року (містяться в матеріалах інвентарної справи) вирішено «узаконити за [PERSON] самовільно побудований житловий будинок та гараж по [ADDRESS] , частину будинку, що належить [PERSON] переобладнати у господарське приміщення», «Затверджено акт приймання житлових будинків в експлуатацію [PERSON] [ADDRESS] . Крім того, рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 22.05.1991 року №139 «Про дозвіл на будівництво і перебудову житлових будинків та господарських будівель» [PERSON] було дозволено будівництво гаражу, сараю, літньої кухні по [ADDRESS] (матеріали інвентарної справи). За даними інвентаризації станом на 05 лютого 1993 року за адресою: [ADDRESS] , крім, попередньо побудованих дерев`яного житлового будинку з прибудовою «А,а1», сараю, погрібів «п/г», «п/г1», також були добудовані: житловий будинок «А-2ж» з прибудовою, літня кухня «Б», сіни «б», гараж «Г», сарай «г». Для отримання [PERSON] правовстановлюючого документа на добудовані об`єкти нерухомого майна Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації 28 вересня 1993 року був здійснений розрахунок ідеальної долі [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, визначено, що оскільки [PERSON] належить 1/3 частина будинку з прибудовою «А,а1», 1/3 частина сараю «В», 1/3 частина двох погрібів, житловий будинок з тамбуром «А-2ж», літня кухня «Б,б», гараж «Г», сарай прибудова «г», що становить 191358 (грошові одиниці не указані) їх інвентарної вартості або 82/100 від загальної інвентарної вартості (232961) всього домоволодіння. На підставі указаного розрахунку долі житлових будинків та господарських споруд, а також рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 29.09.1993 року № 305 [PERSON] 04.10.1993 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на 82/100 житлового будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики від 04.01.2019 року, виданої позивачу Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт», 1/3 частина житлового будинку з прибудовою «А,а1», що належала [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 02.04.1974 року була включена до розрахунку ідеальної долі останнього 82/100, право на яку було посвідчено новим правовстановлюючим документом Свідоцтвом про право особистої власності від 04.10.1993 року. За даними проведеної 04.01.2018 року інвентаризації після отримання [PERSON] . Свідоцтва про право особистої власності на 82/100 житлового будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у складі господарських будівель за указаною адресою додатково була ще виявлена прибудова до літньої кухні «Б,б» - «б1» і внесена до схематичного плану земельної ділянки (аркуш інвентарної справи 90). Відомостей про час та підстави будівництва, забудовника прибудови «б1» матеріали інвентарної справи не містять. Відтак, у складі спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] чоловіку позивача [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 04.10.1993 року належали 82/100 ідеальної його частки, яка складається з 1/3 частини житлового будинку з прибудовою «А,а1», 1/3 частина сараю «В», 1/3 частина двох погрібів «п/г», «п/г1», житловий будинок з тамбуром «А-2ж», літня кухня «Б,б», гараж «Г», сарай прибудова «г». Перерозподіл ідеальних долей у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з будівництвом співвласником [PERSON] нових об`єктів у складі домоволодіння за даними інвентарної справи не проводився. Частка указаних співвласників після перерозподілу ідеальної частки [PERSON] з 1/3 на 82/100, залишилась незмінною по 1/3 за кожною. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та за змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2019 року державним нотаріусом Воропай В.В. вказано, що позивач набула у власність у порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 82/100 частини житлового будинку А-2ж, тамбур «а», літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б1», сарай «В», погріб «пг», погріб «пг1», гараж «Г», сарай-прибудова «г». При реєстрації 25.04.2019 року державним нотаріусом Воропай В.В. за позивачем права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна ним в опис об`єкта не включено 1/3 частини житлового будинку з прибудовою «А,а1», яка включалась при визначенні належної [PERSON] ідеальної частки 82/100. При цьому розмір ідеальної частки 82/100 у праві спільної часткової власності, яке було зареєстроване 25.04.2019 року за [PERSON] не був змінений державним нотаріусом Воропай В.В як державним реєстратором, незважаючи на не зазначення ним житлового будинку з прибудовою «А,а1» у переліку складових об`єкта нерухомого майна через знесення належної [PERSON] 1/3 частки дерев`яного будинку станом на 04.01.2019 року. Належні [PERSON] та [PERSON] 2/3 частини житлового будинку з прибудовою «А,а1» станом на 04.01.2019 не були знесені, знаходились в аварійному стані. На підставі інформаційної довідки № 20 від 08.01.2020 року наданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» та технічного паспорту установлено, що 2/3 частини старого аварійного, напівзруйнованого будинку«А,а1» та сарай «В», які належали [PERSON] та [PERSON] повністю зруйновані та знищені (а.с.7). У позові [PERSON] фактично ставить питання про припинення права спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, яке також належить [PERSON] та [PERSON] через знесення у період з травня по грудень 2019 року дерев`яного житлового будинку з прибудовою «А,а1» та сараю «В». При цьому [PERSON] , також просить суд припинити право спільної часткової власності на належні [PERSON] та [PERSON] 2/3 частки двох погрібів «п/г», «п/г1», які до цього часу не зруйновані, і визнання права власності на ці погреби лише за позивачем. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 119 ЦК УРСР (діяла на час виникнення спірних правовідносин, пов`язаних з набуттям чоловіком позивача спірного нерухомого майна у спільну часткову власність) коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Як установлено судом [PERSON] як учасник спільної часткової власності, побудувавши новий житловий будинок з тамбуром «А-2ж», літню кухню «Б,б», гараж «Г», сарай прибудову «г» за адресою [ADDRESS] збільшив свою частку у спільній частковій власності з 1/3 на 82/100. Ідеальні частки інших співвласників [PERSON] та [PERSON] не перераховувались органом технічної інвентаризації. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право мирно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна передбачені статтею 346 ЦК України. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до пункту 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта). Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статті 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Припинення права власності на таке майно пов`язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно. Указаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №334/16303/15-ц. [PERSON] у позові вказала, що усно зверталась до Відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради, за її твердженням їй усно відмовили у прийнятті документів для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та порекомендували звернутися до суду. Доказів на підтвердження указаних обставин позивач до суду не подала, не довела факт подання до державного реєстратора документів, передбачених пунктом 75 Порядку № 1127, не довела факту відмови державним реєстратором з відповідних мотивів внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як установлено судом із знесених на цей час об`єктів, які є складовими спірного об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості лише про сарай «В» як про об`єкт який належить до часткової власності позивача. Проте, відомості про знесений дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1» як такий, що є об`єктом власності позивача [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені. Правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності [PERSON] на дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1» за адресою: [ADDRESS] , який за даними органу технічної інвентаризації на 08.01.2020 знесений, позивач до суду не подала. Не набувши права спільної часткової власності на дерев`яний житловий будинок з прибудовою «А,а1» за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач [PERSON] не має права ставити питання припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, яке належить іншим особам. Не обґрунтувала позивач підстави припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на погреби «п/г», «п/г1», які не знесені. Припинення права власності особи у спосіб, про який просить [PERSON] чинним ЦК України не передбачений. Суд повторює, що відповідно до частини другої статті 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняться з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, а не за рішенням суду. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Позивач не довела належним і допустимими доказами порушення, невизнання або оспорювання її прав як учасника спільної часткової власності відповідачем у справі - Тростянецькою міською радою Сумської області, не довела наявність спору про право. Також [PERSON] не надала до суду доказів належності їй на праві спільної часткової власності дерев`яного житлового будинку з прибудовою «А,а1», подання до державного реєстратора заяви як власника знищеного майна про внесення змін до державного реєстру, а також доказів того в якому відсотковому співвідношенні було знищено частину спірного об`єкту нерухомості і виходячи з яких розрахунків частка позивача 82/100 перетворилось у право на 100% об`єкту (з урахуванням незнесених погребів «п/г», «п/г1», які входять до часткової власності трьох співвласників). З огляду на викладене, позов [PERSON] є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов [PERSON] задоволенню не підлягає, сума сплаченого нею судового збору не може бути йому компенсована. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed