Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.04.2015 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вона та відповідач виявилися людьми різних поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Після одруження вони проживали у баби відповідача, яка постійно її обзивала та виганяла з будинку. В зв'язку з цим вкінці січня 2016 року вона з дитиною перейшла проживати до своїх батьків. З того часу сторони спільно не проживають. Відповідач відвідує дитину приблизно 1 раз на один-два місяці, приїжджаючи переважно в нетверезому стані. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказану малолітню дитину сторін, а також відновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 16.03.2017 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 16.03.2017 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в його відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 23.04.2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 518 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище «[PERSON]», оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв'язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved