Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок чого [INFO] у сторін народився син [PERSON]. З 18.12.2003 року сторони перебувають у шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя, з приводу чого між ними виникали сварки. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, із з серпня 2013 року сторони не підтримують жодних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що даний шлюб носить формальний характер, надій на примирення з відповідачкою немає. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами не виникає. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, їхнього малолітнього сина залишити проживати з відповідачкою та залишити йому прізвище, набуте в зв'язку з одруженням,- «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 24.03.2016 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 23.03.2016 року відповідачка подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить справу просить розглядати в її відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 18.12.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №616. В зв'язку з одруженням позивач змінив своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з серпня 2013 року проживають окремо, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки він вказав про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Відповідачка в зв'язку з одруженням свого прізвища не змінювала. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В зв'язку з наведеним, а також фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін суд вважає, що його місце проживання слід визначити з відповідачкою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved