Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.07.2017 відповідач [PERSON] отримав від нього грошові кошти у сумі 5 600 доларів США, які повинен був повернути до 30.01.2018, що було посвідчено розпискою. Із закінченням терміну позики позикодавець звернувся до позичальника з проханням повернути борг, однак останній відмовився, посилаючись на відсутність грошей. Станом на день звернення до суду 06.05.2020 відповідачем кошти не повернуті. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти, на що останній пояснив про відсутність коштів. А тому, позивач звернувся до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 5 600 доларів США боргу за договором позики, що еквівалентно 151 200 (сто п`ятдесят одна тисяча двісті) гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі,не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання 22.07.2020 та 10.09.2020, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного. Встановлено, що 31.07.2017 відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у сумі 5 600 доларів США, що еквівалентну на даний час 151 200 гривень, які повинен був повернути до 30.01.2018, що було посвідчено розпискою. Із закінченням терміну позики позикодавець звернувся до позичальника з проханням повернути борг, однак останній відмовився, посилаючись на відсутність грошей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з правилами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1 512,00 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 625, ст. 1046, ст. 1047, ст. 1048, ст. 1049, ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved