Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Рух справи 02 липня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2021 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2021 рокупозивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу до ухвалення судового рішення у справі, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує в повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені фактичні обставини, застосовані норми права та мотиви суду [PERSON] (далі- позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу (а.с. 40-43). У позовній заяві просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 січня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №04, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 січня 2018 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №04. Позивач зазначає, що сімейні відносини з відповідачем не склались, для позивача він є чужою людиною. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний побут між ними відсутній. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 19 січня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №04 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі (а.с. 5). З свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , відповідно до якого мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 6). За змістом положень частини 1\~статті \~24 Сімейного кодексу України(далі -\~СК\~України) та статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ статті 56 СК України\~ передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно положення частини 2 статті\~36\~та статті\~51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Під час судового розгляду судом встановлено, що сторони проживають окремо за взаємною згодою, що не пов`язано з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми чи інших поважних причин. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. Також судом достовірно встановлено, що сімейне життя\~позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони не зійшлися характерами та між ними існують непорозуміння. Протягом тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За даних обставин суд дійшов висновку, що сумісне проживання та збереження сім`ї є неможливим. Згідно пункту 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до положень частини 1\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов\~\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оскільки позивач [PERSON] у своїй заяві не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд після розірвання шлюбу прізвище позивача залишає без змін. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved