Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 29 листопада 2019 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач 29.08.20008 року підписала заяву\~без номера,\~згідно якої\~отримала кредит\~у розмірі\~2500,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок,\~зі сплатою\~відсотків у\~розмірі 36%\~річних на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом з\~кінчецим терміном\~повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки.Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 3.2, 3.3 Умовами та Правилами договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також відсотки відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 125527,7 грн., яка складається з наступних сум: 1771,41 грн. заборгованість за кредитом; 123755,86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом із 29.08.2008 по 29.03.2019. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1921 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-4). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повідомлень на адресу її реєстрації, а також розміщенням оголошення на Web-сторінці суду, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 13 січня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 03 березня 2020 року визнано обов`язкову явку в судове засідання представника позивача, для дачі особистих пояснень, справу відкладено на 20 березня 2020 року. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що АТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність, на підставі ліцензії Національного банку України від 05 жовтня 2011 року № 22 (а.с. 18). Із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 29.08.2008, що підписана відповідачем, убачається, що Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір базової процентної ставки складає 3% на місяць (36% річних) (а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 31.08.2019 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 125527,27 грн., яка складається з наступних сум: 1771,41 грн. заборгованість за кредитом; 123755,86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом із 29.08.2008 по 29.03.2019 (а.с.5-7). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, сторони передбачили розмір процентної ставки 36% річних (3% на місяць) (а.с. 8). До кредитного договору позивач додав Витяг з Тарифів обслуговуння кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/ (а.с. 10-15). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування вчасно не сплачував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 125527,27 грн., яка складається з наступних сум: 1771,41 грн. грн. заборгованість за кредитом; 123755,86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом із 29.08.2008 по 29.03.2019. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст.\~634\~ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, суд зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19), який відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України суд апеляційної інстанції враховує при ухваленні судового рішення. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач розумів, ознайомився і погодився з умовами кредитування, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором у підвищеному розмірі. За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами має бути 36% річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки, а тому при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 36,00% річних. Як вбачається з розрахунку позивача, із 01.04.2015 була підвищена відсоткова ставка до 43,20 % річних. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за кредитом станом на 01.04.2015 року (день підвищення відсоткової ставки) становила 1375,72 грн. Кількість днів за період з 01.04.2015 по 29.03.2019 року становить 1459 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами з 01.04.2015 по 29.03.2019 становить 2584,48 грн (1375,72 грн (поточна заборгованість) + 395,69 грн (прострочена заборгованість) = 1771,41 х 36%) : 360) х 1459 днів. Тобто, за період із 29.08.2008 по 29.03.2019 загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 4525,31 грн (1940,83 грн + 2584,48 грн, де 1940,83 грн - сума процентів, нарахованих банком за період з 29.11.2008 по 30.03.2015 року (до неправомірного підвищення процентної ставки). Також суд зазначає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другоїстатті 530 ЦК Україниза змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Врахувавши аналіз викладених норм права, суд вважає про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 1771,41 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом із 29.08.2008 по 29.03.2019 в розмірі- 4525,31 грн. , а всього 6296,72 грн. Судовий збір. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням (а.с.1). Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 125527,27 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 6296,72 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 96,24 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial