Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], Ужгородської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що до райдержадміністрації 10.02.2015 року із письмовою заявою звернулася гр. [PERSON], в якій повідомила, що разом з нею проживають малолітні онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та перебувають на її утриманні. Батьки дітей - [PERSON], що приходить я заявниці сином та її невістка - мати дітей - [PERSON] (відповідачі) не проявляють належної турботи до своїх дітей, не займаються їх вихованням, а тому дітьми опікується їх бабуся - [PERSON] Крім того, відповідачі у нотаріально посвідченій заяві від 13.05.2014 року НАА 242608 зазначили, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо своїх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свідомо нехтуючи своїми обов'язками, відповідачі вже тривалий час ухиляються від виховання своїх дітей, не піклуються про їх здоров'я, не приймають участі у їх фізичному, моральному і духовному розвитку, не проявляють жодної зацікавленості до долі дітей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Малолітні діти проживають наразі із бабусею [PERSON], яка займається вихованням онуків та утримання. Однак, продовжувати це робити вона не має змоги, а тому у разі позбавлення батьківських прав просить призначити опікуном над онуками свою доньку - [PERSON]. [PERSON] має постійних дохід, зокрема, одержує державну соціальну допомогу для інвалідів ІІІ групи, для малозабезпечених сімей та допомогу на двох дітей одиноким матерям. У зв'язку з цим, просить суд задовольнити позов, а саме винести рішення, яким позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми, стягнути аліменти з кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 400грн. до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи, просив суд винести рішення, яким позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми, стягнути аліменти з кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 400грн. до досягнення дітьми повноліття. Дану справу просив розглянути за відсутності відповідачів. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи Ужгородської міжрайонної прокуратури [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що такий є необґрунтований, не підтверджений належними доказами, а тому просив суд винести рішення, яким відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, представника третьої особи - Ужгородської міжрайонної прокуратури, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.09.2004 року уклали шлюб, про що виконкомом Холмівської сільської ради Ужгородського району в книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний актовий запис №20 (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 31.08.2005 року - ПОВТОРНО). Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що до райдержадміністрації 10.02.2015 року із письмовою заявою звернулася гр. [PERSON], в якій повідомила, що разом з нею проживають малолітні онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та перебувають на її утриманні. Батьки дітей - [PERSON], що приходить я заявниці сином та її невістка - мати дітей - [PERSON] (відповідачі) не проявляють належної турботи до своїх дітей, не займаються їх вихованням, а тому дітьми опікується їх бабуся - [PERSON] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуються необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимоги на заперечень. Однак, суд не бере до уваги вказаний вище висновок органу опіки та піклування, так як в ньому відсутні будь - які обґрунтування з посиланням на докази, яким саме чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що призводить до свідомого їх нехтування. З наявної в матеріалах справи нотаріально - посвідченої заяви від 13.05.2014 року вбачається, що батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою правові наслідки як батька (матері) так і дитини, а тому така міра допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати преверентні заходи впливу на батьків, такі як бесіди, попередження з боку органів опіки та піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності. Однак, позивачем та зацікавленими в задоволенні позову особами - [PERSON] та [PERSON] не надано жодного доказу про застосування до відповідачів преверентних заходів впливу, що передують зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей є необґрунтованою, не підтвердженою належним доказом та такою, що заявлена передчасно. Стосовно позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми, суд прийшов такого висновку. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Не можуть бути опікунами дитини особи, зазначені в ст.212 СК України. Згідно п.п.7, 8 ч.1 ст.212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: не мають постійного місця проживаннята постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. У відповідності до ч.2 ст.212 СК України крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. З наявного в матеріалах справи Висновку про стан здоров'я №53 від28.01.2015року, виданого Ужгородською районною поліклінікою вбачається, що [PERSON] встановлені великі залишки мета туберкульозної зміни кат. 5.1, у зв'язку з чим вона знаходиться на обліку в СЗН Ужгородської РДА та отримує соціальну допомогу як інвалід ІІІ групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками. Також, судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку в СЗН Ужгородської РДА та отримує соціальну допомогу як одинока мати двох дітей та соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, що підтверджується також наявними в матеріалах справи відповідними довідками. Окрім того, з наявного в матеріалах справи акту обстеження умов проживання вбачається, що [PERSON] проживає в житловому будинку за адресою: с. Холмок, вул. Польова, 44, Ужгородського району, житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох кімнат. Суд вважає, в супереч посиланням представника позивача та третіх осіб [PERSON] та [PERSON] на наявність постійного доходу у вигляді соціальних виплат, приходить до висновку, що такі виплати не є належним доходом, достатнім для встановлення опіки над шістьма малолітніми дітьми, так як виплати призначенні на лікуванні [PERSON], як інваліда ІІІ групи, а також утримання та забезпечення її двох рідних малолітніх дітей - [PERSON], 2004 року народження та [PERSON] - [PERSON], 2007 року народження. Враховуючи всі вищевикладені факти, та неможливість проживання малолітніх дітей у вказаному вище будинку, враховуючи квадратуру житла визначену законом на кожного члена сім'ї, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для можливості призначення [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Враховуючи всі вищевикладені обставини справи, вимога про стягнення аліментів також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed