Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.02.2017р. позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці від 11.08.2016р. №413-к про звільнення [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці»; поновлено [PERSON] на посаді директора Державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці» з 12 серпня 2016 року; в іншій частині позову відмовлено. Також вирішено питання про судові витрати. При цьому, за позовними вимогами позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 11.08.2016р. №413-к про звільнення [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці»; поновити [PERSON] на посаді директора ДП «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці»; допустити до негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за один місяць; зобов'язати Державну службу України з питань праці виплатити позивачеві за вимушений прогул через незаконне звільнення з 12 серпня 2016 року по датуприйняття рішення судом; зобов'язати Державну службу України з питань праці відшкодувати позивачеві моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн. Ухвалою суду від 24.02.2017р. призначено судове засідання з приводу ухвалення додаткового рішення, оскільки зважаючи на наявність позовних вимог про зобов»язання відповідача Державної служби України з питань праці відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150000грн. 00коп., встановлення судом під час розгляду справи відповідних обставин, дослідження наданих доказів щодо таких обставин, в т.ч. заперечень відповідача, - судом за цими вимогами в мотивувальній частині судового рішення не було дано аналіз та оцінка вказаним обставинам, не наведені норми закону, якими керувався суд при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди і відповідно, не прийнято рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення покладається на розсуд суду. В судовому засіданні представник відповідача Державної служби України з питань праці за довіреністю [PERSON] зазначив, що підстав для ухвалення додаткового рішення немає, про що надані письмові заперечення. Третя особа ДП «Черкаський експертно-технічний центр Держпраці» в судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення за таких підстав: статтею 220 частиною 1 пунктом 1 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу (ч.ч. 2, 3, 4 ст. 220 ЦПК). Таким чином, з»ясувавши обставини справи, розглядаючи позовну вимогу [PERSON] про зобов»язання Державну службу України з питань праці відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 150000грн., суд приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення. Так, наказ про звільнення був виданий 11.08.2016р. При цьому, суд враховує, що [PERSON] своєчасно у короткий термін у серпні 2016р. звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених трудових прав. Також, на думку суду, термін вимушеного прогулу, враховуючи час звільнення та час звернення з позовною заявою, - був незначним, що не потребувало додаткових зусиль для забезпечення його життєдіяльності. Крім того, відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази в обґрунтування обставин щодо негативного впливу внаслідок незаконного звільнення з роботи - на його здоров»я та здоров»я його близьких, або приниження честі, гідності та ділової репутації, а також не доведеними є обставини про те, що звільнення, яке відбулось на підставі наказу від 11.08.2016р., призвело до будь-яких моральних страждань позивача чи інших негативних наслідків. Отже, враховуючи норми статті 237-1 КЗпП України, статті 23 ЦК України, роз»яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зобов»язання відповідача відшкодувати моральну шкоду, слід відмовити, про що постановити додаткове рішення. На підставі викладеного та,

Outcome: approved