Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.06.1997 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідач не поважає її як дружину, зловживає алкогольними напоями, в результаті чого між ними виникають сварки, скандали, сторони спільно не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Із вказаних причин сім'я сторін розпалася, шлюб носить формальний характер, перебувати з відповідачем в шлюбі позивач не бажає. Тому вона просить цей шлюб розірвати, вказаних дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та залишити їй прізвище «Угринчук». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених підстав, вона також пояснила, що вони з відповідачем не примирилися в призначений судом строк та наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу по суті не заперечив. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження сторони одружилися 20.06.1997 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №197 (а.с.4). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Частиною ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, з вересня 2016 року проживають окремо, вони не примирилися в призначений судом строк, і позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти цього. При цьому суд бере до уваги положення ч.1 ст.24 СК України, згідно з якими шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому суд приходить до висновку, що подальше збереження вказаного шлюбу суперечитиме інтересам позивача, і даний шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В звязку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дочки сторін [PERSON], суд вважає, що ця вимога заявлена безпідставно. Одночасно суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення проживати з позивачем повнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160, 161 СК України та,

Outcome: partial