overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28 січня 2014 року задоволено позов [PERSON] та визначено останній додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась 25 лютого 2013 року на майно спадкодавця [PERSON], терміном два місяці. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, повернуто до Нововолинського міського суду Волинської області для ухвалення додаткового рішення. У судовому засіданні відповідач [PERSON] стосовно ухвалення додаткового рішення в справі щодо судових витрат, покладається на розгляд суду.. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 229,40 грн. (а.с.1). У відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як передбачено ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення в користь позивача 229,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 08 липня 2020 року позовну заяву\~[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] ,\~ [INFO] (місце проживання: [ADDRESS] ;\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~- [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), зареєстрований 05.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №18. Як вбачається з резолютивної частини рішення суду, не було вирішено питання щодо прізвища позивача після розірвання шлюбу та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду питання повідомлялися належним чином. Згідно ч.1\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати, 3) судом не вирішено питання про судові витрати, 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~ст.430 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, а саме позовну заяву та рішення суду від 08 липня 2020 року, суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь суми судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, підлягає задоволенню, а також вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 15.03.2017 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, судом встановлено, що в даному рішенні не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 15.03.2017 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, то з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.07.2020 (далі Рішення), ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позов задоволено. Рішення не набрало законної сили. 08.07.2020 КП Новоград-Волинської\~міської ради\~«Новоград-Волинськтеплокомуненерго»\~ звернулось до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі з посиланням на те, що в резолютивній частині рішення не вирішено питання про компенсацію судових витрат у сумі 2102 грн. на його користь з [PERSON] .. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Останні складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема проведення експертизи (ст.133 ЦПК України). За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа № 285/1614/20 за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 02.07.2020 рішенням суду позовні вимоги КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» задоволено та стягнено з [PERSON] заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку у розмірі 605 грн. 48 коп. Враховуючи, що при винесенні Рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] 2102 грн., понесених КП Новоград-Волинської\~міської ради\~«Новоград-Волинськтеплокомуненерго»\~судових витрат. Відтак, подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.05.2018 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги позивача задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 02.04.2018 року до їх повноліття. Сторони в судове засідання не прибули. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що при постановленні рішення не визначено питання стосовно стягнення судових витрат з відповідача на користь держави, у звязку з чим виникла необхідність у постановленні додаткового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.06.2018 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги позивача задоволено повністю: змінено розмір аліментів, стягуваних виконавчим листом № 2-1314/09 від 10.09.2009 року, стягуючи з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття 26.01.2022 року. Сторони в судове засідання не прибули. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що при постановленні рішення не визначено питання стосовно стягнення судових витрат з відповідача на користь держави, у звязку з чим виникла необхідність у постановленні додаткового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.05.2015 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги позивача були задоволені частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. 25.06.2015 року позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила виправити описку в рішенні суду, а саме: слід зазначити дату, з якої необхідно стягувати аліменти. В судовому засіданні позивач просила доповнити рішення суду. Відповідач в судове засідання не прибув, судом належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши подану заяву, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З моменту ухвалення рішення суду набуває такої риси, як незмінність. У той же час суду, який ухвалив рішення, надається можливість у чітко визначених законом випадках та процесуальному порядку: доповнити своє рішення (ст. 220 ЦПК України); розяснити його (ст. 221 ЦПК України); внести в нього виправлення (ст. 219 ЦПК України); визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання (ст. 217 ЦПК України). Під описками, допущеними у судовому рішенні, розуміються помилки, зумовлені неправильним написанням слів або цифр. В своїй заяві [PERSON] просить вказати в рішенні суду дату початку стягнення аліментів, трактуючи це, як описку. В той же час рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, повязані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Вивчивши матеріали справи та розглянувши заяву позивача, суд вважає, що в даному випадку слід ухвалити додаткове рішення, оскільки при його винесенні не було зазначено дату, з якої необхідно стягувати аліменти.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.12.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним було задоволено повністю. 22.12.2016 відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду. 22.12.2016 року справа № 285/1725/15-ц була направлена до Апеляційного суду Житомирської області. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04.01.2017 р. вищевказана справа була повернута Новоград-Волинському міськрайонному суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідно до ст. 220 ЦПК України. Сторони в судове засідання не прибули, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Судом встановлено, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.12.2016 року позов заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним було задоволено повністю. Згідно п.4 ч.4 ст.215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначений розподіл судових витрат. У відповідності до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть\~\~участь у справі\~\~ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справах міститься квитанція № 4 від 07.05.2015 р. про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджує факт сплати судового збору позивачем. (а.с.4) Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткового рішення, оскільки під час ухвалення судом рішення від 13.12.2016 року, в резолютивній частині рішення суду не було вирішено питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 травня 2017 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги задоволено частково, договір фінансового лізингу № 004539 від 18.11.2016 року з додатками № 1, 2, 3 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та [PERSON] визнано нікчемним правочином та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на користь [PERSON], сплачені за нікчемним правочином - Договором фінансового лізингу № 004539 від 18.11.2016\~ року грошові кошти в сумі 45 000 грн. 12.06.2017 року справу направлено до Апеляційного суду Житомирської області для розгляду. 06.07.2017 року на адресу суду надійшла ухвала судді Апеляційного суду Житомирської області від 19.06.2017 року про повернення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не прибули, представник [PERSON], [PERSON], надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що при постановленні рішення не вирішено питання стосовно розподілу судових витрат, у звязку з чим виникла необхідність у постановленні додаткового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі\~ст.88 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судових витрат у розмірі: 640 грн. за вимогу немайнового характеру, та 640 грн. за вимогу майнового характеру, всього 1280 грн.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.10.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено частково та з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малотітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак в резолютивній частині не зазначено про негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 220 ч.1 ЦПК України\~суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~ст. 367 цього кодексу. В судове засідання сторони не зявились, однак належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд проводить судове засідання за відсутності сторін. Згідно п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання судових рішень про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відтак суд приходить до переконання про необхідність винесення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.11.2015 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, в задоволенні позовних вимог було відмовлено та попереджено [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що при постановленні рішення в резолютивній його частині відсутній висновок щодо іншої позовної вимоги про призначення опікуна над малолітньою дитиною, у звязку з чим виникла необхідність у постановленні додаткового рішення. Позивач та її представник в судовому засіданні просили призначити опіку над малолітнім онуком позивачки [PERSON]. Представник органу опіки заперечила щодо встановлення опіки, посилаючись на те, що дитина не позбавлена батьківських прав. Відповідачка в судове засідання не прибула, судом повідомлялась про день та час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку слід ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 60, ст. 63 ЦК України, ст. 243 СК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, позбавленою батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки в задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO], було відмовлено, то й в задоволенні іншої вимоги про призначення позивача [PERSON] опікуном над малолітнім онуком теж слід відмовити, оскільки дана вимога є похідною від основної.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.03.2017 (далі - Рішення), ухваленим у справі за вищезазначеними позовами, в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішення набрало законної сили. 26.02.2020 [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі з посиланням на те, що в резолютивній частині рішення не вирішено питання про компенсацію судових витрат у сумі 6 652,80 грн. на його користь з Приватбанку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Останні складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема проведення експертизи (ст.133 ЦПК України). За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Встановлено, що в провадженні суду перебували цивільна справа № 285/2349/15-ц за позовом Приватбанку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільна справа № 285/4268/15-ц за позовом [PERSON] до Приватбанку про розірвання кредитного договору, договору іпотеки, звільнення іпотечного майна з-під застави, які ухвалою суду були об`єднані в одне провадження. Під час розгляду справи представником [PERSON] на спростування правильності проведеного банком розрахунку було заявлено клопотання про проведення фінансово-економічної експертизи, за проведення якої ним було сплачено кошти в сумі 6 652,8 грн. Зазначене підтверджується актом здачі-приймання висновку судового експерта № 278/16-45, складеним 30.09.2016 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. З урахуванням висновків судово-економічної експертизи № 278/16-45 у задоволенні позовних вимог Приватбанку було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи, що при винесенні Рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з Приватбанку 6 652,8 грн., понесених [PERSON] на проведення експертизи. Відтак, подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.11.2016 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги було задоволено повністю: визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частці кожному на квартиру та визнано право власності на житловий будинок за неповнолітньою [PERSON], також вирішено питання щодо стягнення судового збору з [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури в сумі по 1 811 грн. з кожного. 16.12.2016 року на адресу суду надійшла заява від керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури про винесення додаткового рішення по справі, оскільки при винесенні останнього не повністю вирішено питання про судові витрати, а саме: замість стягнення судового збору на повну суму в 5 000 грн. за двома платіжними дорученнями, стягнуто лише 3 622 грн. (по 1 811 грн. з кожного). Сторони в судове засідання не прибули. Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що при постановленні рішення в резолютивній його частині не повністю визначено питання стосовно стягнення судового збору з відповідачів на користь органів прокуратури, у зв'язку з чим виникла необхідність у постановленні додаткового рішення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява керівника прокуратури про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved