Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 13.11.2004 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що між сторонами існують значні розбіжності в інтересах, поглядах на життя. Впродовж тривалого часу між ними виникали суперечки та непорозуміння, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати та залишити їй прізвище набуте при реєстрації шлюбу, «Оліградська», а також зазначити про проживання вказаного сина із нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, 09.06.2021 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не з`явився, 01.06.2021 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 17). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] сторони одружилися 13.11.2004 року. Шлюб зареєстровано Княждвірською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 (а. с. 4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Поряд з тим, згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін - [PERSON] з позивачем слід відмовити, оскільки він вже досяг вказаного віку і самостійно визначає своє місце проживання. На підставі ст.ст. 104, 110, 112,113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial