Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 27.12.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №28.4/СК-108.06.2 (далі - Договір), згідно умов якого позивач надав третій особі [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 850000 доларів США з відсотковою ставкою 15,0 % річних строком користування до 27.12.2009 року. Третя особа зобов'язався сплачувати кредит та проценти за користування ним у порядку та терміни, встановлені Договором, а також, у разі порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, останній зобов'язався сплачувати позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки. Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за Договором, внаслідок чого, станом на 04.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 492748,46 доларів США, з яких: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 52773,48 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 127013,06 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року); 23163,66 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року). В забезпечення виконання третьою особою кредитних зобов'язань, між позивачем і відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки (далі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого було передано в іпотеку належне відповідачу нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (з 1-1 по 1-20, V) на мансардному поверсі будинку літ. А з навісом літ. «а1», загальною площею 403,90 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки третя особа своїх зобов'язань по поверненню кредиту, відсотків та інших платежів за користування ним належним чином не виконав, позивач набув право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у вказаний в позові спосіб, враховуючи положення діючого ЦК України та Закону України «Про іпотеку». Представник позивача в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, тому визнає причини його неявки неповажними та вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників цивільного процесу на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №28.4/СК-108.06.2 (далі - Договір), згідно умов якого банк надав третій особі [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 850000 доларів США з відсотковою ставкою 15,0% річних (а.с. 9-11). Пункт 3 Договору вказує на те, що забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором, є іпотека нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору про внесення змін до Кредитного договору №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року, ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] домовились внести зміни в п.1.3 Кредитного договору №77.2/СЖ-113.08.2 від 11.04.2008 року, виклавши п. 1.3 Кредитного договору в наступній редакції: «1.3. Процентна ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 17 процентів річних» (а.с. 11). Відповідно до пп.пп. 4.1, 4.2 п. 4 Договору, третя особа зобов'язався забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів на рахунок, вказаний у п. 1.2 цього Договору, не пізніше 27.12.2009 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного/депозитного рахунку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 27.12.2009 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу банку або безготівкового перерахування свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у п. 1.4 цього Договору. У разі, якщо день сплати процентів співпадає з вихідним (святковим, неробочим) днем, сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем. Згідно з пп. 4.5 Договору, за порушення строків повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки ц розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п.1.3 цього Договору, від суми простроченого платежу. Крім того, судом встановлено, що 27.12.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до умов якого для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку іпотекодержателю ПАТ «Родовід Банк» належні йому на праві власності нежитлові приміщення (з 1-1 по 1-20, V), на мансардному поверсі будинку літ. А з навісом літ. «а1», загальною площею 403,90 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (далі - предмет іпотеки) (а.с. 12-14). За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки встановлена в розмірі 1827000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення Іпотечного договору складає 9226350 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04.01.2017 року третя особа [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року не виконав належним чином. Так, загальний розмір заборгованості становить 492748,46 доларів США, з яких: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 52773,48 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року); 127013,06 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року); 23163,66 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року) (а.с. 21). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В силу вимог ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч.2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема іпотекодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. З урахуванням ціни позову, а також того, що ухвалою суду від 23.02.2017 року сплату судового збору ПАТ «Родовід Банк» було відстрочено до моменту ухвалення рішення по справі, та позовні вимоги задовольняються судом, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в максимальному розмірі, встановленому ЗУ «Про судовий збір» для фізичних осіб за подання позовної вимоги майного характеру, що становить 8000 грн.

Outcome: approved