Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Миронівський хлібопродукт» про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 20.01.2014 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 011/1101/73/191090, за яким останній отримав кредит в сумі 35000,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.01.2014 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] було укладено договір застави, згідно якого передано в заставу банку рухоме майно: Renault Master, 2012 року випуску, № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Після укладення договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 21.01.2014 року було внесено відповідний запис - реєстраційний номер обтяження 14133023. Крім того, позивач уклав з [PERSON] договір поруки, відповідно до якого став солідарно зобов'язаною особою позичальника. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.04.2015 року стягнуто 255308,72 грн. 04.06.2015 року за згоди банку був укладений попередній договір купівлі-продажу даної земельної ділянки з метою врегулювання боргових зобов'язань позичальника, що є підтвердженням того, що суми, отриманої від продажу 260000,00 грн. не вистачає для погашення заборгованості [PERSON] перед банком, а також того, що ця сума не перевищує ринкової вартості заставного майна (220966,00 грн). Постановами відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції накладено арешт на рухоме майно, що належить боржнику. Позивач, вважає, що вищевказаними постановами про арешт майна боржника порушено його права, як заставодержателя за договорами іпотеки. Просить суд звільнити з-під арешту рухоме майно: автомобіль марки Renault Master, 2012 року випуску, № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], яке перебуває у заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно з договором застави транспортних засобів від 20.01.2014 року, реєстраційний № 132». Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача Онищук С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20.01.2014 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 011/1101/73/191090, за яким останній отримав кредит в сумі 35000,00 грн. (а.с. 4-9). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.01.2014 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] було укладено договір застави, згідно якого передано в заставу банку рухоме майно: Renault Master, 2012 року випуску, № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] (10-13). Після укладення договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 21.01.2014 року було внесено відповідний запис - реєстраційний номер обтяження 14133023 (а.с. 23, 24). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.04.2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з фізичної особи - підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 011/1101/1991090 від 20.01.2014 року в розмірі 255308,72 грн. 04.06.2015 року за згоди банку був укладений попередній договір купівлі-продажу даної земельної ділянки з метою врегулювання боргових зобов'язань позичальника, що є підтвердженням того, що суми, отриманої від продажу 260000,00 грн. не вистачає для погашення заборгованості [PERSON] перед банком, а також того, що ця сума не перевищує ринкової вартості заставного майна (220966,00 грн) (а.с. 22). Постановами відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції накладено арешт на рухоме майно, що належить боржнику (а.с. 23, 24). Ст. 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Ст. 16 цього Закону передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Як вбачається зі змісту ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 54 вищезазначеного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та звільнити з-під арешту рухоме майно: автомобіль марки Renault Master, 2012 року випуску, № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], яке перебуває у заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно з договором застави транспортних засобів від 20.01.2014 року, реєстраційний № 132.

Outcome: approved