Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08.12.2017 року позов [PERSON] до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва про визнання наказу про відсторонення від виконання службових обов'язків незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено. Скасовано п. 3 Наказу № 114 від 19 липня 2016 року Олександрівської клінічної лікарні м. Києва «Про створення комісії щодо роботи урологічної служби Олексанрівської клінічної лікарні міста Києва» «На момент роботи комісії відсторонити від посадових обов'язків [PERSON] - завідувача відділенням (директора центру), лікаря - уролога консультативної поліклініки (спецкошти), лікаря - уролога операційного блоку урології (0.25 ставки) Лікарні». Вирішено поновити [PERSON] на посаді завідувача відділенням (директора центру), лікаря - уролога консультативної поліклініки (спецкошти), лікаря - уролога операційного блоку урології (0.25 ставки) Олексанрівської клінічної лікарні міста Києва з 14.07.2016 року; стягнути з Олександрівської клінічної лікарні міста Києва (м. Київ, вул. Шовковична, 39/1, ідентифікаційний код 01994095) на користь [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2016 р. по 30.12.2016 року включно в сумі 35 448 грн. 00 коп. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання. В судове засідання учасники процесу не з'явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 01.03.2018 року [PERSON] через свого представника звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення для зазначення в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць на користь [PERSON], точної грошової суми, присудженої до стягнення, додатково вказавши в резулятивній частині рішення суму у розмірі 6 498 (шість тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 80 коп. Згідно з приписами ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Як убачається з матеріалів справи, позивач просив, зокрема, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць. Проте, судом в резулятивній частині рішення не було зазначено точної грошової суми, присудженої до стягнення [PERSON] в межах суми стягнення за один місяць. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення [PERSON] слід задовольнити, зазначивши в резолютивній частині рішення наступне: «рішення в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6 498 (шість тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 80 коп. допустити до негайного виконання». На підставі зазначеного,

Outcome: approved