Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 22 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 1.0492 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . У судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування зазначила, що [INFO] в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1.0492 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 6325785500:02:002:0606, розташована на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯД № 020852 від 17 січня 2008 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010870400024. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку вона заповіла їй. Її батько [PERSON] та його брат [PERSON] , сини померлої [PERSON] , відмовилась від прийняття спадщини. Про даний заповіт та земельну ділянку належну її бабусі їй не було відомо, але перебираючи бабусині особисті речі, документи нею був знайдений заповіт складений на її ім`я та державний акт на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої 20 липня 2020 року було заведено спадкову справу, але постановою приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено в зв`язку з тим, що пропущений шестимісячний строк звернення з заявою та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Зазначене змушує її звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача: Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви посвідчені секретарем сільської ради про розгляд справи за своєї відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , відмовилися на користь [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 04 серпня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 серпня 2020 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Представник відповідача: Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися надали до суду письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , відмовилися на користь [PERSON] . Окрім того за клопотанням представника позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів та інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Суд, вислухавши позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожана особа має право на судовий захист. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту серії ЯД № 020852 від 17 січня 2008 року належить земельна ділянка площею 1.0492 га, кадастровий номер 6325785500:02:002:0606, цільове призначення ведення особистого селянського господарства, розташована на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть ( серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області 13 лютого 2018 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеної вище земельної ділянки. Відповідно до складеного заповіту, посвідченого секретарем Новомиколаївської сільської ради 22 липня 2016 року, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, площею 1.0492 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 6325785500:02:002:0606, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯД № 020852 від 17 січня 2008 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010870400024 позивачу [PERSON] (а.с.8). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру щодо заповітів/спадкових договорів зазначений заповіт є чинним (а.с.60). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 614534400 від 28 серпня 2020 року, приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М. 20 липня 2020 року заведено спадкову справу на спадкодавця [PERSON] , померлу [INFO] , номер у спадковому реєстрі 66135620, номер у нотаріуса 98/2020 (а.с.59). Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 липня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з порушенням встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.17). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Згідно п.п.10,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом та що лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження з позовом про визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Згідно положень ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. За правилами ст.1233 Цивільного кодексу України- заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб згідно положень ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінівши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну праврву оцінку , також Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог, викладених в позові про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджено належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, у зв`язку з чим позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved