Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Садівницьке товариство «Лісова поляна - 2», звернулось в суд із позовом до [PERSON], просить позбавити її права власності на земельну ділянку № [NUMBER], що знаходиться на території СТ «Лісова поляна - 2» в примусовому порядку на користь садівницького товариства, мотивуючи в основному тим, що дана земельна ділянка, площею 0,0548 га, призначена для ведення садівництва, знаходиться на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, перебуває на праві приватної власності у відповідачки на підставі Державного акту серії IІІ - ЛВ № 012073 від 09.02.1995 року, між тим з 1999 року внески до СТ «Лісова поляна-2», як і податок за землю не сплачує, земельну ділянку не використовує і не обробляє, просить задоволити позов. Представник позивача [PERSON] в суді позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, крім цього пояснила, що відповідачка з 1999 року земельною ділянкою, яка перебуває у її власності, не цікавиться взагалі, а отже така їй не потрібна, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належно, причини неявки суд не повідомила (а.с. 36, 43, 45). Представник третьої особи - Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 42). Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до Листа Відділу АДР України у Львівській області № 587 від 30.01.2015 р. (а.с. 41), [PERSON] зареєстрована [ADDRESS]. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини, визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить переконання про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. За положеннями ст.3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з копій статуту (а.с. 15 - 18), довідки АБ №701216 (а.с. 31), Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 001777 (а.с. 32 - 35), Садівницьке товариство «Лісова поляна - 2» є юридичною особою, має у постійному користуванні 0, 9084 га землі згідно з планом землекористування для господарських цілей, його місцезнаходження на території Керницької сільської ради в с. Велика Калинка Городоцького району Львівської області. Із долучених до позову копій протоколу установчих зборів товариства «Лісова поляна - 2» (а.с. 6), списку членів товариства від 16.07.1994 року (а.с. 7 - 10) видно, що [PERSON] зараховано у список членів кооперативно-садового товариства «Лісова-поляна - 2» та їй безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку пл. 0,0548 га, що на х. Калинка Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області. Відповідно до Державного акту серії IІІ - ЛВ № 012073 від 09.02.1995 року (а.с. 5), на підставі рішення Керницької сільської Ради народних депутатів №19 від 15.07.1994 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, пл. 0,0548 га, призначеної для ведення садівництва. З пояснень представника позивача в суді, долучених до позову копій таблиці сплати членських внесків СТ «Лісова поляна - 2», протоколу установчих зборів товариства №2 та протоколу засідання ради товариства №3 від 08.05.2014р. (а.с.19 - 20) видно, що [PERSON], будучи членом товариства та маючи у власності земельну ділянку пл.0,0548 га, призначену для ведення садівництва, всупереч статуту товариства, Земельного кодексу України, з 1999 року внески до СТ «Лісова поляна-2», так як і податок за землю не сплачує, земельною ділянкою не користується, Радою товариства 08.05.2014р. прийнято рішення, яке затверджено установчими зборами, про виключення [PERSON] з членів СТ «Лісова поляна - 2» та звернення до суду з відповідним позовом про припинення права власності відповідачки на належну йому земельну ділянку. Відповідно до вимог ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу та інших законів, що видаються відповідно до них. Так, за положенням статті 378 Цивільного кодексу України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Підставами припинення права власності на земельну ділянку відповідно до ст. 140 ЗК України є : добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку у разі: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; конфіскації земельної ділянки; примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Жодної з вище перелічених підстав для припинення права власності чи примусового припинення [PERSON] прав на земельну ділянку, представником позивача не наведено та в суді не здобуто. Більше того, приписів чи будь-яких інших вказівок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, щодо встановлення та відповідно усунення [PERSON] допущених порушень земельного законодавства, у справі не має. Відмовляючи у позові СТ «Лісова-поляна - 2», суд враховує також ту обставину, що садівницьке товариство не є власником земельної ділянки, пл.0,9084 га, призначеної для господарських цілей, а на підставі рішення І-ї сесії ІІ-го демократичного скликання Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області №19 від 15.07.1994 року, дана земельна ділянка надана садівницькому товариству у постійне користування. Окрім цього, звернення до суду із позовом про позбавлення власника права власності на земельну ділянку на користь іншої особи з подальшою її передачею у власність третій особі, як про це просить позивач, чинним законодавством України, не передбачено. Позивачем не подано жодних доказів, які б згідно чинного законодавства свідчили про порушення [PERSON] земельного законодавства, а відтак підстав до задоволення позову із заявлених Садівницьким товариством у заяві та наведених представником в суді мотивів, суд не вбачає.

Outcome: dismissed