Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 19.05.2020 року [PERSON] звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяв про прийняття спадщини. Розпорядженням виконуючого обов`язки голови Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. №25 від 22.05.2020 року цивільна справа №289/767/20 передана на розгляд до Малинського районного суду Житомирської області, як до найбільш територіально наближеного. 29.05.2020 року був проведений автоматизований розподіл судової справи №289/767/20, за результатами якого дана справа передана на розгляд судді Ярмоленку В.В. Отже, предметом позову є визначення [PERSON] додаткового строку, тривалістю два місяці, для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою позовної заяви є те, що [INFO] в м. Радомишль Житомирської області померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] у Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області за заявою [PERSON] була відкрита спадкова справа №41/1999. Як наслідок, [PERSON] 25.02.1999 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке було видано Свідоцтво складається з грошових внесків з належними процентами, компенсаціями, індексаціями та всіма нарахуваннями, що зберігаються в Радомишльському відділенні Ощадного банку України на особових рахунках померлої; іменної акції ВАТ «Київський ЦУМ», номінальною вартістю 1 грн. 05 коп., з належними процентами, компенсаціями, індексаціями та всіма нарахуваннями, належної померлій на підставі витягу з реєстру акціонера від 1998 року, виданого ТОВ «Претор-реєстратор» м. Київ. [INFO] в м. Канів Черкаської області померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої на підставі заяви [PERSON] Радомишльською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №18/2000. Як наслідок, 26.12.2003 року завідувачем нотаріальної контори на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке видане дане Свідоцтво складається з іменної акції, номінальною вартістю 1 грн. 05 коп. ВАТ «Київський ЦУМ», що належала померлій на підставі сертифікату іменних акцій від 2002 року, виданої ТОВ «Прем-реєстратор». Позивач вважає, що Свідоцтво про право власності за заповітом, яке видане на ім`я [PERSON] було помилково оформлено нотаріусом. Після смерті [PERSON] залишилося інше майно, зокрема, грошові внески, право на земельну частку (пай) та інше. На звернення [PERSON] нотаріус проінформував позивача щодо обов`язковості подання ним рішення суду з визначеним додатковим строком для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , з метою реалізації своїх спадкових прав. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяв про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та баби [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Радомишльської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У ході судового розгляду справи до суду надійшла заява за підписом міського голови Володимира Тетерського, в якій останній просив проводити розгляд справи без участі представника органу місцевого самоврядування на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача Кичкирівського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Свою позицію щодо позову [PERSON] виконуюча обов`язки старости [PERSON] висловила у відзиві, в якому зазначила, що Брусилівським районним судом Житомирської області розглядається цивільна справа №289/1410/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Кичкирівської сільської ради, [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Камінська Л.В., Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, перерозподіл спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Підставами звернення [PERSON] до Брусилівського районного суду Житомирської області та Малинського районного суду Житомирської області є оспорювання позивачем, який вважає себе належним спадкоємцем на спадкове майно [PERSON] , спадкових прав інших осіб, зокрема, [PERSON] , якій було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкове майно згідно якого складається з житлового будинку та земельної ділянки в с. Кичкирі Радомишльського району. Разом з цим, жодних доказів щодо наявності перешкод для своєчасного оформлення спадщини після смерті матері та баби позивачем не надано. Виходячи з того, що з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлою бабою [PERSON] , [PERSON] звернувся лише у 2016 році, то в.о. старости вважає, що рішення суду 2016 року це також спроба позивача вплинути на строки для оформлення спадщини. Разом з цим, в період з 2016 року позивач не звертався з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальних органів. Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є процесуальним зловживанням зі сторони [PERSON] з метою посилення своєї позиції у справі №289/1410/16-ц, яка перебуває на розгляді Брусилівського районного суду. Представник третьої особи Радомишльської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився. У ході судового розгляду справи до суду надійшла заява за підписом завідувача нотаріальної контори Оксани Капранчук, в якій остання просила проводити розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи Житомирського обласного державного нотаріального архіву Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У ході судового розгляду справи завідувач архівом Предаченко М.Л. подав заяву про розгляд справи без участі представника установи. Третя особа приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінська Л.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] (дружина померлого [PERSON] ), яка залучена до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача згідно ухвали суду від 21.10.2020 року, в судове засідання не з`явилася. Разом з цим, в судове засідання з`явився представник [PERSON] адвокат Чертков В.О., який представляє інтереси третьої особи на підставі ордеру серії АМ від 03.12.2020 року. Свою позицію щодо позову [PERSON] [PERSON] висловила у письмових поясненнях, наданих суду 05.11.2020 року. Адвокат Чертков В.О. дану позицію підтримав та просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, виходячи з наступного. Так, на розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №289/1410/16-ц. Позовні вимоги за позовом у справі №289/1410/16-ц та у справі №289/767/20, яка перебуває на розгляді Малинського районного суду Житомирської області, є різними, однак підстави тотожними. Щодо смерті [PERSON] позивачу було відомо ще 1997 року, посилання [PERSON] на неможливість підтвердити свої родинні відносини є безпідставними, оскільки фактично не є перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, доказів неможливості своєчасного оформлення спадщини позивачем не надано. Стосовно спірного заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] пояснює, що у 1994 році [PERSON] проживала разом з нею та її чоловіком [PERSON] , які разом здійснювали догляд за [PERSON] , оскільки остання потребувала сторонньої допомоги. На заповіті, який складений [PERSON] 20.02.1993 року на користь [PERSON] та посвідчений секретарем Кичкирівської сільської ради Радомишльського району за №19 є відмітка щодо того, що на день смерті заповідача даний документ не змінений та не скасований. Після смерті [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] був оформлений на [PERSON] . На даний час за даною адресою побудоване нове домоволодіння у зв`язку з аварійним станом попереднього будинку, належного за життя [PERSON] . Щодо наявності у [PERSON] за життя права на земельну частку (пай) про яке зазначає [PERSON] у своїй позовній заяві, [PERSON] пояснює, що в списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Світанок» в с. Кичкирі Радомишльського району [PERSON] не значиться, а тому відомості, зазначені позивачем у заяві не відповідають дійсності. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає\~до задоволення. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [INFO] в м. Радомишль Житомирської області померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть№135 (а.с.6) та свідоцтво про народження [PERSON] , згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно. На виконання ухвали Малинського районного суду від 22.09.2020 року Житомирським обласним державним нотаріальним архівом надана копія спадкової справи №41/1999 до майна померлої [PERSON] , заведеної 25.02.1999 року Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області на підставі заяви [PERSON] від 25.02.1999 року (а.с.119-132). З даної спадкової справи вбачається, що на підставі поданих заявником документів, а саме: свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть [PERSON] та виписки з Реєстру акціонерів №7020083 державним нотаріусом Ліпііним М.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за №2-97. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з грошових внесків з належними процентами, компенсаціями, індексаціями та всіма нарахуваннями, що зберігаються в Радомишльському відділенні Ощадного банку України на особових рахунках померлої; іменної акції ВАТ «Київський ЦУМ», номінальною вартістю 1 грн. 05 коп., з належними процентами, компенсаціями, індексаціями та всіма нарахуваннями, належної померлій на підставі витягу з реєстру акціонера від 1998 року, виданого ТОВ «Претор-реєстратор» м. Київ. [INFO] в м. Канів Черкаської області померла баба позивача [PERSON] , про що свідчить запис акта про смерть №95 від 14.04.1997 року, виданий начальником відділу реєстрації актів громадянського стану. Згідно даного документу місце проживання померлої значиться, як с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області (а.с.7). З Витягу зі Спадкового реєстру індексний номер 42479430 від 16.12.2015 року вбачається, що за життя [PERSON] склала три заповіти, а саме: перший 29.10.1970 року, посвідчений у Кичкирівській сільській раді Радомишльського району, номер у Спадковому реєстрі 40199753; другий 20.02.1993 року, посвідчений у Кичкирівській сільській раді Радомишльського району, номер у Спадковому реєстрі 40216578 та третій 06.10.1994 року, посвідчений у Лутівській сільській раді Радомишльського району Житомирської області, номер у Спадковому реєстрі 39704460 (а.с.10-11). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно. На виконання ухвали Малинського районного суду від 22.09.2020 року Житомирським обласним державним нотаріальним архівом надана копія спадкової справи №18/2000 до майна померлої [PERSON] , заведеної 26.01.2000 року Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області на підставі заяви [PERSON] від 26.01.2000 року (а.с.93-118). З даної спадкової справи вбачається, що 20.02.1993 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кичкирівської сільської ради Радомишльського району та зареєстрований в реєстрі за №19, на користь [PERSON] , з якого слідує, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право [PERSON] заповідає [PERSON] (а.с.99). На підставі актового запису про смерть [PERSON] ; довідки виконкому Кичкирівської сільської ради №4 від 26.01.2000 року, згідно якої [PERSON] на день смерті була зареєстрована в с. Кичкирі Радомишльського району; заповіту; свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS] №323 від 24.06.1999 року, виданого на ім`я [PERSON] ; довідки-характеристики №532 від 20.07.1999 року Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації; довідки виконкому Кичкирівської сільської ради народних депутатів №2 від 22.04.1999 року, згідно якої померла [PERSON] залишила заповіт на користь [PERSON] за №19 від 20.02.1993 року та останній прийняв спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном (проводив штучний ремонт будинку, обробляв земельну ділянку) завідувачем нотаріальної контори [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за №1-2339 (а.с.107). Спадкове майно, на яке видане дане Свідоцтво складається з іменної акції, номінальною вартістю 1 грн. 05 коп. ВАТ «Київський ЦУМ», що належала померлій на підставі сертифікату іменних акцій від 2002 року, виданої ТОВ «Прем-реєстратор». 26.01.2000 року державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Ліпііним М.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.201). Спадщина, на яку видане дане Свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься лист [PERSON] №117 від 22.12.1999 року, з якого вбачається, що будучи приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу, останній звертався до завідуючого Канівським ЗАГС з метою отримання копії актового запису про смерть [PERSON] (а.с.200). 30.08.2016 року Радомишльським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення у цивільній справі №289/455/16-ц за позовом [PERSON] , заінтересована особа: Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області про встановлення факту родинних відносин. Даним рішенням встановлено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Канів Черкаської області була і є рідною матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Радомишль Житомирської області та була і є рідною бабою [PERSON] , 1961 року народження, а останній відповідно був і є рідним внуком останньої (а.с.9). Також на розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №289/1410/16-ц за позовом [PERSON] до Кичкирівської сільської ради Радомишльського району, [PERSON] , треті особи: Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Камінська Л.В. про визнання недійсними виданих свідоцтв про право на спадщину за заповітом, перерозподіл спадщини та визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Лутівської сільської ради Радомишльського району, [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Предметом позовних вимог [PERSON] у даній справі є визнання недійсними виданих свідоцтв на право на спадщину за заповітом, перерозподіл спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яке вона заповідала своєму сину [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 20.02.1993 року секретарем Лутівської сільської ради Радомишльського району, який в свою чергу скасовує попередній заповіт [PERSON] , посвідчений 20.02.1993 року секретарем Кичкирівської сільської ради Радомишльського району, згідно якого вона заповіла все своє майно [PERSON] , спадщину після смерті якого, в тому числі з майном померлої [PERSON] , оформила на себе [PERSON] (а.с.161-163). Предметом зустрічного позову [PERSON] є визнання заповіту недійсним, яким [PERSON] заповіла все своє майно сину [PERSON] . Ухвалою суду від 29.05.2019 року зупинено провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення, згідно якого доручено допитати [PERSON] (а.с.118). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутність такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові. Законодавчі обмеження переліку способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Порушені цивільні права чи інтереси підлягають судовому захисту також у спосіб, не передбачений законом або договором, зокрема\~ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Пунктом 2\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~№ 7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Звертаючись до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до Радомишльської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Камінської Л.В. та Житомирського обласного державного нотаріального архіву, Бойко В.М. просив визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяв про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та баби [PERSON] . Інших позовних вимог [PERSON] не заявляв. При цьому суд враховує, що на розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №289/1410/16-ц за позовом [PERSON] до Кичкирівської сільської ради Радомишльського району, [PERSON] , в якому останній просить суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, що видані нотаріальними органами на ім`я [PERSON] на майно, яке перейшло їй від [PERSON] і яке останній отримав згідно заповіту, складеного бабою позивача [PERSON] ; визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, яке за життя належало його бабі [PERSON] , зокрема, на житловий будинок та земельні ділянки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на момент смерті матері позивача [PERSON] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачем 25.02.1999 року була подана заява до Радомишльської нотаріальної контори Житомирської області та отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на момент смерті баби позивача [PERSON] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З такою заявою до суду [PERSON] не звертався. \~Відповідно до\~ст. 1272 ч. 3 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №3, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року (справа №717/1796/16-ц) зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що свідчить про відсутність спору про право. [PERSON] померла [INFO] , шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 13.10.1997 року. \~\~Позивач не пояснив суду, чому заяву про прийняття спадщини не подав чи не надіслав поштою до нотаріальних органів у визначений строк та чому звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини аж у травні 2020 року. При цьому в матеріалах справи міститься лист [PERSON] з проханням видати йому копію актового запису про смерть [PERSON] , датований 22.12.1999 року, що свідчить про обізнаність позивача з фактом смерті [PERSON] . Таким чином матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач був позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права після смерті його матері та баби. Крім того, суд зазначає, що позов [PERSON] про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зачіпає права спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . У зв`язку з цим належним відповідачем у даному спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Лише за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна позиція висловлена і в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року (справа №140/871/16-ц).\~\~\~\~\~\~\~\~ Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. В постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Отже, належним відповідачем у справі за позовом [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини має бути обов`язково особа, яка прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи той факт, що така особа померла, то у даному випадку це її спадкоємець дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . \~Клопотань позивачем щодо залучення в якості відповідача спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та в подальшому, [PERSON] , суду не заявлялось. Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, які вказують, що\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав на час звернення до суду, не надав доказів на підтвердження тих обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, обрав невірний спосіб захисту права з урахуванням тих обставин, про які зазначив під час розгляду справи, тож підстав для задоволення позову суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed