Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01.11.2007 року її чоловік [PERSON] уклав договір страхування життя із закритим акціонерним товариством Страхова компанія «Страхові традиції - Життя», яке в подальшому реорганізовано в приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ЗЕНІТ». На виконання договору він протягом трьох років сплачував страховий платіж в еквіваленті по 500 доларів США. [INFO] чоловік помер, що є страховим випадком, при настанні якого передбачена виплата 50% страхової суми, тобто 45 653,64 гривень. 26.03.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення виплати, проте станом на 29.01.2021 року виплата не проведена, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних від суми заборгованості, інфляційні втрати на загальну суму 6 183,77 гривень. Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 29 січня 2021 року. 01 лютого 2021 року у справі відкрито провадження, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу матеріали позову скеровані за місцем реєстрації юридичної особи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01 листопада 2007 між [PERSON] , [INFO] , та ЗАТ Страхова компанія «Страхові традиції - Життя» був укладений договір страхування життя № 007010 на строк 19 років зі сплатою щорічних внесків в розмірі 500 доларів США, який набув чинності з дня наступного за днем надходження першого страхового внеску (01.11.2007 року). Згідно умов договору: - страховим випадком є зокрема смерть в період дії договору. При настанні якого вигодонабувачу здійснюється страхова виплата в розмірі 50% страхової суми, яка становить 3 375,50 доларів США. - вигодонабувачем у випадку смерті є спадкоємці. - при настанні події, що має ознаки страхового випадку, вигодонабувач зобов`язаний подати заяву. На підставі заяви та необхідних документів у термін до 30 календарних днів з дня одержання всіх необхідних документів Страховик складає страховий Акт. В Акті Страховик зазначає рішення щодо визнання події, яка відбулась, страховим випадком та виплати страхової суми або невизнання події страховим випадком. Протягом 15 календарних днів з дня складання Акту Страховик здійснює виплату або повідомляє вигодонабувачу в письмовій формі обґрунтовані причини відмови. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . За матеріалами спадкової справи позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину. 26 березня 2020 року позивачем подано відповідачу заяву про здійснення страхової виплати. Страхова виплата відповідачем не проведена. Відповідно до листа Нацкомфінпослуг від 18.08.2016 № 5385/13-12, розпорядженням Нацкомфінпослуг від 29.03.2016 № 643 анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ПрАТ «СК Зеніт» та виключено з Державного реєстру фінансових установ. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню. Статтею 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 Закону страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 8 Закону визначено, що, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. В силу ст.9 Закону страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету). Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону). Судом встановлено, що договір страхування життя №007010 від 01.11.2007 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Страхові традиції - Життя», набув чинності 01.11.2007 року після сплати [PERSON] першого страхового внеску 31.10.2007 року. Доказів порушення [PERSON] умов договору щодо порядку та розміру сплати страхових внесків відповідачем суду не надано. Після смерті [PERSON] в період дії договору страхування право на отримання страхової виплати отримала позивач [PERSON] як спадкоємець за законом. За змістом договору розмір страхової виплати становить 50% від страхової суми 3 375,50 доларів США., тобто 45 653,64 гривень. Позивач [PERSON] виконала вимогу Закону про подання заяви про повідомлення про страховий випадок та страхову виплату. Невиконання відповідачем обов`язку по складанню страхового акту у визначені договором строки не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на отримання страхової виплати в судовому порядку. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхової виплати в розмірі 45 653,64 гривень. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як договірних зобов`язань на них поширюється дія ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, а також перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що у зв`язку з наявністю заборгованості по виконанню зобов`язань, з відповідача також підлягає стягненню на підставі ст. 625 ЦК України пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми прострочення за кожен день порушення зобов`язання в сумі 4 060,91 гривень, 3% річних від суми заборгованості в розмірі 976,97 гривень, а також інфляційні втрати в сумі 1 145,89 гривень, а всього 6 183,77 гривень. Щодо судових витрат Відповідно до закріплених у ст. 141 ЦПК України правил розподілу судових витрат, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 гривень. Крім того, на підставі ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 гривень.

Outcome: approved