Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. Позивач [PERSON] звернувся 23.06.2021 до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування (а.с.1-28). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який належав померлому на підставі Договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1975 року та Акту про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 18 лютого 1986 року. Однак, правовстановлюючого документу померлий не отримав. Зазначає, що він та відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , однак в нотаріальній конторі не мають можливості оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. На підтвердження долучає копію Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 червня 2021 року. За таких обставин, з посиланням на відповідні правові норми, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його батька - [PERSON] , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви, клопотання учасників справи інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2021 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19 серпня 2021 року (а.с.30). За клопотанням позивача підготовче засідання у справі відкладено на 08 вересня 2021 року (а.с. 34-35). 01 вересня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про закриття провадження у справі, в частині, що стосується позовних вимог щодо [PERSON] , у зв`язку із смертю останньої. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] . У підготовче засідання позивач не прибув, однак скерував до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглядати справу без його участі (а.с.23). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не прибула, однак в матеріалах справи міститься її заява у якій вона визнала позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яке залишилося після смерті батька [PERSON] , вказавши на те, що від прийняття спадщини відмовляється на користь брата. Просила суд справу розглянути без її участі (а.с.26). Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області 13 травня 2011 року, [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 32 (а.с.20). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бабинською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області 02 листопада 1968 року, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 18. Крім того, батьком останнього записаний [PERSON] (а. с. 11). Згідно даних довідки №425, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецької області 08.06.2021, [PERSON] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] з 24.12.2001 по день смерті [INFO] (а.с.10). Суду надано копію Договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1975 року, посвідченого нотаріусом Троянською М.М., згідно якого [PERSON] , придбав у [PERSON] недобудований будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Згідно даних Акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального господарства від 18 лютого 1986 року, [PERSON] було завершено будівництво за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до даних технічного паспорту на будинок та довідки-характеристики Кіцманського БТІ №159 а від 07 червня 2021 року встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку під літ. А-І, загальною площею 48,10 кв.м., житловою - 29,00 кв. м.; літня кухня під літ. Б; гараж під літ. В; вбиральня під літ. Г; сарай під літ. Д; навіс під літ Е; комора під літ Ж; огорожа № 1-2; колодязь №3(а.с. 15-19,21). Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 17 червня 2021 року становить 129 874 гривень 00 копійок, згідно даних висновку про вартість майна, виданого експертом-оцінювачем [PERSON] (а.с.22). Крім того, суду надано копію Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №72/02-31 від 12 червня 2021 року, яка постановлена приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В., згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку із тим, що спадкоємцем не подано правовстановлюючих документів на майно (а.с.8). Крім того, нотаріусом зареєстровано 12.06.2021 спадкову справу під номером у спадковому реєстрі № 66/2021, що також підтверджено і відповіддю, наданою на запит суду, державним нотаріусом Беженар А.М. 06 липня 2021 року (а.с.9, 32-33). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ст. 1261 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, а спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (стаття 1274 ЦК України). Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 5 серпня 1992 р. №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»). Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992р., при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.92р., на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Таким чином по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Враховуючи вищезазначені норми Закону, а також те що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, за законом, після смерті його батька [PERSON] , який [INFO] ,беручи до уваги при цьому те, що спадкове майно - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1986 році, тобто до 05.08.1992 року, та належав померлому, а відповідач [PERSON] (дочка померлого) відмовилася від спадкування за законом, визнала позов, тобто не претендує на спадкове майно,враховуючи при цьому те, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] й відповідно сторонами докази на підтвердження їх існування суду не надано, суд вважає, що, на підставі відповідних доказів, враховуючи визнання позову відповідачем, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За таких обставин, позивач спадщину прийняв, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок, який належав померлому [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права (зважаючи на наявність Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії), в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, беручи наявність відповідні положення Цивільного кодексу України, та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на спадкування в іншому порядку, а також враховуючи при цьому те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223,1258, 1261, 1268, 1273, 1274ЦК України та

Outcome: approved