Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.08.2021 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, а саме - зобов`язано [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , [ADDRESS] ) не чинити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; [INFO] , [ADDRESS] ) перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Визначено [PERSON] , [INFO] , способи участі у спілкуванні та вихованні сина та доньки. Вказаним рішенням також вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 439 грн. 40 коп. (чотириста тридцять дев`ять грн. 40 коп.), що дорівнює 50% понесених позивачем витрат. 17.08.2021 через канцелярію суду представник позивача - адвокат Бєлік А.С. подав заяву про винесення додаткового рішення стосовно витрат на правову допомогу, яку мотивував тим, що 30.09.2020 року між Адвокатським бюро «ADVOKAT БЄЛІК» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги. Пунктом 7 Договору був визначений гонорар в розмірі 25 000,00 грн. 30.09.2020 року позивачем відповідно до умов договору сплачено гонорар в розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 30.09.2020 року. 01.03.2021 року між Адвокатським бюро «ADVOKAT БЄЛІК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду про зміну розміру гонорару на 42 000,00 грн. 11.08.2021 року між Адвокатським бюро «ADVOKAT БЄЛІК» та [PERSON] було складено акт виконаних робіт. Цього ж дня, позивачем було сплачено залишок гонорару, що підтверджується квитанцією від 11.08.2021 року на суму 17000 грн. Враховуючи викладене просив винести додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу правову допомогу адвоката при розгляді справи в місцевому суду в розмірі 42 000,00 грн. 13.08.2021 на електрону пошту суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Мендруха О.М. про розподіл судових витрат, яка мотивована тим, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу склали 14 000 грн. 00 коп., що підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг), договором про надання правової допомоги від 02.09.2020, актом від 11.08.2021 та довідкою від 11.08.2021. Просив суд стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. 00 коп. 30.08.2021 представник позивача - адвокат Бєлік А.С. подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката в порядку ч.6 ст.137 ЦПК України, яку мотивував тим, що відповідачкою не доведене, що між нею та адвокатом існувала домовленість відносно гонорару та інших істотних умов договору про надання правничої допомоги. Також зазначив, що матеріали справи не містять належного доказу сплати гонорару адвокату відповідача. Довідка про сплату не є розрахунковим документом та не підтверджує сплату гонорару. Адвокатом відповідача не доведено реальність надання зазначених ним послуг. 31.08.2021 представник відповідача - адвокат Мендрух О.М. подав заяву про розподіл судових витрат у якій зазначив, що в матеріалах справи відсутня додаткова угода від 01.03.2021 до договору від 30.09.2020, що укладений між АБ «ADVOKAT Бєлік» та [PERSON] . Натомість в матеріалах справи міститься копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 30.09.2020, але укладений раніше ніж укладений сам договір, а саме - 01.03.2020. Отже, вважають, посилання представника позивача на той факт, що начебто умовами додаткової угоди від 01.03.2021 передбачено зміну розміру гонорару є необґрунтованим та незаконнім. Крім того, зазначив, що розмір заявлених витрат є не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданий послуг. Просив суд відмовити у задоволенні заяви адвоката Бєліка А.С. Аналогічна заява також подана відповідачем [PERSON] . Повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду заяв про розподіл витрат на правничу допомогу учасники справи до суду не з`явилися. Надали заяви про розгляд питання у їх відсутність. Проаналізувавши доводи заяв про розподіл судових витрат, заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, а також докази надані на підтвердження вимог та заперечень сторін суд прийшов до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським бюро «ADVOKAT Бєлік» в особі адвоката Бєліка Андрія Сергійовича договір про надання правової допомоги від 30.09.2020 №30/09-20, копія якого знаходиться в матеріалах справи. За умовами пункту 6 цього договору клієнт зобов`язаний справно сплачувати гонорар, винагороду та витрати (всі без винятку). Відповідно до п. 7 гонорар складає 25 000,00 грн. При зміні обставин справи, що обумовлює збільшення об`єму роботи гонорар повинен бути переглянутий. Згідно із п.10 договору він може бути змінений за згодою сторін. 01.03.2021 між Адвокатським бюро «ADVOKAT Бєлік» в особі адвоката Бєліка Андрія Сергійовича та [PERSON] укладена додаткова угода до договору №30/09-20 від 30.09.2020, яка є невід`ємною частиною основного договору. Відповідно до п.5 додаткової угоди гонорар за надану правову допомогу змінюється та складає 42 000 грн. 00 коп. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що додаткова угода є нікчемною, так як зазначення у ній дати укладення «01.03.2020» замість «01.03.2021» є очевидною опискою та не впливає на зміст додаткової угоди. Так, представник позивача у поданій заяві стверджує, що витрати позивача у даній справі склали 42 000,00 грн., що підтверджується квитанцією АБ «ADVOKAT Бєлік» від 30.09.2020 на суму 25 000,00 грн. та квитанцією від 11.08.2021 на суму 17 000,00 грн. За фактом надання правової допомоги сторонами договору складений та підписаний Акт виконаних робіт від 11.08.2021 року. З акту №1 виконаних робіт 11.08.2021 року вбачається, що адвокатом Бєліком А.С. було виконано: вивчення обставин справи та відпрацювання правової позиції позивача; надання неодноразових консультацій клієнту; підготовка позовної заяви та направлення її до суду; складання та направлення заяви до третьої особи про надання висновку суду та прийняття невідкладних дій щодо домашнього насильства на дитиною; складання заяви до виконавчої служби по отриманню доказів про відсутність заборгованості по аліментам та надання довідки суду; складання та направлення адвокатського запиту до Краматорського НВК ЗОШ №6 - ДНЗ про надання інформації щодо [PERSON] та перешкоджання відповідачкою позивачу бачитись з сином. Відповідь на запит надана суду; складання та подання запиту до Краматорського міського відділу поліції щодо надання постанови про закриття кримінальної справи. Постанова була надана суду, як доказ спростування доводів відповідачки; складання відповіді на відзив відповідачки; складання та подання до суду заяви про проведення засідання у режимі відеоконференція; складання та направлення адвокатського запиту до Донбаського інституту техніки та менеджменту щодо отримання інформації щодо мобінгу зі сторони відповідачки; складання та направлення адвокатського запиту до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо мобінгу зі сторони відповідачки; складання та направлення до відповідачки пропозиції примирення сторін; складання та подання до суду пояснення по суті змісту заперечення на відповідь на відзив; складання клопотання про залучення доказів до матеріалів справи; складання та направлення адвокатського запиту до Краматорського НВК ЗОШ №6 - ДНЗ про надання скарги батьків класу на дії відповідачки; складання та направлення адвокатського запиту до Управляння освіти Краматорської міської ради стосовно надання інформації та документів щодо скарги відповідачки та роботи комісії; пошук та відпрацювання електронних доказів, які підтверджують належне виховання батьком дітей та спростування доводів відповідачки, стосовно того, що позивач з 2017 року не бачив дітей та вони до нього негативно ставляться; представлення інтересів позивача на судових засіданнях 24.12.2020 року, 29.01.2021 року, 01.03.2021 року, 23.03.2021 року, 27.04.2021 року, 08.06.2021 року та 11.08.2021 року з урахування відрядження. З матеріалів справи вбачається, що всі процесуальні документи, зазначені в Акті виконаних робіт від 11.08.2021 року, підписані адвокатом Бєліком А.С., що є підтвердженням надання таких послуг саме адвокатом Бєліком А.С. Згідно протоколу судових засідань 24.12.2020 року, 29.01.2021 року, 01.03.2021 року, 23.03.2021 року, 27.04.2021 року, 08.06.2021 року та 11.08.2021 року адвокат Бєлік А.С. приймав участь у судових засіданнях особисто. Щодо вимог представника відповідача - адвоката Мендруха О.М. суд зазначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. Повноваження адвоката Мендруха О.М. підтверджені ордером від 24.12.2020 ДН №032850 на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 02.09.2019. Матеріали справи не містять копії договору про надання правової допомоги між адвокатом Мендрухом О.М. та Берус А.С. від 02.09.2019, та будь-якого іншого договору про надання правової допомоги. Отже, суду не надано доказів щодо порядку обчислення, зміни та умов повернення гонорару адвоката Мендруха О.М. у справі № 234/14845/20. При цьому суд зауважує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Так, на підтвердження понесення відповідачкою витрат на правову допомогу представником відповідача адвокатом Мендрухом О.М. разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надані наступні документи: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.08.2021 року; довідка від 11.08.2021 року про сплату [PERSON] , на виконання умов договору №б/н про надання правової допомоги від 02 вересня 2020 року було сплачено на користь адвоката Мендруха О.М. 14 000,00 грн. у якості гонорару за надану правову допомогу у справі №234/14845/20; акт приймання-передачі наданих послуг від 11.08.2021 року. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу позивача та відповідача по справі, покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що судом при винесенні рішення від 11.08.2021 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст.141 ЦПК України не вирішувалось, але сторони заявили про понесені витрати на правничу допомогу у встановлений законом строк, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для сторін, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 21 000,00 грн, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам, та які позивач фактично поніс, що підтверджується наданими представником позивача доказами; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 7 000,00 грн, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам, та які відповідач фактично понесла, що підтверджується наданими представником відповідача доказами. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Виходячи з приписів ч.10 ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про зобов`язання [PERSON] , як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю судових витрат [PERSON] , яка становить 14 000,00 грн., та звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved