Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.11.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним по Ѕ ідеальної частки у праві власності на автомобіль DAF XF95.430, 2006 року випуску, шасі № № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 17.11.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За приписами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. На підтвердження вимог про стягнення з позивача витрат понесених у зв`язку із надання правничої допомоги представником відповідача надано Договір про надання правничої допомоги № 38/2016 від 05.07.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; Договір про надання правничої допомоги № 152/2021 від 05.11.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; розрахунок №1 від 01.03.2017 року; розрахунок №1 від 04.04.2018 року; розрахунок №1 від 15.11.2021 року; платіжні доручення. Відповідно до п. 2.3. договору, клієнт несе обов`язки сплатити гонорар адвокату чи його заступнику в розмірі та с строки, згідно з цим договором. Згідно опису робіт та наданих розрахунків, адвокатом виконано наступний обсяг робіт: консультації, встановлення обставин справи, ухвалення правової позиції, аналіз судової практики, збір та копіювання документів, складання та направлення позовної заяви, участь у судових засіданнях 03.02.2017, 28.02.2017, 15.11.2021 року, складення та направлення клопотання, ознайомлення з матеріалами справи (03.02.2017), ознайомлення з фотокопіями матеріалів справи (12.11.2021), складання письмових пояснень, пошук актуальної практики Верховного суду на загальну суму 5 100 грн. З урахуванням викладеного суд вважає, що стороною позивача доведено понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. ст. 137, 141 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне постановити додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved