Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 29.10.2019 [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати неповнолітнього сина його колишньої дружини - [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що на підставі договору дарування від 24.12.2003 він набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач є сином його колишньої дружини, з якою він припинив спільне проживання ще у 2010 році. З того часу [PERSON] разом із матір`ю проживає у с. Мартинівка Бердичівського району Житомирської області. Реєстрація відповідача у його житлі не дає йому можливості оформити субсидію. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились. Позивач до суду спрямував заяву про проведення судового засідання за його відсутності, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в особі його законного представника не повідомив про причини неявки, відзив до суду не надходив. У судове засідання викликається втретє. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, зі згоди позивачки, судом постановлено увалу про заочний розгляд. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 24.12.2003 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] ( а.с. 8). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 29.10.2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 14.02.2004 - розірвано ( а.с. 10). Відповідно до заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2012 відомості про батьківство [PERSON] виключено з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14). З довідок, виданих секретарем Садківської сільської ради від у жовтні 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] та не проживає за цією адресою із 2010 року ( а.с. 15-16). Орган опіки та піклування - Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області у висновку від 27.11.2018 вважає доцільним визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком по [ADDRESS] та подальшу реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері ( а.с. 27). Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що за три роки її проживання з позивачем син колишньої дружини позивача [PERSON] не проживав у будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по сусідству із позивачем. [PERSON] , син колишньої дружини [PERSON] , не проживає у його будинку тривалий час. Свідок [PERSON] пояснив, що з того часу як [PERSON] розлучився із колишньою дружиною, її син - [PERSON] не проживає у будинку позивача. Норми права, які застосував суд Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Оскільки доказів про поважність причин непроживання неповнолітнього сина колишньої дружини позивача - [PERSON] у житловому будинку, належному на праві власності позивачеві понад один рік суду не надано, а позивач заперечує проти реєстрації відповідача в його житлі, позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] належить визнати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved