Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04.08.2014 року вона перебувала у зареєстровано шлюбі з відповідачем, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу позивачкою та відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки в 2015 році було придбане таке спірне майно: 1/6 частина 1/2 житлового будинку (загальною площею 72,4 кв.м) [ADDRESS] , з надвірними будівлями, а також 1/6 частина 1/2 земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Відповідач жодним чином не допомагає утримувати їх спільну малолітню дочку. У зв`язку з такою поведінкою відповідача, у позивача виникла необхідність у поділі їх спільного майна. З метою уникнення непорозумінь щодо поділу спільного майна подружжя та досудового врегулювання цього питання позивач звернулася до відповідача з пропозицією укласти мирову угоду у нотаріуса. Відповідач начебто не був проти, однак на зустріч у нотаріуса не з`явився та згодом став уникати будь-яких переговорів з позивачем. Оскільки відповідач ігнорує усі спроби досудового вирішення питання поділу спільного майна, позивач з метою врегулювання цього питання змушена звернутися до суду. За таких обставин просить: 1) визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою, за позивачкою та відповідачем в розмірі по 1/12 частці кожному; 2) визнати за позивачкою та відповідачем право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою в розмірі по 1/12 частці за кожним. Заяви, клопотання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви, відповідно до яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Від представника управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 14.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Фактичні обставини, встановлені судом. 04.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 15 (а.с.13), який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.11.2018 року розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу сторонами придбано наступне нерухоме майно: На підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки від 27.05.2015 року, [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] купили 1/2 житлового будинку (загальною площею 72,4 кв.м) [ADDRESS] , з надвірними будівлями, а також 1/2 земельної ділянки, що знаходиться за тією ж адресою, загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в рівній частині кожній (по 1/6 частині) (а.с.14-17) Відповідно до заяви-згоди подружжя на укладення договору відчуження нерухомого майна від 27.05.2015 року, відповідач [PERSON] надав згоду на придбання частини житлового будинку та частини земельної ділянки за вказаною вище адресою, дружині [PERSON] , за які придбавалось зазначене майно є їхньою спільною власністю (а.с.18) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Й водночас, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 ч.1 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved