Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (позивач) подала до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] , в якій з народження проживав її син, будучи в ній зареєстрованим. З середини 2013 року він забрав свої особисті речі, покинув житло і з того часу жодного дня не проживав у ньому. Місце його теперішнього проживання їй невідоме. Вона сплачує усі витрати по утриманню житла і за відповідача і не може оформити субсидію. Відповідач без поважних причин не користується житловим приміщенням понад строк, передбачений діючим законодавством. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, суду пояснила, що квартиру отримали вона і її чоловік. Ця квартира не приватизована. Востаннє спілкувалася із сином у лютому 2013 року по телефону. Від того часу нічого про нього не знає. Речей у квартирі сина немає. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи суду зазначила, що вона приступила до виконання своїх обов`язків у 2014 році. Сина позивача жодного разу за 5 років не бачила. Він допомогу матері не надає. Заяви чи клопотань учасниками справи не подано. Процесуальні дії у справі. 11.07.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.9). Ухвалою від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.10-11). Ухвалою судового засідання від 08.10.2019 відкладено розгляд справи (а.с.17) 10.10.2019, 06.12.2019, 23.01.2020 судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №456/2618/19 відповідача [PERSON] (а.с.23, 24, 41, 46). Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] зареєстрована і проживає у квартирі [ADDRESS] . В цій квартирі крім неї, зареєстровані: [PERSON] (донька), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внучка) та [PERSON] (син). [PERSON] не проживає у квартирі з 2013 року та не проводить оплат за комунальні послуги. Дані обставини підтверджуються довідками ОСББ «Юлія» від 02.07.2019 №140 та №141, актами фактичного обстеження від 02.07.2019 та 20.02.2020 (а.с.4, 5, 6, 56). Відповідно до списку працівників Мостобудівельного поїзду №63 Дорбудтресту Львівської залізниці, взятих на квартирний облік по місцю праці для отримання житлової площі по м. Стрий Львівської області, в такому значаться [PERSON] (чоловік), [PERSON] (жінка), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) (а.с.50). З Форми №17 вбачається, що наймачем у квартирі [ADDRESS] зазначено [PERSON] (а.с.55). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких позивач проживає у квартирі [ADDRESS] разом із донькою, зятем та двома внуками. Сина [PERSON] не бачила з 2013 року. Вона заходить до позивача, але його речей у квартирі не має. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких у квартирі [ADDRESS] живе донька позивача, зять та двоє онуків. Сина позивача [PERSON] не бачив приблизно з 2012-2013 років. Де він зараз знаходиться йому не відомо. Речей сина у квартирі не бачив. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю відповідача члена сім`ї наймача житла без поважних причин у цьому житлі понад строк, визначений законом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до частини 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник (наймач) має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Викладене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою 16 січня 2012 року за наслідком розгляду справи №6-57цс11. Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує норми статей 64, 150 ЖК України. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідач, будучи членом сім`ї наймача, зареєстрований у цій квартирі, однак не проживає в ній з 2013 року (близько семи років). Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та беручи до уваги те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин, у зв`язку з чим, зважаючи на вимоги частини 1 ст. 71 ЖК України, втратив право на користування жилим приміщенням у цій квартирі, тому суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення. На підставі статей 71, 72, 150 ЖК України, статті 391 ЦК України, статей 7, 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved