Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У листопаді 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ГУ НП у Київській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють досудове розслідування. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 серпня 2020 року він звернувся до Броварського ВП ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України, проте останній такі відомості до ЄРДР не вніс. На підставі скарги позивача, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року зобов`язано слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] від 14 серпня 2020 року про вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України. 28 серпня 2020 року такі відомості були внесні СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області до ЄРДР, кримінальне провадження № 120201101130002332. 20 жовтня 2020 року позивач звернувся з клопотанням до слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області про визнання його потерпілим. 28 жовтня 2020 року слідчим надано позивачу відповідь про те, що наразі здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 120201101130002332. Також, повідомлено, що для визнання [PERSON] в якості потерпілого в рамках даного кримінального провадження, останньому потрібно з`явитися до Броварського ВН ГУ НП в Київській області 30 жовтня 2020 року о 16 год. 30 хв. За наслідками прибуття у вказаний час та дату позивачу стало відомо, що вказане кримінальне провадження 10 жовтня 2020 року закрите на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. На підстав скарги позивача від 02 листопада 2020 року постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області від 06 листопада 2020 року скасовано постанову слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області від 10 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження № 120201101130002332. Направлено постанову до СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області для організації проведення подальшого досудового слідства. Так, кримінальне провадження № 120201101130002332 було закрите слідчим безпідставно. Крім того, слідчий ввів позивача в оману, пояснивши, що досудове розслідування триває, а сам закрив кримінальне провадження. Всі ці обставини, у тому числі невнесення 14 серпня 2020 року відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та незаконне закриття кримінального провадження завдало позивачу моральної шкоди, яка полягає в тому, що до сьогоднішнього дня ніяке досудове розслідування не проводиться, через що позивач не може заспокоїтися. На даний час позивач позбавлений нормальних умов існування та проживання, зазнав душевні страждання. Думка про незаконне закриття кримінального провадження викликає у позивача великі переживання та сльози. У зв`язку із цим позивач пройшов курс лікування та курси психолога. З часу закриття кримінального провадження у позивача з`явилося безсоння. Він став нервово до всього ставитися, а також і до своїх близьких родичів, що призводить до розладу стосунків у сім`ї. У зв`язку із викладеним, позивач просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету із Державної казначейської служби України на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють досудове розслідування грошові кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. Заперечення відповідачів. 05 лютого 2021 року від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, де останній заперечує проти позовних вимог, з огляду на наступне. Зі змісту позову вбачається, що позивач знаходиться у правових відносинах із ГУ НП у Київській області та саме дії зазначеного державного органу є підставою для звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права. Державна казначейська служба України не несе відповідальності за дії органів державної влади. Будь-які права позивача Державною казначейською службою України порушені не були, у правовідносинах із останнім служба не вступала та моральну шкоду не завдавала. Тому, позовні вимоги пред`явлені до Державної казначейської служби України безпідставно, а тому у їх задоволенні слід відмовити. 19 лютого 2021 року від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, де Управління заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності дій працівників Броварського ВП ГУ НО в Київській області, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) працівників зазначених органів та їх вини в заподіянні цієї шкоди. Жодних дій, передбачених у ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відносно позивача ГУ НП в Київської області не вчинялися. Реалізація механізму оскарження постанов слідчого у розуміння ст. 23 ЦК України саме по собі не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не порушу прав особи. З цих підстав, та у зв`язку із недоведеністю позовних вимог, ГУ НП в Київській області просить у їх задоволенні відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 21). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів Головного управління Національної поліції у Київській області та Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Обставини справи, що встановлені судом. Зі змісту ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року вбачається, що 14 серпня 2020 року [PERSON] подав до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області заяву про вчинення, в м. Бровари злочину, передбаченого ст.383 КК України, за фактом завідомо неправдивого повідомлення про злочин, й таке звернення передбачало обов`язкове внесення відомостей за нею до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Станом на 18.08.06.2020 заявник не отримав з Броварського ВП інформацію, що слідчим виконано вимоги частини першої статті 214 КПК України, та не внесено відомості до ЄРДР, це спонукало його звернутися до слідчого судді за захистом порушених прав зі скаргою в порядку частини першої статті 303 КПК України (а.с. 10). Вищевказаною ухвалою зобов`язано слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області вчинити певну дію - в передбачений частиною першою статті 214 КПК України строк, з дня отримання копії ухвали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 14.08.2020 про вчинення в м. Бровари злочину, передбаченого ст.383 КК України, за фактом завідомо неправдивого повідомлення про злочин, та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року Броварським ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України, кримінальне провадження № 120201101130002332 (а.с. 11). 20 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Слідчого Броварського УНП ГУ НП у м. Бровари із клопотанням, де просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 120201101130002332 (а.с. 12). Матеріалами справи установлено, що 10 жовтня 2020 року слідчим Броварського ВП ГУ НП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № № 120201101130002332 на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. При цьому, у листі від 28 жовтня 2020 року за вих. № 16232/109/1003/02-20 Броварський ВП ГУ НП в Київській області повідомив [PERSON] про те, що на даний момент у кримінальному провадженні № 120201101130002332 від 28.08.2020 р. триває досудове розслідування. Також, повідомлено, що [PERSON] необхідно прибути 30.10.2020 р. о 16 год. 30 хв. до Броварського ВП ГУ НП в Київській області для проведення процесуальних дій, а саме з метою визнання останнього потерпілим в рамках вищевказаного кримінального провадження та допиту в якості потерпілого (а.с. 13). 02 листопада 2020 року [PERSON] подав скаргу на дії слідчого Желізняк А. (а.с. 14-16). За наслідками розгляду вищевказаної скарги, 06 листопада 2020 року прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області винесено постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 120201101130002332 від 28.08.2020 р., та вирішено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження направити начальнику СВ Броварського ВП ГУ НП України в Київській області для організації проведення подальшого досудового розслідування (а.с. 17). До матеріалів справи додано копії сторінок із медичної картки про звернення 02 листопада 2020 року до лікаря невролога зі скаргами на головний біль, порушення сну, дратівливість, швидку втомлюваність та головокружіння (а.с. 18). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. При вирішенні даного спору суд виходить із наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розсування, прокуратури або суду регулюється також Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розсування, прокуратури або суду». Згідно із статтею 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає також у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. При цьому, у постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого Броварського ВП ГУ НП в Київській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, винесення постанови від 10 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, а 28 жовтня 2020 року поясненням, що досудове розслідування триває. Однак вказані обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як незаконність дій слідчого, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Таким правом позивач і скористався. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Звертаючись із позовними вимогами, [PERSON] зазначає, що унаслідок вищенаведених дій слідчого, позивачу завдано моральну шкоду, що полягає у занепокоєнні, втраті сну, дратівливості. Проте, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівником Броварського ВП ГУ НП в Київській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду на викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як є безпідставними та не доведеними. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed