Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Рішенням Олександрівського районного суду від 9 січня 2014 року заяву прокурора Олександрівського району Донецької області задоволено, визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 5,220га., що належала померлому [INFO] року [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернулася до апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки судом першої інстанції не було ретельно перевірено, чи були після смерті [PERSON] спадкоємці, які прийняли спадщину. Стверджує, що вона прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживала з ним, а тому у суду першої інстанції не було підстав для здоволення заяви про визнання спадщини відумерлою. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити прокурору Олександрівського району Донецької області у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, повернувши землю належному власнику. Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданих суду заявах сторони просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. Апеляційним судом встановлено, що розглядаючи справу за заявою прокурора про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, суд першої інстанції задовольнив заяву на підставі копії свідоцтва про сметь [PERSON] та довідки про відсутність спадкової справи після його смерті. Будь-які інші документи, щодо перевірки навності у померлого спадкоємців у справі відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`зки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Як вбачається з доданих до апеляціїної скарги доказів, [PERSON] є донькою померлого [PERSON] (копія свідоцтва про народження а.с. 36). На день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON] проживала разом із померлим в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Спасько-Михайлівської сільської ради (а.с. 35). У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичной особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємця за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на прадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). На підставі ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 п.п. 1, 2 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Так, колегією суддів було встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], померлого [INFO] року і прийняла спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому судом першої інстанції не були повно з`ясовані всі обставини що мають значення для справи, а саме не було достеменно встановлено коло спадкоємців після смерті [PERSON], що мало значення для правильного вирішення питання про визнання спадщини відумерлою. Згідно із ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Апеляційним судом було встановлено, що після смерті [PERSON] є спадкоємець - [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до Закону та не була усунена від права на спадкування, а тому підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою у суда не має. На підставі вищевикладенного судова колегія прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції та винесення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed