Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав в с.Михайлівка Любашівського району Одеської області. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.29 га, розташованих на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Після смерті батька вона звернулась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як виявлені розбіжності в написанні прізвищ батька, в її свідоцтві про народження прізвище батька вказано « [PERSON] », а свідоцтві про його смерть - « [PERSON] ». Крім того, нотаріус його повідомила, що існує заповіт від 15 березня 2019 року, згідно якого батько заповів все своє майно відповідачці по справі її сестрі [PERSON] . Вона вважає, що заповіт є недійсним з наступних підстав. В заповіті вказано, що її батьком був неписьменним і тому, підпис в заповіті вчинила інша особа в присутності свідків. Однак, її батько був письменним, читав, писав листи. На її думку, заповіт був складений без батька і тому підписаний не ним особисто. Крім того, батько в травні 2018 року важко захворів. Після цього він практично перестав самостійно ходити, а також упізнавати оточуючих. Тому, вона вважає, що батько не усвідомлював своїх дій і не міг розуміти їх значення, навіть якщо в його присутності було складено заповіт. Разом з батьком проживала також її сестра [PERSON] , яка також є спадкоємцем після його смерті. Всі витрати на поховання понесла вона, так як [PERSON] не мала коштів для поховання батька. Тому, просила встановити факт родинних відносин між нею та її батьком [PERSON] , визнати недійсним заповіт від 15 березня 2019 року вчинений від імені [PERSON] , який посвідчений секретарем Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області, виділити в натурі частку в спадковому майні, і визнати право власності за спадкоємцями за законом [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по Ѕ на все рухоме та нерухоме майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, стягнути з відповідач Ѕ суми витрат на поховання в сумі 5568 грн., та Ѕ частину судових витрат. В судовому засіданні позивач та її представник надали аналогічні пояснення та підтримали позов в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Остапишена Л.С. в судовому засіданні не заперечує проти встановлення факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON] . В задоволенні інших вимог просила відмовити через недоведеність, так як будь яких доказів недійсності заповіту, на її думку, суду не надано. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Троїцьким СільРацс 22 серпня 1960 року, видно, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 9). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом Рацс Київського РВК м.Одеса 05 червня 1987 року видно, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 05 червня 1987 року та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Любашівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 30 квітня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 171 (а.с. 11). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 069841 виданого 03 липня 2006 року Любівською районною державною адміністрацією [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 5.29 га на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області, масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] (а.с. 12). Із заповіту, складеного та посвідченого секретарем виконавчого комітету Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області 15 березня 2019 року видно, що [PERSON] , [INFO] , в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] , [INFO] . В заповіті зроблено помітку, що через неписьменність [PERSON] , заповіт підписав [PERSON] (а.с. 14). З листа приватного нотаріуса № 393/02-14 від 08 серпня 2019 року видно, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за заявою його доньки [PERSON] відкрита спадкова справа № 125/2019. Однак, видати свідоцтво про право на спадщину видати неможливо, так як виявлені розбіжності в написанні прізвищ, так в свідоцтві про народження позивачки прізвище батька вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Тому, позивачу рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин (а.с. 15). Згідно накладних від 29 квітня 2019 року [PERSON] витратила на поховання [PERSON] 12801 грн. 50 коп. (а.с. ). Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає поряд з будинком, в якому проживав [PERSON] . Позивачка дійсно являється його донькою. [PERSON] був письменний, він навчав її дітей писати та читати. Останні чотири роки [PERSON] хворів і не виходив зі свого будинку. В травні 2017 року він захворів і після того погано впізнавав людей. Стосовно складення заповіту їй нічого невідомо. Поховання [PERSON] здійснювала позивачка. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Михайлівка любашівського району Одеської області, неподалік від будинку [PERSON] . З [PERSON] вона знайома тривалий час, так як раніше працювала з ним в одному господарстві. [PERSON] був письменний. Виписував газети. Позивачка дійсно являється його донькою. Біля п`яти останніх років [PERSON] взагалі не виходив з будинку, так як хворів. Вона періодично приходила до нього, останній раз в січні 2019 року. [PERSON] був хворий і погано її впізнавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює сільським головою Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області. [PERSON] він знає як жителя с.Михайлівка Любашівського району Одеської області. Він неодноразово був вдома в [PERSON] в силу своєї діяльності сільського голови. В березні 2019 року [PERSON] зателефонував в сільську раду і сказав, що хоче оформити заповіт. Він на власному автомобілі поїхав до [PERSON] і привіз його в приміщення сільську, так як [PERSON] погано ходив. При складанні та посвідченні заповіту він присутнім не був. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює землевпорядником в Маловасилівській сільській раді Любашівського району Одеської області. Позивач дійсно являється донькою померлого [PERSON] . В березні 2019 року вона в її присутності був складений заповіт від імені [PERSON] , яким він заповів своє майно своїй доньці [PERSON] [PERSON] в сільську раду привіз сільський голова на автомобілі. Заповіт був складений секретарем сільської ради, підписаний [PERSON] . Вона читала заповіт в голос. Заповіт також підписала вона як свідок. А також [PERSON] [PERSON] не підписав сам заповіт, на її думку, через хворобу. Свідок [PERSON] пояснила, що вона добре знає сім`ю [PERSON] ,так як разом працювали. [PERSON] являється його донькою. Біля трьох років тому до [PERSON] переїхала проживати його донька [PERSON] . Вона неодноразово відвідувала [PERSON] , надавала йому допомогу. В подальшому [PERSON] повідомив, що бажає оформити заповіт на своє майно на доньку [PERSON] . В березні 2019 року [PERSON] сільський голова привіз в сільську раду для оформлення заповіту. Секретар сільської ради оформила заповіт, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . Заповіт був прочитаний вголос. Заповіт від імені [PERSON] підписа [PERSON] . Крім того, заповіт підписала вона як свідок, а також [PERSON] . [PERSON] був письменний, міг сам підписати заповіт, однак захотів, щоб заповіт замість нього підписав [PERSON] , з яких причин їй не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює секретарем Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Позивач є донькою [PERSON] . [PERSON] неодноразово телефонував в сільську разу і питав як він може скласти заповіт та заповісти все своє майно дочці [PERSON] . В березні 2019 року на прохання [PERSON] , сільський голова разом із [PERSON] привезли [PERSON] в сільську раду. Вона скла заповіт на прохання [PERSON] , згідно з яким він заповів все своє майно [PERSON] . Однак, [PERSON] сам не захотів підписувати заповіт, а попросив [PERSON] , який і підписав вказаний заповіт. Складання та підписання заповіту відбувалось в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які прочитал заповіт вголос та підписали його. [PERSON] міг сам підписати заповіт, так як вона давала йому чистий аркуш і він ставив свій підпис. Однак, чому він не підписав особисто заповіт, а доручив його підписання [PERSON] пояснити не може. В зв`язку з тим, що [PERSON] не підписав особисто заповіт, вона зазначила в заповіті, що в зв`язку з неписьменністю [PERSON] , заповіт замість підписаний [PERSON] , хоча [PERSON] був письменним. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в с.Мала Василівка Любашівського району Одеської області та особисто знав [PERSON] . Позивач дійсно являється його донькою. Він являється депутатом сільської ради, часто навіщав [PERSON] . [PERSON] говорив, що земельну ділянку, яка йому належить віддасть [PERSON] . В березні 2019 року до нього додому хтось подзвонив та попросив приїхати в сільську раду. Телефон брала його дружина і повидомив йому про необхідність їхати в сільську раду. Він на велосипеді приїхав в сільську раду. Там, був [PERSON] та інші люди. Він був присутнім в сільській раді при складанні заповіту [PERSON] [PERSON] вмів писати та читати. На момент складання заповіту [PERSON] також міг писати. В заповіті він розписався на прохання [PERSON] . Він думає, що [PERSON] також підписував. Він підписував заповіт за себе. Заповіт йому читали, однак всього змісту він не чув, так як в нього поганий слух. Після підписання заповіту він поїхав додому. Хто відвозив [PERSON] він не знає. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно приватного нотаріуса № 393/02-14 від 08 серпня 2019 року заявнику рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, так в свідоцтві про народження позивачки прізвище батька вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Дані помилки є перепоною для прийняття спадщини заявником. Відповідно до ст.28 ЦК України (ім`я фізичної особи) фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що позивачка дійсно є донькою [PERSON] . Враховуючи, що в даний час свідоцтво про народження позивача чи свідоцтво про смерть [PERSON] замінити неможливо, суд вважає, що при написанні вищевказаних прізвищ було допущено орфографічну помилку, тому належить ухвалити рішення про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу, а саме, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. За змістом частини першої статті 203 ЦК України, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що заповіт, складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області 15 березня 2019 року. Із заповіту видно, що [PERSON] , [INFO] , в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] , [INFO] . В заповіті зроблено помітку, що через неписьменність [PERSON] , заповіт підписав [PERSON] . Однак, в судовому засіданні встановлено, що підтвердили і всі допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що [PERSON] був письменний, в час складання заповіту вчиняв підписи на чистих аркушах паперу, про що вказала свідок [PERSON] , а тому доручення [PERSON] підписання заповіту [PERSON] протирічить ст.1234 ЦК України, згідно якої заповідач повинен підписати заповіт власноручно, вчинення заповіту через представника не допускається. Підписання заповіту іншою особою можливо лише у виключних випадках, які вказані в ч.2 ст. 207 ЦК України, а саме в разі хвороби чи фізичних вад заповідача, через які він не може вчинити підпис. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні взагалі не міг пояснити чому він розписувався на заповіті, а саме говорив, що розписувався за себе, як депутат сільської ради. Згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Вказана вимога закону також не була дотримана, так як заповідач не підписував заповіт, не читав заповіт особисто, хоча міг це зробити. Підпунктом 5 п.«б» ч.1 ст.38 закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Відповідно до ст.37 закону «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: уживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах. Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції від 11.11.2011 №3306/5, визначено порядок посвідчення заповіту. Так, у п.1.2 розд. I цього порядку в редакції 2011 року зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Секретар сільської ради в судове засідання надала розпорядження сільського голови про покладення на неї обов`язків по вчиненню нотаріальних дій. Наявність розпорядження сільського голови про доручення секретарю сільради повноважень забезпечувати виконання нотаріальних дій не є самостійною підставою для вчинення таких дій, оскільки покладення зазначених обов`язків на посадову особу органу місцевого самоврядування повинне здійснюватись рішенням органу місцевого самоврядування, що повинно фіксуватись у протоколах засідань сесій та виконавчого комітету відповідної ради. Оскільки учасниками справи не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що секретар сільради в передбаченому законодавством порядку була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчувати заповіт від 15.03.2019, суд приходить до висновку, що правочин у встановленому порядку не посвідчений (постанова ВС від 11.12.2019 року № 323/3359/17). Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Заповіт являється правочином. Згідно ст. 1257 ЦК України Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що заповіт від імені [PERSON] складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вищевказаних вимог щодо його форми та посвідчення (не підписаний особисто заповідачем, ним не прочитаний), а тому він є нікчемним. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] не розумів значення своїх дій в момент складення заповіту. За таких обставин, суд вважає, що вимога про визнання недійсним вищевказаного заповіту не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Тому, суд вважає можливим застосувати наслідки нікчемного правочину, а саме встановити, що заповіт від 15.03.2019 року від імені [PERSON] не підлягає виконанню, що поновить права позивача та забезпечить сторонам право на спадкування за законом. Вимога позивача про визнання права власності за нею та відповідачем [PERSON] в рівних долях на все рухоме і нерухоме майно не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, позивачем взагалі не визначена спадкова маса, не зазначено конкретне майно на яке просила визнати права власності, хоча суд надавав можливість конкретизувати вимог. Суд не повноважний встановлювати спадкову масу. Крім того, [PERSON] взагалі не заявляла будь-яких вимог. Також, згідно листа приватного нотаріуса перепоною для оформлення спадкового майна є розбіжності в написанні прізвища. З огляду на те, що заповіт є нікчемний, суд вважає, що сторони не позбавлені права звернутись до нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа, і оформити свої права на спадкове майно відповідно до чинного законодавства. Будь-яких доказів щодо невизнання їх прав на спадкове майно чи оспорювання їх суду не надано. Що стосується стягнення витрат на поховання [PERSON] суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно наданих квитанцій [PERSON] витратила на поховання 7965 грн., а також 4836 грн. 50 коп. витрат на поминальні обіди. Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці повинні відшкодовувати розумні витрати, які зазнав один з них, або інша особа на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Витрати на поминальні обіди в сумі 4836 грн. 50 коп. не можуть бути включені до витрат на поховання відповідно до закону. За таких обставин, суд вважає, що витрати на саме поховання [PERSON] становлять 7965 грн. [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті, що визнається сторонами. А тому, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину витрат на поховання [PERSON] - 3982 грн. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та 384 грн. 20 коп. В подальшому, позивач збільшила позовні вимоги вимогами матеріального характеру та просила відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення. Тому, з позивача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Вказані витрати обґрунтовані, підтверджені документально. Вимоги позивача задоволені частково, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 985 грн. 37 коп.

Outcome: partial