Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому, з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог просить стягувати: з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюб із відповідачем по справі, який розірвано 04.08.2020. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Своїх батьківських обов`язків відповідач відносно сина не виконує, не цікавиться розвитком дитини, не приділяє йому часу, матеріально сина не забезпечує. У зв`язку із тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, вона перебуває у складному матеріальному становищі, жодного доходу не отримує, потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак позивачка подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вимоги про зменшення позовних вимог підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов із зменшеними позовними вимогами визнає повністю, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтримання заяви про зменшення позовних вимог (а.с.32). Представник позивачки подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та заяву про зменшення позовних вимог (а.с.24, 30-31). Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та визнання зменшених позовних вимог (а.с.33). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18-19). Ухвалою від 13.04.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.34). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.02.2020 у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №35. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 14.02.2020 серії [NUMBER] (а.с.9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.08.2020. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 04.08.2020, Серія [NUMBER] (а.с. 10). Згідно з свідоцтвом про народження від 29.12.2020 сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання свого сина до досягнення ним повноліття та у зв`язку з наміром позивачки (як дружини, з якою проживає дитина) реалізувати своє право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами частини 2 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Нормою частини 4 статті 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень частини 6 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Відповідач як батько дитини належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своєї дитини. Крім цього, позивачка потребує утримання від чоловіка (батька дитини) до досягнення дитиною трьох років, однак він добровільно такого їй не надає. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є його батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Крім цього, суд зауважує, що сімейним законодавством передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання чоловіком - батьком дитини до досягнення цією дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює дружина, а також незалежно від її матеріального становища, однак лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Надаючи оцінку аргументам сторін суд зазначає, що позивачка зменшила позовні вимоги, а відповідач, скориставшись наданим йому процесуальним законом правом, повністю визнав позов із зменшеними позовними вимогами, при цьому ствердивши, що усвідомлює наслідки визнання позову. Такі позиції сторін висвітлені у поданих ними заявах і сумнівів в їх добровільності у суду не викликають. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (840,80 грн). На підставі статей 79, 80, 84, 150, 180-182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved