Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» - далі АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачки суму боргу за договором кредиту від 25.09.2007р., в розмірі 56\~690,08 доларів США та 18\~150,60 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 2009 року ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON], було укладено кредитний договір №11222489000, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в сумі 59\~600,00 дол. США. Строк дії договору встановлено до 25.09.2028 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків за користування ним. Після отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконувала грошове зобовязання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору кредиту, просить достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, відсотки та штрафні санкції. Представник відповідачки в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 79), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила. Відповідачка в судове засідання не зявилися про місце та час його проведення була повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила. [PERSON], направила до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням на лікарняному (у звязку із пологами, що відбулися 20.10.2015р), зазначену заяву (а.с. 83) суд до уваги не приймає, оскільки відповідачка веде участь у справі через свого представника, а також зазначена заява є повторною, перша заява про відкладення розгляду справи отримана судом 04.11.2015р., (а.с. 73). Причини повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, правового значення для неможливості розгляду справи не мають (ст. 169 ЦПК України). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Так встановлено, що 25.09.2007 року між АТ «УкрСиббанк» (на час укладання договору АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON], було укладено кредитний договір №11222489000, відповідно до якого, Банк надав, а [PERSON], отримала споживчий кредит в сумі 59 600,00 дол.США. Строк дії договору встановлено до 25.09.2028 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків за користування ним. Після отримання кредиту [PERSON], а саме з березня 2014р., належним чином не виконувала грошове зобовязання в наслідок чого з виникла заборгованість. Відповідачка попереджалася про неприпустимість порушення грошового зобовязання. Станом на 18.02.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 56\~690,08 дол.США, та пеня по кредиту 18\~150,60 грн., в тому числі заборгованість: за простроченим кредитом 51\~944,17 дол.США; проценти за користування кредитом 4\~745,91 дол.США; пеня по кредиту 4\~374,48 грн.; пеня по процентам 13\~776,12 грн.; що підтверджується розрахунком боргу. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання виконуються належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобовязання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу. Разом із тим, згідно до правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 25 вересня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачки, підлягають стягненню всі понесені позивачем та документально підтверджені витрати повязані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 3\~654,00 грн. На підставі ст. ст. 553, 554, 1046 1054 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved