Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 13 липня 2021 року позивач звернулася до Шевченківського районного суд Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 08 серпня 2019 року, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3115. Від даного шлюбу народилася дитина: донька - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2021 року вони стали проживати окремо. Спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спільне господарство не ведуть. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. Подальше спільне життя, примирення між ними та збереження сім`ї вважає неможливим. Конфлікт між ними не є тимчасовим. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Матеріальної претензії з її боку до відповідача немає. Їх донька [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з нею, що вирішено з відповідачем. Також вказала, що нею сплачений судовий збір в розмірі 908.00 грн., який просить з відповідача не стягувати. До суду подано позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітньої дитини. Шлюб розривають вперше. В судове засідання позивач не з`явилася, при подачі позову зазначила, що розглядати справу без її участі за наявними в справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у своєї відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 16 серпня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про прийняття справи до свого провадження та відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 02 вересня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. В судове засідання позивач не з`явилася, просила справу розглядати за своєї відсутності за наявними доказами в справі, позовні вимоги прохає задовольнити. Від відповідача до проведення підготовчого судового засідання надійшла заява в якій вказано, що розгляд справи проводити за його відсутністю, вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] видане (повторно) Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від13 лютого 2020 року) вбачається, що 08 серпня 2019 року між сторонами укладено шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 26 травня 2020 року ) (а.с.8). З довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (реєстрації) ГУДМС України в Донецькій області від 09 серпня 2021 року вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] . Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином суд вважає, що сім`я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір» , у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачці слід повернути 454.00 грн. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції. Також важає можливим судовий збір в сумі 454.00 грн.. відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved