Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.10.2001 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що кожна зі сторін має різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вказує, що надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказаних дітей, а також залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, 24.06.2020 року подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 82). Відповідач в судове засідання не з`явився, 24.06.2020 року подав заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, дітей просить залишити проживати з ним (а.с. 81). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 30.04.2020 року, сторони одружилися 02.10.2001 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Старогвіздецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обидвоє вважають за доцільне шлюб розірвати. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тому в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з позивачем слід відмовити, оскільки ця дитина вже досягла вказаного віку і самостійно визначає своє місце проживання. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу цю дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial