Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.12.2006 року [PERSON] 27.12.2006 року отримала кредит у розмірі 8 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, у встановленому Договору порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість - 27 675,26 грн., яка складається з наступного: - 8 240, 55 грн.,- заборгованість за кредитом; - 13 437,74 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 202,91 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 294,06 грн. - штраф (процентна складова); У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27 675 гривень 26 копійки, та судові витрати у розмірі 276,75 гривень. Представник позивача Циганкова Т.О. в судовому засіданні наполягала на позові,надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, пояснивши суду, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача після спливу строку позовної давності. Тому просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Дослідивши докази, що є в справі, і вислухавши пояснення сторін, суд вважає, позов таким, що підлягає повному задоволенню. Спірні відносини належить до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст..509,510,525-530,533,554,610, 625, 1054 ЦК України; п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного судочинства України. Згідно зі ст.536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов' язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності, проте не надав доказів за якими строк позовної давності по договору скінчився. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.12.2006 року [PERSON] 27.12.2006 року отримала кредит у розмірі 8500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, у встановленому Договору порядку та строки. Пунктом 3.13 Умов надання банківських послуг, передбачено, що по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, вказаний в п.1 даної угоди, якщо не надійшла заява держателя карти про закриття картрахунку. Строк продовжується неодноразово без явки клієнта до банку. Відповідно до п.9.12. Умов надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично продовжується на такий же термін. Відповідач відповідно до Умов правил надання банківських послуг пункт 9.5, могла за своєю заявою закрити картковий рахунок і припинити обслуговування її картки, але вона такої заяви до банку не подавала, що було підтверджено у судовому засіданні. Дослідивши докази, що є в справі, - суд вважає, винними дії відповідача по своєчасному не погашенню кредиту, тому позов підлягає задоволенню, оскільки заснований на законі, підтверджений матеріалами справи з розрахунком заборгованості на суму 27 675,26 грн., що складається із заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом, а також квитанцією про оплату судового збору у розмірі 276,75 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір відшкодовуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved