Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 4 серпня 2020 року [PERSON] ,звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що згідно договору №1 від 31 липня 2020 року про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї, укладеного між нею та Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області, прийняла на виховання та спільне проживання дитину [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області №185 від 31 липня 2020 року в її сім`ю влаштовано дану дитину та визначено місце проживання дитини за місцем проживання позивача. Враховуючи те, що [PERSON] проживає у позивача і вона повністю опікується над нею та захищає її права, вона є представником (прийомною матір`ю) даної дитини. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду позбавлені батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] . Вони не цікавляться життям своєї дитини, не надають матеріальну допомогу на її утримання, тому позивач просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1159.00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачі у судові засідання не з`являлися, про місце, час та день розгляду справи повідомлялись належним чином за місцем реєстрації (а.с.24, 26) про, що свідчать судові розписки. Причини неявки суду не повідомили. Відзиви (заперечення) проти позову не надали. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 Цивільно-процесуального кодексу України надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 05 жовтня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2020 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явилася надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. В судові засідання відповідачі не з`являлися, про місце, час та день розгляду справи повідомлялись належним чином за місцем реєстрації (а.с.24, 26) про, що свідчать судові розписки. Причини неявки суду не повідомили. Відзиви (заперечення) проти позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З копії свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області. Україна від 12 вересня 2008 року) вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками відповідно вказані [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2008 року та рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 12 травня 2011 року, відповідачів: [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації №334 від 9 листопада 2009 року [PERSON] , 2003 року народження надано статусу позбавленої батьківського піклування і призначення опікуна. Відповідно до розпорядження №185 голови Шевченківської районної державної адміністрації від 31 липня 2020 року «Про влаштування до функціонуючої прийомної сім`ї [PERSON] на виховання та спільне проживання неповнолітньої [PERSON] » у прийомну сім`ю [PERSON] влаштовано та визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2003 року народження за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору №1 про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сімї від 31 липня 2020 року [PERSON] прийняла на виховання та спільне проживання дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2008 року та рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 12 травня 2011 року, відповідачів: [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що дитина проживає разом з позивачем, яка є прийомною матір`ю, відповідачі є особами, які позбавлені батьківських прав, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено ,що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За положеннями до ст. 247 Сімейного кодексу України - встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», батьки-вихователі є особами, які заміняють батьків, законними представниками своїх вихованців і захищають їхні права та інтереси в органах державної влади, у тому числі судових, як опікуни або піклувальники без спеціальних на те повноважень. Вони не можуть використовувати надані їм права всупереч інтересам дитини. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Отже, суд приходить до висновку про обов`язок відповідачів надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1159.00 гривень, з кожного але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 04 серпня 2020 року. Відповідно до ст.141 Цивільно-процесуального кодексу України з відповідачів на користь держави суд стягує судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved