Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,55 умовних кадастрових га в землях запасу на території [PERSON] сільської ради Крижопільського району в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 27.02.1996 року. 28.01.2016 року позивачка звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просила визнати за нею право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» с. Тернівка, Крижопільського району Вінницької області розміром 2,55 умовних кадастрових га в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 27.02.1996 року. Вказала, що 27.02.1996 року в с. Тернівка, Крижопільського району померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно і позивачка як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.ст. 529, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2003 року, ст.ст. 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки інші спадкоємці першої черги, її сестри, спадщину не приймали і відмовились від її прийняття, що підтверджується їх заявами. Її мати все життя пропрацювала у колгоспі «Україна» с. Тернівка, яке в подальшому було реорганізовано в КСП «Україна», та була його членом, що підтверджується архівною довідкою № 444/01-12 від 02.11.2015 року. 12.02.1994 року КСП «Україна» отримано Державний акт на право колективної власності на землю. На момент отримання Державного акту мати вже не працювала у даному господарстві, так як звільнилась з роботи у зв'язку з досягненням пенсійного віку, однак залишалася членом КСП. У списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна», її мати - [PERSON] зазначена за № 681. Відповідно довідки Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області - розмір земельної частки (паю), що мав належати її матері становить 2,55 умовних кадастрових га, вартістю на 01.01.2015 року 86576 гривень. З невідомих причин сертифікат про право на земельну частку (пай) її матері видано не було. В даний час позивачці стало відомо про те, що мати мала право на зазначений вище земельний пай, однак через смерть вона не змогла оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки немає вільної землі (землі запасу) просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі в судове засідання не зявився, до суду надіслав заперечення, в якому просив справу розглянути в його відсутність, позов не визнав та заперечував проти даного позову з таких підстав: Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статтею 261 цього ж Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На сьогодні земель запасу та резерву, з яких могла би бути виділена земельна ділянка позивачці у розмірі земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради немає. Таким чином, позивач [PERSON] з 1996 року могла і повинна була довідатись про можливе порушення права її покійної матері на земельну частку (пай), однак лише в 2015 році позивачем подано позов про визнання права на земельну частку (пай). Тому вважає, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК. Судом встановлено, що 27.02.1996 року в с. Тернівка, Крижопільського району померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно і позивачка як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.ст. 529, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Інші спадкоємці першої черги, спадщину не приймали і відмовились від її прийняття, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 16). Покійна [PERSON] все життя пропрацювала у колгоспі «Україна» с. Тернівка, яке в подальшому було реорганізовано в КСП «Україна», та була його членом, що підтверджується архівною довідкою № 444/01-12 від 02.11.2015 року (а.с. 18). 12.02.1994 року КСП «Україна» отримано Державний акт на право колективної власності на землю. У списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна», [PERSON] зазначена за № 681 (а.с. 12, 13). Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області - розмір земельної частки (паю) по КСП «Україна», с. Тернівка становить 2,55 умовних кадастрових га (а.с. 9). Таким чином, будучи включеною до списків членів КСП «Україна», [PERSON] стала співвласником у праві колективної власності на землю як член КСП. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року/справа № 6-12858св14/ та від 27 серпня 2014 року /справа № 6-12823св14/ зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки покійна мати позивачки [PERSON] була включена до списку членів КСП «Україна» с. Тернівка, доданого до державного акта на право колективної власності на землю від 11.05.1994 року, то вона набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта. Однак, у звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) покійній видано не було, до відповідного списку вона не була включена, тому позивачка не може реалізувати своє право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Нотаріально також позивач спадщину не може оформити через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, про що приватним нотаріусом Крижопільського нотаріального округу була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 598/02-31 від 05.11.2015 року та їй було рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved