Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до [PERSON] третя особа яке не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] відділ ДВС м. Кропивницького в якому просе звільнити з-під арештів автомобіль марки OPEL ASTRA 0TGF69, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію СРБ 413399, що накладені [PERSON] ВДВС м.Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області в рамках виконавчих проваджень: б/н від 10.02.2014 (номер запису про обтяження 14593229), б/н від 20.06.2014 (номер запису про обтяження 14711232), б/н від 23.10.2015 (номер запису про обтяження 15551071), посилаючись на те, що автомобіль переданий боржником банку для подальшої реалізації. Накладений арешт порушує права банку щодо повернення коштів від реалізованого в автомобіля. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до суду не зявився надав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає. Представник [PERSON] відділ ДВС м. Кропивницького до суду не зявився про час розгляду справи належно повідомлявся про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що 12.02.2007 АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 420/562-САФ03.16-2, згідно якого позичальник отримав кошти у сумі 15 990,00 дол. США. Згідно п. 1.2 даного договору кредит надається Позичальнику на придбання автомобіля марки OPEL ASTRA 0TGF69, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію СРБ 413399. Відповідно до діючого законодавства, договір застави є підставою виникнення зазначеного виду забезпечення виконання зобов'язання боржника. Відповідно до ст. 548 ЦК України, договір застави носить похідний характер від зобов'язання, яке забезпечується заставою. З припиненням дії правочину, на підставі якого виникло таке зобов'язання (кредитного договору тощо), припиняється і договір застави, однак недійсність застави не впливає на дійсність вказаного зобов'язання. Дане обтяження зареєстровано при укладанні Договору застави. Через неспроможність виконання зобов'язань по кредитному договору, [PERSON] передав заставний автомобіль позивачу з метою добровільної його реалізації та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору (копія заяви додається). Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки 10.02.2014 року [PERSON] ВДВС міста Кропивницький ГТ УЮ у Кіровоградській області в рамках виконавчого провадження № б/н, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме майно відповідача, яке знаходиться в заставі позивача, також 20.06.2014 року [PERSON] ВДВС міста Кропивницький ГТ УЮ у Кіровоградській області в рамках виконавчого провадження № б/н, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме майно відповідача, яке знаходиться в заставі позивача та 23.10.2015 року [PERSON] ВДВС міста Кропивницький ГТ УЮ у Кіровоградській області в рамках виконавчого провадження № б/н, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме майно відповідача, яке знаходиться в заставі позивача. \~ \~ \~ \~ На сьогоднішній день, внаслідок винесення [PERSON] ВДВС м. Кропивницький ГТ УЮ у Кіровоградській області вищезазначених постанов, порушено права позивача як заставодержателя відповідного майна, виходячи із наступного. Згідно зі статтею 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить стаття 19 Закону України «Про заставу». Згідно ст. 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. Відповідно до ст. 26 вищезазначеного Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. У разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувач з вищим пріоритетом. З зазначеного вище випливає, що накладення арешту на заставне майно банку порушує його права як заставодержателя, оскільки унеможливлює добровільну (позасудову та поза межами виконавчого провадження) реалізацію заставного майна, тому суд задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує судові втрати з [PERSON] на користь позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved