Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 14130,17 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, комісією та іншими витратами згідно Умов та правил надання банківських послуг. Однак відповідач своїх зобов'язань перед позивачем щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не дотримувався, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 26.04.2016 року становить 14130,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 17.03.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зобов'язувалося надати відповідачу споживчий кредит у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язувалася повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. З наданих суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, а згідно розрахунку станом на 26.04.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14130,17 грн., з них 1976 грн. - заборгованість за кредитом, 8140,11 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2865,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 649,06 грн. - штраф (процентна складова - 5% від суми заборгованості). Виходячи з умов договору, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідача на користь банку 1976,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8140,11 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладеній у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить стягнути з відповідача 2865,00 грн. заборгованості за пенею та комісією одночасно, однією сумою 2865,00 грн., яку не розмежовано, що унеможливлює перевірку судом правильності обрахунку такої суми заборгованості, хоча пеня та комісія мають різну правову природу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 2865,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, оскільки пеня та штраф у відповідності до ст. 549 ЦК України та висновку ВСУ є одним видом цивільно-правової відповідальності, за яке [PERSON] не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобов'язань, підставною та обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з нього саме 500 грн. - штрафу (фіксована частина), як просить позивач, та 505,81 грн. - штрафу (процентна складова), що становить 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 1084 грн. 62 коп. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 530, 536, 551, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved