Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на території обслуговування ЛКП «Дністер» знаходиться будинок [ADDRESS], в якому зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно з актом обстеження ЛКП «Дністер» від 31.03.2014 року [PERSON] самовільно влаштовано огорожу, яку не демонтовано в повному обсязі. 01.04.2014 року на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації було розглянуто питання невиконання в повному обсязі демонтажу огорожі відповідачами та винесено висновок, згідно з яким вирішено зобов'язати співвласників будинку на [ADDRESS] завершити демонтаж огорожі в повному обсязі. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 05.10.2011 року № 541 затверджено висновок міжвідомчої комісії, оскільки зазначена огорожа встановлена з порушенням вимог Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, Правил благоустрою м. Львова, а тому підлягає демонтажу. Відповідачі неодноразово попереджалися про необхідність завершення демонтажу самочинно встановленої огорожі. В добровільному порядку виконати розпорядження та завершити демонтаж самочинно збудованої огорожі відповідачі відмовляються, що підтверджується відповідними актами. На підставі викладеного, позивач просив суд зобов'язати відповідачів демонтувати огорожу довжиною 29,5м згідно зі схемою В-1 між житловим будинком на [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом на вул. Дністерській, 25 у м. Львові. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив суд зобов'язати відповідачів демонтувати огорожу довжиною 25,58м згідно зі схемою С-1 між житловим будинком на [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом на вул. Дністерській, 25 в м. Львові. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження від 02.04.2014 року № 130. В обґрунтування своїх вимог вказували, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2007 року було зобов'язано [PERSON] демонтувати огорожу по [ADDRESS] та дане рішення повністю виконане, що підтверджується актом державного виконавця, який підписаний працівниками ЛКП «Дністер». Вказане унеможливлює повторне звернення до суду з тих самих підстав. Крім того, 15.05.2014 року Львівською міською радою прийнято ухвалу про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. Згідно з актом обстеження та показу меж земельної ділянки в натурі від 03.04.2012 року межі вказаної земельної ділянки встановлені та від суміжних землекористувачів претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не було. Вказували, що споруда, яку вимагає демонтувати Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, є не огорожею, а незавершеним будівництвом сараю, на яке було отримано дозвіл у встановленому на той час порядку, однак не завершене та не введене в експлуатацію. Дана споруда знаходиться на території будинковолодіння на [ADDRESS] за межею ділянки середньої шкоди № 73 та не порушує межу земельної ділянки по вул. Дністерській, 25. В судовому засіданні представник Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради первісний позов підтримав з підстав, викладених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у заяві, просили вимоги задовольнити в повному обсязі. Третя особа за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Треті особи ЛКП «Дністер», Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, СЗШ № 73 в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.06.2009 року № 475 частині будинку [ADDRESS] загальною площею 125,1 кв.м. присвоєно окремий поштовий номер 23-а. Наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 03.03.2010 року № 314-Ж-С вирішено оформити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 161,6 кв.м. В будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] наведене підтверджується довідкою ЛКП «Дністер» від 23.05.2014 року № 1594. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2007 року в справі № 2-139/2006 задоволено позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до [PERSON] про демонтаж самочинно збудованої огорожі та зобов'язано [PERSON] демонтувати самочинно влаштовану цегляну огорожу на [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги доводи позивачів за зустрічним позовом стосовно повторного звернення Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з позовом з аналогічних підстав, оскільки норми чинного процесуального законодавства виключають можливість повторного звернення до суду з позовом у випадку наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В той же час, [PERSON] та [PERSON] не були сторонами в справі № 2-139/2006, в якій судом постановлено рішення про задоволення позову та зобов'язання демонтувати самочинно встановлену огорожу на [ADDRESS]. Крім того, передчасними є і твердження позивачів за зустрічним позовом стосовно повного виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2007 року в справі № 2-139/2006 та завершення виконавчого провадження. На підтвердження вказаних обставин позивачами за зустрічним позовом надано суду копію акта державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ та постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.08.2007 року, згідно з якими самочинно влаштована цегляна огорожа на вул. Дністерській, 23 у м. Львові демонтована. Водночас, згідно з листом прокуратури Сихівського району м. Львова від 06.01.2011 року № 3660 за результатами розгляду скарг з приводу невиконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2007 року встановлено, що вказане рішення суду перебувало на виконанні в Сихівському ВДВС ЛМУЮ, яке згідно з виконавчими документами повністю виконане. Разом з тим, в ході проведеної перевірки виявлено, що зазначене рішення суду не виконане, самочинно встановлена цегляна огорожа по вул. Дністерській, 23 не демонтована. Відповідно до актів від 31.03.2014 року, 23.05.2014, складених комісією з співробітників ЛКП «Дністер», власниками житлового будинку по [ADDRESS] самочинно, без дозволу органу місцевого самоврядування, влаштовано огорожу, яку всупереч рішенню суду не демонтовано в повному обсязі. Питання завершення демонтажу самочинного встановленої огорожі на [ADDRESS] розглядалося на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації 01.04.2014 року. Висновком комісії (протокол від 01.04.2014 року № 6) вирішено зобов'язати співвласників будинку [ADDRESS] завершити демонтаж огорожі між житловим будинком [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом на вул. Дністерській, 25 в повному обсязі, враховуючи невиконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2007 року. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 02.04.2014 року № 130 затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 01.04.2014 року № 6) та зобов'язано співвласників житлового будинку на [ADDRESS] завершити демонтаж огорожі довжиною 29,5м згідно зі схемою між житловим будинком [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом на вул. Дністерській, 25, влаштування якої виконано без дозволу на виконання робіт, затвердженої проектної документації та документів на землекористування. Згідно з протоколом виїзної наради міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з питання спірної огорожі на вул. Дністерській, 23-25 від 30.12.2014 року розмір спірної огорожі становить 25,58 м/п. У відповідності до п. 5.1 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011року № 834, особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження голови районної адміністрації) на проведення таких робіт. Перелік необхідних документів для отримання дозволу (розпорядження голови районної адміністрації) на влаштування огорожі визначений п.п. 4.1 - 4.9 даного Положення та включає в себе, зокрема: завірену згоду на влаштування огорожі співвласників об'єкта нерухомості; документ, що підтверджує право на землекористування; висновок управління архітектури департаменту містобудування про можливість заміни існуючої чи встановлення нової огорожі; проектну документація на влаштування огорожі: викопіювання з плану м. Львова М 1:500 з нанесеними червоними лініями та інженерними мережами, план огорожі М 1:200 або М 1:100, розгортка огорожі М 1:100 або М 1:50, фрагменти огорожі, робочі креслення воріт, хвіртки М 1:20 або М 1:10, розрізи М 1:200, М 1:100. Судом встановлено, що дозвіл на влаштування огорожі між будинком [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом по вул. Дністерській, 25 Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідачам за первісним позовом не видавався, проектна документація на влаштування такої огорожі відсутня. Суд не приймає до уваги твердження позивачів за зустрічним позовом стосовно того, що спірна споруда, яку вимагає демонтувати Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, є не огорожею, а незавершеним будівництвом сараю, на яке було отримано дозвіл у встановленому на той час порядку, однак не завершене та не введене в експлуатацію. В силу приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до наданої позивачами за зустрічним позовом копії рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 18.12.1988 року № 733 [PERSON], який проживав в квартирі [ADDRESS], дозволено виконати роботи з реконструкції існуючого дерев'яного сараю по [ADDRESS] на цегляний без збільшення йог розмірів. Проте, жодних доказів того, що спірна споруда є не огорожею, а незавершеним будівництвом сараю позивачами за зустрічним позовом суду не надано. Крім того, суд враховує, що за вказаним вище ріщенням дозвіл на реконструкцію виданий не на ім'я позивачів за зустрічним позовом. Також, судом встановлено, що на момент влаштування спірної огорожі у позивачів за зустрічним позовом були відсутні документи, що підтверджували право на землекористування. Право спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул. Дністерській, 23 у м. Львові було зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] лише 11.12.2014 року, тобто під час розгляду спору судом, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2014 року [NUMBER]. Посилання позивачів за зустрічним позовом на ухвалу Львівської міської ради від 15.05.2014 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку є безпідставним, оскільки вказаний документ не дає право на використання земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі самовільно здійснили влаштування огорожі між житловим будинком [ADDRESS] та колишнім дошкільним закладом по вул. Дністерській, 25. Приписами ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Роз'ясненнями, наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. [PERSON] попереджалася про необхідність завершення демонтажу самовільно встановленої огорожі, проте в добровільному порядку виконати вимоги розпорядження від 02.04.2014 року № 130 та завершити демонтаж відповідачі відмовляються. З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Судом в ході розгляду справи не було встановлено невідповідності оскаржуваного розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 02.04.2014 року № 130 актам цивільного законодавства та порушення цивільних прав або інтересів сторін даного спору. З наведених підстав вимоги позивачів за зустрічним позовом є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: approved