Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УКРСОРЦБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (тип та назву змінено на ПАТ «УКРСОЦБАНК») та [PERSON] укладено Договір кредиту №305/34-Ж-07. Відповідно до умов даного договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, а відповідач в свою чергу зобовязався в порядку та на умовах, що визначені в договорі, повернути кредит. В звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань відповідач порушив умови договору, в результаті чого станом на 07.02.2017 року має прострочену заборгованість на загальну суму 22606,54 доларів США, яку позивач просить стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з наведених в ньому підстав та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS, сформованою автоматизованою системою документообігу суду, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони визнають той факт, що відповідач брав кредит, який має повернути, але не в тому обсязі, який просить позивач. Суд може зменшити штрафні санкції, про що вона просить, а також просить зменшити розмір неустойки, оскільки така становить більшу суму, ніж розмір основного боргу. Щодо суми пені, то вона може бути нарахована всього за 6 місяців, але не більше як за рік. Вважає позовні вимоги заявленими передчасно, оскільки не було забезпечено досудового врегулювання спору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно її чоловік не платив кредит через важкий матеріальний стан, в звязку з чим звертався до банку з цього приводу. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 21.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (тип та назву змінено на ПАТ «УКРСОЦБАНК») та [PERSON] укладено Договір кредиту №305/34-Ж-07. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредит для поточних потреб в сумі 15000,00 доларів США, зі сплатою 13,0 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 березня 2012 року. Відповідач зобовязався використати кредит на цілі, визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання за договором, та повернути позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені договором. Відповідно до копії заяви на видачу готівки № 2 від 21.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, еквівалент в гривні 75750,00 грн., що стверджується його підписом. Відповідно до додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21 березня 2007 року, сторони домовились з 20.10.2008 року встановити проценту ставку за користування кредитом на рівні 15,00 % річних. Інші умови Договору залишаються незмінними і Сторони підтвердили за ними свої зобовязання. 31.07.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (тип та назву змінено на ПАТ «УКРСОЦБАНК») та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007 року, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитування, визначених договором, а саме, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами «Траншами», зі сплатою 15% процентів річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 15731,19 доларів США, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів до 20.03.2017 року, на умовах визначених цим Договором. Той факт, що підпис від імені [PERSON] на додатковій угоді від 31.07.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007 року, який наявний у графах «Сторона 2 «Позичальник»», «Оригінал цієї угоди отримав» виконані громадянином [PERSON], підтверджується висновком експерта № 4/321 від 14.12.2017 року. Згідно довідки станом на 07.02.2017 року, в рахунок погашення заборгованості за період з 21.03.2007 р. по 06.02.2017 року, [PERSON] було перераховано суму коштів в розмірі 8961,40 доларів США, з яких 5250,73 доларів США основна заборгованість за кредитом; 3710,67 доларів США - відсотки за кредитом. Відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 07.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 22606,54 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 616316,03 грн., а саме: сума заборгованості за кредитом 10480,46 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 285725,98 грн.; сума заборгованості за відсотками 12126,08 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 330590,08 грн. Вищевказана сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неможливості визначення суми заборгованості у звязку з відсутністю розрахунку, оскільки такий розрахунок доданий позивачем до позовної заяви і відповідно отриманий відповідачем. Також суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення позивачем неустойки, який є більшим від суми основного боргу. Відповідно до заявлених позивачем вимог предметом спору є стягнення заборгованості за кредитом, яка складається з суми основного боргу та заборгованості за відсотками. Про стягнення з відповідача неустойки, нарахованих пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, позивач вимоги не заявляв і такі судом не розглядаються. Заборгованість за відсотками в сумі 12\~126,08 доларів США не являється неустойкою, а тому не може бути зменшеною судом. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved