Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що відповідач взагалі не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не цікавиться їх здоров`ям та вихованням, не приділяє їм належної уваги, ухиляється добровільно сплачувати аліменти на їх утримання, чим не виконує обов`язку щодо утримання батьками своїх дітей. Для належного фізичного та розумового розвитку діти потребують повноцінного харчування, одягу та взуття, позивачка не в змозі повністю забезпечити сім`ю та потреби дітей. Відповідач є особою працездатного віку, здоровий, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею трьох років, у зв`язку з чим не працює. Діти проживають з нею. Щомісячна матеріальна допомога на дитину, яку вона отримує, є незначною, цієї суми не вистачає на утримання дітей, інших доходів немає. Відповідач проживає окремо та жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.09.2020, і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) платника, щомісячно, починаючи стягнення з 29.09.2020 і до досягнення донькою [PERSON] [INFO] трьох років. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, суду пояснила, що перебуває в шлюбі з відповідачем, дітей він не утримує, знає що відповідач працює, але не офіційно. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань учасниками справи не подано. Процесуальні дії у справі. 01.10.2020 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.15). Ухвалою від 16.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №456/3859/20 відповідача [PERSON] (а.с.25). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 22.06.2017 серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.06.2017 виконавчим комітетом Моршинською міською радою Львівської області, актовий запис № 8. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.8). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 07.08.2017 серії [NUMBER] та від 13.07.2020 серії [NUMBER] (а.с.9, 10). Відповідно до довідки про склад сім`ї №1873 від 09.09.2020 виданої виконавчим комітетом Моршинської міської ради [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12). Відповідно до довідки №05-68 від 28.09.2020 виданої управлінням праці та соціального захисту населення Моршинської міської ради [PERSON] за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 отримала допомогу при народження дитини та допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами у сумі 17\~200грн. (а.с.13). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України. Частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84\~Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачкою. На даний час позивачка не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою донькою. Відповідач не виконує обов`язок щодо утримання дітей, не надає кошти на їх утримання. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини, створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, покладено на обох батьків, а не на одного з них, і саме обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім цього, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним суду не надані. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, тому позов підлягає до задовольння повністю. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову. На підставі статей 180-182, 183, 184, 191 СК України та

Outcome: approved