Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-25 00:00:00

Рішенням Торезького міського суду Донецької області 06 лютого 2014 року в задоволені позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. З вказаним рішенням позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області. Апелянт зазначив на підтвердження прав купівлі-продажу прав вимоги надано договір купівлі-продажу кредитного портфелю разом з витягом до додатку № 1, а саме переліку кредитних договорів, за якими Банк відступив, а позивач прийняв на себе зобов»язання. До того ж суду було надані посвідчені нотаріально копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю з певним текстом додатку. Окрім того, апелянт не згодний з тим, що боржник за висновком суду, може не виконувати обов»язків перед новим кредитором з підстав його неналежного повідомлення. Згідно т. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі боржник має право не виконувати свої зобов»язання новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні перед первісним кредитором. Згідно ст. 518 ЦК України Боржник має право висувати проти нового кредитора у зобов»язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора, він має висунути проти нового кредитора заперечення. Виходячи з аналізу вищенаведених норм у суду першої інстанції не було підстав вважати невиконання первісним кредитором АТ « ОТП Банк» п. 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, підставою для виникнення права у боржника не виконувати обов»язків за кредитними договорами перед новим кредитором взагалі. Вважає рішення суду не обґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив його скасувати, ухвалити нове рішення з задоволенням вимог позивача. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виходив з того, що позивач не надав належного доказу відступлення йому прав вимоги за кредитним договором № МL- 104/084/2007 від 14 вересня 2007 року, а саме: не надав акт прийому-передачі кредитних документів, доказів про отримання права вимоги до конкретної особи, не надав первинних документів з розрахунком заборгованості на підтвердження правильності розрахунку заборгованості. В судовому засіданні представник апелянта - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Носач Т.О. підтримала доводи апеляційної скарги. просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимо8ги позивача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти доводів апеляційної скарги. просила її відхилити. а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вислухавши суддю - доповідача, учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Згідно з даним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Кредитний договір № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. який увійшов до складу кредитного портфелю позивача був укладений 14.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 67915,00 доларів США строком до 14 вересня 2032 року. Згідно умов кредитного договору (зокрема, в п.1.6 кредитного договору, з підпунктами), [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п.1.4., 1.5 кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1, з підпунктами, частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору, т.1, а.с.12-17). Відповідач в порушення зазначених умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов'язання по кредитному договору не виконала: нею не виконувався і не виконується дотепер графік платежів як «тіла» кредиту так і відсотків. Представник відповідача не заперечувала, що [PERSON] жодного разу після отримання кредиту не вчиняла дій щодо повернення кредитних коштів. Кредит був погашений частково шляхом продажу іпотечної квартири за реалізацію якої на рахунок кредитора зараховано 27923,49 доларів США. ( т.1 а.с.139, 209-210) Станом на 08.08.2012 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 39991,51 доларів США. нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 20208,27 доларів США. Таким чином, до ТОВ ОТП «Факторинг Україна» перейшли права вимоги у розмірі : залишок заборгованості за кредитом - 39991,51 доларів США, сума відсотків - відсотки за користування кредитом 20208,27 доларів США, розміру пені 1 135577,34 грн. Обов»язок сплати пені позичальником за прострочення виконання умов кредиту передбачено п.4.1.1. ст.4 частини 2 кредитного договору в розмірі 1% від сум несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково з прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту відповідачу нарахована пеня розмірі 1 135577,34 грн. Відповідно до пункту 1.9. кредитного договору, ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 Цивільного кодекс України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має права достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу ( фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона ( фактор ) передає або зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату у ( будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника). Згідно статуту ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є фінансовою установою, має свідоцтво № ФК 241 від 03 грудня 2009 року, яке видане державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, у додатку до якого вказані види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, а саме: надання факторингу. Актом приймання-передачі, укладеним між Покупцем- ТОВ ОТП «Факторинг Україна» та Продавцем - ПАТ « ОТП Банк» від 12 листопада 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с.151-163 ) Продавець передав, а Покупець прийняв кредитний портфель, як визначено у статті 1 Договору купівлі -продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року, укладеного між Продавцем і Покупцем ( надалі « Договір» ) та у Додатку 1 до Договору. В одній із підстав відмови у задоволені позову, суд зазначив, що позивач в обґрунтування доказів купівлі саме кредитного договору № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року, надав до матеріалів справи тільки витяг з додатку 1 до договору купівлі-продажу( т.1 а.с.28 ), що на його погляд в розумінні ст. 58,59 ЦПК України, це не є належним та допустимим доказом. Представник позивача в апеляційній скарзі наголошувала, що судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто оригінал посвідченого нотаріально Додатку 1 до Договору, проте суд оглянуте до уваги не прийняв. Апеляційним судом оглянутий оригінал Додатку 1 до Договору з якого вбачається, що серед кредитних договорів, які увійшли до кредитного портфелю Покупця, зазначений і договір № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року ( за номером 619) на суму 60199,78 доларів США. ( витяг з Додатку 1 долучений до матеріалів цивільної справи, т. 2 ) Окрім того, на спростування доводів суду першої інстанції до апеляційної скарги апелянтом долучено відомості ( статут ) про те, що Продавець - тобто ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником ЗАТ « ОТП Банк». яким було укладено з відповідачкою кредитний договір.( т.1, а.с.25 ) Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які посвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні. Аналізуючи надані позивачем докази щодо права вимоги, апеляційний суд дійшов висновку, що посвідчені нотаріально договір купівлі - продажу кредитного портфелю, акт прийому передачі з Додатком 1, кредитний договір з графіком погашення заборгованості, відомості про часткове погашення кредиту, є належними доказами переходу прав до ТОВ ОТП «Факторинг Україна» щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Так, в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про повідомлення Боржника про заміну Кредитора. Проте, ця обставина з огляду на те, що Боржник не виконував у добровільному порядку своїх обов»язків перед первісним кредитором, не звільняє Боржника від виконання його обов»язків перед новим Кредитором, який на правових підставах набув права вимоги. Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачки наголошувала на тому, що з огляду на те, що строк вимоги банку настав саме після 28 січня 2010 року( 28 січня 2010 року на рахунок банку зараховані кошти від реалізації іпотечної квартири, чого не заперечувала сторона позивача ), то строк позовної давності, з огляду на дату звернення з позовом до суду - 03 червня 2013 року для стягнення заборгованості по кредиту сплинув, а тому підстав для її стягнення немає. Повертаючись до вищевикладеного, [PERSON] як Позичальник, підписавши кредитний договір, взяла на себе обов»язок щомісяця, згідно графіку , який є невід»ємною частиною кредитного договору, повертати Кредитору «тіло» кредиту і відсотки за користування кредитом. Судом встановлено, що з 28 січня 2010 року у Банку виникло право вимоги. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом 03 червня 2013 року, тобто, частково за межами строку позовної давності, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з 03 червня 2010 року у розмірі : тіло кредиту -39776,36 доларів США, проценти -17726,06 доларів США, разом -57202,42 доларів США. Згідно з п. 4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 135 577,34 грн. З огляду на суму заборгованості по кредиту і відсоткам, розмір пені практично у три рази більше основного боргу. Відповідно до положень частини 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 200000 гривень. Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір розмірі 3219грн, який відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційний суд аналізуючи докази, надані позивачем, не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позову з боку позивача. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Outcome: partial