Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивачі [PERSON] , [PERSON] 01.07.2021 звернулись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Мологівської сільської ради ОТГ про виділення часток у праві спільної сумісної власності, просить суд: визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,250 га, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5120882000:02:003:0044, визнав їх рівними, тобто по 1/2 частини за кожним співвласником [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2338 га, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5120882000:02:003:0045, визнав їх рівними, тобто по 1/2 частини за кожним співвласником [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги при цьому мотивували тим, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , і відповідно [PERSON] був її вітчимом. Вказують, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради 12.02.2013 року та зареєстрований в реєстрі № 17, згідно якого померлий заповідав все належне йому майно [PERSON] . За ствердженням позивачів, за життя спадкодавцю належала 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] , 1/2 частка земельної ділянки площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки площею 0,2338 га, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Однак, як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 935759 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 935758, що видані 06.10.2006 року, в них не вказані частки у спільній власності співвласників земельної ділянки: [PERSON] та [PERSON] , що унеможливлює позивачами прийняття спадкового майна. Враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, враховуючи презумпцію рівності часток, вважають, що частка кожного із співвласників [PERSON] та [PERSON] становить 1/2 частку . З урахуванням вищевикладеного, позивачі і звернулись до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 05 липня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її підготовчого розгляду. 22 липня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивачі в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника Мологівської сільської ради, та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . /а.с. 10/ За життя 09.02.2013 року [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповідав [PERSON] /а.с. 20/ Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 21.06.1997 року та до дня смерті [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] /дошлюбне [PERSON] / є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності /спільної сумісної/ на земельні ділянки вбачається, що із заявами щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акта на право власності 13.04.2006 року звернулись [PERSON] та [PERSON] , та рішенням Випасненської сільської ради ІІ сесії 5 скликання від 27.04.2006 року № 13-У, вирішено надати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,4838 громадянам [PERSON] та [PERSON] , в т.ч. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,2500 га, у межах згідно з планом та для особистого селянського господарства - 0,2338 га у межах згідно з планом, в [ADDRESS] . Вказана передача земель виділялась у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням вказаного, [PERSON] та [PERSON] були виготовлені 2 державних акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 935759 та серії ЯГ № 935758, де у списку співвласників зазначено визначених осіб. Крім того, судом встановлено, що 14.12.2004 року між [PERSON] від імені [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] та [PERSON] , з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно якого [PERSON] та [PERSON] купили в рівних часках житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 4900 кв.м. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6297148 від 24.01.2005 року, [PERSON] зареєстрував своє право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Нормативне обґрунтування Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, а відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної власності співвласником може здійснюватися самостійно. Таким чином, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Аналогічно, щоб оформити перехід права власності до спадкоємця, частка спадкодавця має бути визначена. Згідно ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається, зокрема, при виділі частки з спільного майна. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Крім того, відповідно до п. 4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України, при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать рівні за розміром частки. Виходячи з наведеної вище норми Земельного кодексу України, право власності померлого на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У ч. 1 ст. 13 ЦПК України законодавець наголосив на тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Таким чином, судом достовірно визначено, що при оформленні права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2338 га у межах згідно з планом за тією ж адресою, подружжям [PERSON] було виготовлено державні акти на право власності на вказані земельні ділянки, якими оформлено їх у спільну сумісну власність, отже без визначення часток. Враховуючи презумпцію рівності часток у спільній сумісній власності, та того факту, що будь-якої домовленості між співвласниками під час оформлення права власності на вказані земельні ділянки не існувало, так само відсутні докази про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, враховуючи, що одній з таких земельних ділянок зведений житловий будинок, права власності на який по 1/2 частці набуто раніше оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а отже виходячи з принципу цілісності об`єкта нерухомого майна із земельною ділянкою, прийнявши до уваги й факт того, що поділ із визначенням розміру ідеальних часток відповідних земельних ділянок необхідний для оформлення спадкових прав, що усуне перешкоди у нотаріальному оформленні спадщини, суд приходить до висновку, що є усі передумови та правові підстави об`єктивного визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності наступним чином: на земельну ділянку площею 0,250 га, у межах, згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5120882000:02:003:0044, визнав їх рівними, тобто по 1/2 частини за кожним співвласником [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , та на земельну ділянку площею 0,2338 га, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5120882000:02:003:0045, визнав їх рівними, тобто по 1/2 частини за кожним співвласником [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , а отже позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Мологівської сільської є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved