Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 10 лютого 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Відповідач мав інші релігійні погляди, що стало ключем до постійних конфліктів та унеможливило спільне проживання та виховання дитини. Відповідач виступав проти щеплень, визначених Міністерством охорони здоров`я України, не хотів лікувати дитину медикаментами, а лише використовувати народні методи. Також відповідач не хотів годувати дитину термічно обробленими продукти та продуктами тваринного походження. Перший час дитина була здорова, перші щеплення були зроблені у пологовому будинку, а годування було лише грудним молоком. Діючи в інтересах дитини позивачем було прийняте рішення виконувати все згідно рекомендацій Міністерства охорони здоров`я України, але відповідача це не влаштовувало і через деякий час, а саме: у листопаді 2018 року він пішов з дому. Спільно сторони не проживають, не бачились більше двох років, дитину відповідач не відвідував жодного разу. Збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін та інтересам дитини. Виходячи з викладеного позивач просила шлюб, укладений 06.09.2016 року між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №478 - розірвати; малолітню дитину залишити проживати з нею. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, позивачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом 06.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 478, що стверджується долученим до справи оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 13.10.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Оцінка Суду. Щодо розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. А частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо місця проживання малолітньої дитини Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Вирішуючи питання щодо місця проживання малолітньої дитини суд буде керуватись її «якнайкращими інтересами» Отже, статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В даних правовідносинах суд звертає увагу на ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема батько дитини її життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. При цьому, дитина протягом тривалого часу проживає з матір`ю у звичній для її обстановці. Враховуючи наведене, суд вважає, що малолітню дитину [PERSON] слід залишити проживати з матір`ю. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції АТ «ПРИВАТБАНК» №0.0.2009575175.1 від 10.02.2021 року (а.с.1) позивачем було сплачено 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved