Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.04.2013 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір (б/н), відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами договір. Відповідно до умов цього договору відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, вона порушила свої кредитні зобов'язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 09.05.2016 року позивачем визначено в розмірі 16\~251,30 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 08.07.2016 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була щоразу повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів (а.с.62, 66). Відповідач не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 19.04.2013 року між сторонами укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала того дня кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (зміна кредитного ліміту відбулась 19.04.2013 року 300 грн. та 8\~000 грн., 21.04.2015 року 7\~460 грн., 27.04.2015 року 7\~460 грн.). Кредитний договір укладено у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.10). Отже, позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п.п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил у разі невиконання зобовязань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач станом на 09.05.2016 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість: за кредитом 7 566,48 грн.; за процентами за користування кредитом 1\~672,92 грн.; по пені 5\~244,84 грн.; штрафу - 1\~050, 00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 750,06 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 16\~251,30 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх кредитних зобов'язань. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що стверджується платіжним дорученням від 29.06.2016 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в звязку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved