Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 26.10.2011 року перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаної дочки не надає, остання повністю перебуває на вихованні та утриманні позивача. Він взагалі не цікавиться життям дитини, не бере участі у додаткових витратах, які виникають у зв`язку з тим, що остання часто хворіє. Відповідач жодного разу не провідав дитину та не цікавився станом її здоров`я. Він не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як передбачено в ч. 1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства». Домовитися про сплату аліментів з відповідачем не вдається. Позивачу важко самостійно утримувати дочку згідно з її потребами. Тому дитина потребує з боку батька матеріального утримання. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2019 року в сумі 2027 грн., з 01.07.2019 року - 2 118 грн., з 01.12.2019 року - 2 218 грн. Відповідач є працездатним, отже, спроможним сплачувати аліменти на утримання дочки. Крім того, аліментів він нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, батьки на його утриманні не перебувають. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаної дочки в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася. Її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позовні вимоги задовольнити саме в такому розмірі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не погодившись із запропонованим позивачем розміром аліментів з підстав, вказаних у відзиві на позов. В цьому відзиві зазначено, що більше двох років тому позивач поїхала в Чеську Республіку, приїжджає додому рідко, дочку залишила проживати зі своєю матір`ю в с. Малий Ключів Коломийського району, однак, місце проживання дочки зареєстроване за місцем проживання відповідача в смт. Печеніжин Коломийського району. Шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач працює на сезонних роботах в Республіці Польша неофіційно, має на своєму утриманні матір, 1963 року народження, яка є інвалідом І групи по зору, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та супроводу, а також батька, 1954 року народження, пенсіонера, що переніс складну операцію внаслідок перелому руки. Відповідач проживає разом зі своїми батьками в будинку, який належить на праві приватної власності його брату, [PERSON] . Натомість позивач є здоровою, працює на роботі за кордоном, матеріально забезпечена, інших утриманців (неповнолітніх дітей) не має. Крім того, позивач не вважала за потрібне до подачі позову поспілкуватись з відповідачем про подальше утримання, проживання та виховання дочки. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, нерухомого та рухомого майна не має, його дохід є нерегулярним, мінливим, то він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн. щомісячно. Отже, відповідач просить позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1 200 грн. щомісячно на утримання вказаної дочки, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що з 01.07.2019 року становить 2 118 грн. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 26.10.2011 року. Шлюб зареєстровано Печеніжинською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38 (а.с.5). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання стороною відповідача позовних вимог, вік дочки сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, непрацевлаштованість відповідача на час розгляду даної справи, майновий стан платника аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі, 1 700 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, а також частково присудити з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., що буде пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, які підтверджуються відповідною квитанцією (а.с. 6). На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial