Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.03.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування відмовлено. Однак при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Судом обєктивно встановлено, що відповідачем та її представником подано до матеріалів справи в судовому засіданні заяву про стягнення судових витрат від 21.03.2018 року, розрахунок суми судових витрат, понесених відповідачем [PERSON] у справі №675/1848/17 за позовом [PERSON] про усунення від права на спадкування, від 21.03.2018 року, розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 21.03.2018 року, якими визначено загальну суму гонорару адвоката в розмірі 5600 грн. Також представником відповідача надано суду договір про надання правової допомоги від 13.11.2017 року та ордер серії РН-563 №019, які долучені судом до матеріалів справи. Пунктом 3 частини 1 ст.270 ЦПК України\~визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат. Визначення розміру витрат та порядок їх розподілу між сторонами здійснюється на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України. Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України передбачено необхідність розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2018 року, судом, при встановленні особи представника відповідача [PERSON], було досліджено документи, що підтверджують право останньої на зайняття адвокатською діяльністю. Пунктом 1.1. договору про надання правової допомоги від 13.11.2017 року, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], адвокат взяла на себе обовязок в порядку та на умовах, визначених договором, надавати правову допомогу [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Пунктом 1.2. вказаного договору визначено перелік послуг, які надає адвокат [PERSON] клієнту [PERSON], в тому числі надання консультацій і розяснень з правових питань, складення заяв, позовних заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта в судах. Вартість і порядок оплати послуг адвоката визначено в п.3.1. даного договору, яким встановлено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається у відповідному Розрахунку. Згідно розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 21.03.2018 року, підписаного адвокатом [PERSON] та відповідачем [PERSON], вартість гонорару адвоката складає 5600 грн., в тому числі за консультації правового характеру, вивчення матеріалів справи, підготовка заперечення на позовну заяву [PERSON], представництво в Ізяславському районному суді Хмельницької області. Вирішуючи питання про обґрунтованість розміру даних витрат суд виходить із наступного. Частиною 4 ст.137 ЦПК України\~визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Однак, частиною 5 даної статті визначено, що зменшити розмір судових витрат суд може лише за клопотанням іншої сторони та за умови невідповідності таких витрат критеріям, що визначені у ч.4 ст.137 ЦПК України\~(тобто одночасно за наявності двох вищевказаних умов). Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов'язок доведення співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ні позивачем, ні її представником будь-яких заперечень чи клопотань про зменшення розміру судових витрат не заявлялось, хоча таке право розяснювалось судом в судовому засіданні. За таких обставин суд не вправі з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність, оскільки такі дії суду будуть свідчити про порушення принципу змагальності сторін, що визначений ст.ст.12, 81 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до приписів ч.3 ст.141 ЦПК України суд, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, має врахувати, крім іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відповідно до розрахунку, який є невідємною частиною договору про надання правової допомоги від 13.11.2017 року, та вказує на існування певної домовленості між сторонами, адвокат [PERSON] та клієнт [PERSON] погодили погодинну форму гонорару адвоката. Розмір гонорару за одну годину роботи адвоката становить 700 грн. За прийняття участі в судових засіданнях в Ізяславському районному судді Хмельницької області сторони визначили розмір гонорару адвоката в сумі 4200 грн., виходячи з кількості витраченого часу 6 годин. Тривалість судових засідань підтверджується протоколами судових засідань від 13.02.2018 року (3 год. 46 хв.), від 12.03.2018 року (1 год. 31 хв.), від 21.03.2018 року (1 год. 26 хв.). У зазначених судових засіданнях адвокат [PERSON] приймала участь. В той же час відповідачем та її представником не подано суду доказів щодо надання послуг адвокатом в сумі 1400 грн. (350 +1050) з приводу консультування правового характеру, вивчення матеріалів справи, а також підготовки заперечення на позовну заяву [PERSON] Тобто в справі відсутні докази, які підтверджують факт надання таких послуги адвокатом [PERSON] та прийняття їх [PERSON], як сторонами договору про надання правової допомоги від 13.11.2017 року. Таким чином відповідачем не підтверджено витрати в сумі 1400 грн. на правничу допомогу. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем та її представником подані необхідні документи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в сумі 4200 грн. Судові витрати повязані із розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови у позові (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України). А тому, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не вирішуючи питання про їх співмірність, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені та належним чином підтверджені судові витрати на правничу допомогу в сумі 4200 гривень. Разом з тим, в звязку із відмовою [PERSON] в задоволенні позову, підстав для розподілу понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору, немає.

Outcome: approved