Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі - ПАТ КБ Приватбанк) 16.02.2015р. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 30.11.2009року було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у розмірі 6900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування кредитом, станом на 30.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 29665,32гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5476,57гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 16649,93 гривень, заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 2650,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 1388,82грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 29665,32гривень. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 30.11.2009року було надано ПАТ КБ ПриватБанк кредит у розмірі 6900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, [PERSON] не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконує зобовязання належним чином і , згідно розрахунку позивача, станом на 30.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 29665,32гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5476,57гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 16649,93 гривень, заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 2650,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 1388,82грн. штраф (процентна складова). складова). Отже, до стягнення підлягає заборгованість в сумі 29665,32гривень. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 29665,32гривень. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат.

Outcome: approved