overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області 24 березня 2014 року частково задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Даним рішення стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP98341932 від 10.04.2006 року у розмірі 13425,61 (тринадцять тисяч чотириста двадцять п'ять гривень 61 копійка), яка складається з 2628,92 (двох тисяч шестисот двадцяти восьми гривень 92 копійок) заборгованості за кредитом; 10296,69 (десяти тисяч двохсот дев'яносто шести гривень 69 копійок) заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 (п'ятиста гривень 00 копійок) штрафу (фіксованої частини), а також судовий збір у розмірі 439,36 (чотириста тридцять дев'ять гривень 36 копійок). В іншій частині позову відмовлено. Встановлено, що в зазначеному рішенні суду не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 28441,62 гривень. У відповідність до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно з ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Сторони в судове засідання не з'явились, а тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в зменшеному розмірі (розмірі тіла кредиту), враховуючи скрутне матеріальне становище відповідачки, в сумі 2628,92 гривень. Відповідно загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNH4KP98341932 від 10.04.2006 року, яка підлягатиме стягненню, становитиме 16054,53 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2008 року задоволено позов [PERSON] до Межівської селищної ради про визнання дійсною угоди купівлі-продажу житлового будинку. 25 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з ново виявленими обставинами. Ухвалою суду від 09 квітня 2014 року рішення скасовано за нововиявленими обставинами та справу призначено до нового розгляду в судовому засіданні. Під час нового розгляду справи [PERSON] доповнила заявлені позовні вимоги. Просить суд визнати угоду купівлі-продажу будинку дійсною та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], загальною площею 36,9 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м., підсобна площа 26,6 кв.м. Представник Межівської селищної ради в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доповнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з матеріалів справи встановлено, що 20 липня 2007 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується копіями розписок останніх від 20 липня 2007 року (а.с.12, 13). У відповідності ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння іншим особам. [PERSON] повністю виконала угоду, але вказаний договір купівлі-продажу не оформлений відповідно до діючого законодавства і на сьогодні це не можливо зробити в зв'язку зі смертю [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть помер [INFO] (а.с.5), а відсутність правовстановчого документу не дає позивачу можливості в повній мірі володіти та розпоряджатися домоволодінням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2012 року задоволено позов [PERSON] до Межівської селищної ради про визнання права приватної власності на житловий будинок за набувальною давністю. 12 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 14 травня 2014 року рішення скасовано за нововиявленими обставинами та справу призначено до нового розгляду в судовому засіданні. Під час нового розгляду справи [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Свої вимоги підтримав у повному обсязі. Просить в рішенні суду зазначити його ідентифікаційний номер [NUMBER], загальну площу домоволодіння 30,2 кв.м., житлову площу домоволодіння 11,8 кв.м., перерахувати господарські будівлі, а саме: сарай 8,8 кв.м., сарай 7,8 кв. м., літня кухня 14 кв.м., погріб 3 кв.м., вбиральня 1,4 кв.м., огорожа та вказати район, де знаходиться домоволодіння - [ADDRESS]. Представник Межівської селищної ради проти позову не заперечує. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доповнені позовні вимоги підлягають задоволенню. 05 липня 2000 року [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.07.2000 року (а.с.6). З моменту придбання домоволодіння і до цього часу, а саме майже 14 років [PERSON] підтримує домоволодіння у належному стані, рахує себе законним власником придбаного майна, оскільки добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. У відповідність до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Пунктами 11 та 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року, ухваленому по справі № 320/159/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги позивача було задоволено частково, поновлено [PERSON] на роботі на посаді інспектора 1 категорії Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» з 05.12.2012 року, визнавши незаконним розпорядження директора по персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» №6050-к від 04.12.2012 року в частині його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України та відмінити його в цій частині, та стягнуто з ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» на користь [PERSON], середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.12.2012 року по 18.10.2013 року. В іншій частині позову - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07.02.2014 року справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.10.2013 року повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків, а саме: в резолютивній частині рішення не було вказано яка сума підлягає стягненню за час вимушеного прогулу. Адвокат позивача [PERSON] в судовому засіданні просив винести додаткове рішення щодо позовних вимог про стягнення за час вимушеного прогулу за 225 робочих днів [PERSON] суму 54378,00 гривень. У судове засідання позивач та представник ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що, згідно вимог ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Як встановлено у судовому засіданні, в ІІІ абзаці резолютивної частини рішення суду необхідно було вказати яка сума підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, а саме: 54378,00 гривні. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити по даній справі додаткове рішення, в якому вирішити питання стосовно суми, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу. Виходячи з вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 22 жовтня 2013 року був задоволений позов ПАТ «Таскомбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчі листи. 07 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про виправлення описки у виконавчому листі, посилаючись на те, що була допущенна описка у даті народження боржника [PERSON], а саме: зазначене дата « [INFO]», а не « [INFO]». У судове засідання сторони не з'явилися, були повідомлені про день розгляду заяви, не повідомили суд про причину своєї неявки. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 22 жовтня 2012 року був задоволений позов ПАТ «Таскомбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчі листи. Під час виконання рішення суду було виявлено описку у даті народження боржника [PERSON], а саме: вказане у виконавчому листі дата народження - « [INFO]», а не « [INFO]». Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Крім того, згідно вимог ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача виправити помилку, допущену при його видачі. Оглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити та виправити описку у виконавчих листах Мелітопольського міськрайонного суду, виданих 20.02.2014 року № 320/4264/13-ц, вказавши дату народження боржника [PERSON] « [INFO]», замість « [INFO]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками та встановлення порядку користування земельною ділянкою. 06 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про роз'яснення рішення суду від 25.11.2013 року та просить з метою подання вказаного рішення до Реєстраційної служби Мелітопольського МРУЮ Запорізької області для його виконання роз'яснити резолютивну частину рішення та вказати з яких саме приміщень складається житловий будинок [ADDRESS]. У судове засідання сторони не з'явилися. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 221 ЦПК України, неявка осіб, які брали участь у справі не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення. Згідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню. У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду не є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Як вбачається з резолютивної частини рішення від 25.12.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками та встановлення порядку користування земельною ділянкою, спірне майно між сторонами поділено наступним чином: 1. Співвласнику [PERSON] виділити в натурі квартиру [NUMBER] (зелений маркер, співвласник 2) житлового будинку [ADDRESS], згідно з І варіантом розділу житлового буднику судової будівельно-технічної експертизи № 1883 від 21.10.2013 року. 2. Співвласнику [PERSON] виділити в натурі квартиру [NUMBER] (жовтий маркер, співвласник 1) житлового будинку [ADDRESS], згідно з І варіантом розділу житлового буднику судової будівельно-технічної експертизи № 1883 від 21.10.2013 року. 3. Співвласнику [PERSON] виділити в приватне користування земельну ділянку S-4, площею 209,3 кв.м. (зелений маркер), що обслуговує житловий будинок [ADDRESS], згідно з І варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою судової будівельно-технічної експертизи № 1883 від 21.10.2013 року. 4. Співвласнику [PERSON] виділити в приватне користування земельну ділянку S-2 площею 96,9 кв.м. та земельну ділянку S-2 площею 96,9 кв.м. (жовтий маркер), що обслуговують житловий будинок [ADDRESS], згідно з І варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою судової будівельно-технічної експертизи № 1883 від 21.10.2013 року. 5. Земельну ділянку S-1 площею 24,4 кв.м. (червоний маркер), що обслуговує житловий будинок [ADDRESS], згідно з І варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою судової будівельно-технічної експертизи № 1883 від 21.10.2013 року залишити у спільне користування [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд вважає необхідним зазначити в резолютивній частині рішення суду від 25.12.2013 року, з яких саме приміщень складається [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 28.01.2016 позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була задоволена. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором № б/н від 09.09.2008 в розмірі 25655,22 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., а всього 26873,22 грн. Також, позивачем були понесені витрати по оплаті публікації оголошення в пресі про виклик відповідача по даній справі, однак, в резолютивній частині рішення суд, не вирішив питання про стягнення грошової суми за компенсацію вказаних витрат. Позивач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідач в судове засідання у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що слід\~\~постановити додаткове рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. 28.01.2016 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була задоволена. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором № б/н від 09.09.2008 в розмірі 25655,22 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., а всього 26873,22 грн.\~\~\~\~\~\~ Однак, судом не вирішено питання щодо витрат понесених позивачем по оплаті публікації оголошення в пресі про виклик відповідача по даній справі. Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені по оплаті публікації оголошення в пресі про виклик відповідача по даній справі в розмірі 420 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року позов [PERSON] до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення грошових коштів з поточного банківського рахунку було задоволено, але питання про стягнення з відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» судового збору у розмірі 243,60 грн. при ухваленні рішення не було вирішено. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що потрібно стягнути з відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» суми судового збору у розмірі 243,60 гривень з наступних підстав. Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Зазначеним вище рішенням суду було стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь [PERSON] заборгованість з договору про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування від 23.07.2013 року №009-0019943-Ф/13-Р у розмірі 9074 (дев'ять тисяч сімдесят чотири) гривень 65 копійок та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок; витрати на оплату правової допомоги у розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок. Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, стягненню з відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» підлягає сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Куруючись ст. 88, п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Мелітопольської кредитної спілки кадрових військовослужбовців запасу «Товариство «Взаємний кредит» про стягнення безпідставно отриманих коштів залишено без задоволення. При цьому, судом при постановленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, оскільки під час судового засідання 25.03.2021 представник відповідача адвокат Пузій О.В. повідомив суду, що протягом 5 днів надасть докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу. 29.03.2021 року представником відповідача - адвокатом Пузій О.В. надано заяву з доказами надання правової допомоги відповідачу. Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат за надану правову допомогу по справі. У розрахунку витраченого часу адвокатом та актах приймання-передачі послуг по договору про надання правової допомоги по договору від 30.11.2020 та 04.11.2020 викладено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, за якими кредитною спілкою «Взвємний кредит» сплачено адвокатському бюро Пузія О.В. 2500,00 грн. та 500 грн., на підтвердження чого надано платіжні доручення №78 від 26 березня 2021 року на 500 грн. та №47 від 04 листопада 2020 року на 2500 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за надану правову допомогу, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved