Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 09.11.1991 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] . Позивач разом зі своїм чоловіком проживала та місце її реєстрації було зареєстроване в квартирі [ADDRESS] , яка належала до державного житлового фонду та передана подружжю у спільну сумісну власність на підставі відповідного свідоцтва про право власності. Перебуваючи у шлюбі, подружжя придбало і легковий автомобіль марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер « [NUMBER] », модель «Універсал В», який [INFO] року зареєстрований на праві власності за [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. До спадкоємців першої черги належить позивач як дружина спадкодавця та його мати [PERSON] (відповідач). Сторони відповідно до вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України прийняли спадщину, оскільки кожна в шестимісячний строк після смерті спадкодавця подали до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.09.2019 року визначено, що частки померлого та позивача в спірній квартирі становлять по 1/2 та зареєстровано за позивачем право на 1/2 частку спірної квартири. Однак, приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на належну спадкодавцю частку спірної квартири не зареєстровано. Спірний автомобіль придбаний в шлюбі, тому відповідно до вимог ст.ст. 60,61,70,72 СК України 1/2 його частка належить позивачу у праві спільної сумісної власності подружжя. Оскільки спадкодавцю на час відкриття спадщини належало по 1/2 частці спірних квартири та автомобіля, а спадкоємців є двоє, то позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/4 частку вказаної квартири та 3/4 частки автомобіля. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, і просить ці вимоги задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.03.2011 року, стверджується, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] року [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , у зв`язку з чим дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 10). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.03.2003 року Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження № 3/68 від 16.01.2003 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 207670 від 21.03.2003 року право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (а. с. 8, 9). Даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] стверджується, що автомобіль марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер « [NUMBER] », модель «Універсал В», в Коломийському територіальному сервісному центрі № 2643 зареєстрований 09.06.2009 року на праві власності за [PERSON] (а.с. 16). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.03.2019 року, [PERSON] помер [INFO] в м. Коломия Івано-Франківської області. актовий запис № 34 від 04.02.2019 року (а.с.6). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2019 року (справа № 346/4194/19), яке набрало законної сили 19.10.2019 року, визначено, що частки померлого [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності в спірній квартирі становлять по 1/2 (а. с. 12, 13). Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 186468482 стверджується, що за позивачем 24.10.2019 року зареєстровано право власності на 1/2 частку спірної квартири на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 14). 15.03.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] , а відповідач - 19.06.2019 року (а.с. 72, 76). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55476659, виданого цим приватним нотаріусом 15.03.2019 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 682019 за номером у спадковому реєстрі 63903398, спадкодавець [PERSON] (а.с.75). 30.08.2019 року позивач звернулася до вказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірне майно (а.с. 77). Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 49626371 від 12.11.2019 року [PERSON] відмовлено в державній реєстрації права власності на 1/2 частку спірної квартири, належну спадкодавцю [PERSON] (а.с. 15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного приватного нотаріуса від 14.11.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище квартиру в зв`язку з тим, що право власності на належну спадкодавцю частку квартири не зареєстровано. Крім того, між спадкоємцями першої черги спадкування існує спір щодо розподілу спадщини (а. с. 7). Частинами 1-3 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до правил, вказаних в ч.ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 цього Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 3 ст. 70 вказаного Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання в порядку спадкування за позивачем права власності на 3/4 частки спірного автомобіля та на 1/2 частку спірної квартири, оскільки у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на неї, позивач як спадкоємець за законом не може набути права на це майно. 1/2 частка автомобіля, належна спадкодавцю, яка не була виділена, підлягає спадкуванню сторонами в рівних частинах, тобто по 1/4. Таким чином, за позивачем слід визнати право власності на 3/4 (1/2+1/4) автомобіля. На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1268 ЦК України, ст.ст. 63, 70 СК України та,

Outcome: approved