Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ „ПриватБанк або Банк) 12.11.2015р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 08.07.2009р між Банком та [PERSON], відповідачем у справі, був укладений Кредитний договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 500грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов позивач мотивує тим, що Банк свої зобовязання по Договору як Позичальник виконав цілком. Однак, [PERSON] свої зобовязання згідно умов Договору належним чином не виконувала в результаті чого станом на 31.08.2015р у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 28346,98грн, яка складається з наступного: 10352,20грн - заборгованість за кредитом; 15120,86грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1285,97грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 250грн - штраф (фіксована частина), 1337,95грн штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача на користь Банку, а також просить стягнути з відповідача у рахунок повернення судового збору в сумі 1218грн. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинам, про день, час і місце слухання повідомлялася у порядку ст.76 ЦПК України. Суд, з урахуванням міркування представника позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Договору № б/н, укладеного 08.07.2009р між позивачем ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем [PERSON], остання отримала кредитні кошти в сумі 500грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.07.2009р убачається, що станом на 31.08.2015р за [PERSON] числиться заборгованість в загальній сумі 28346,98грн, та яка складається з: 10352,20грн - заборгованість за кредитом; 15120,86грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1285,97грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 250грн - штраф (фіксована частина), 1337,95грн штраф (процентна складова). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним Договором. Згідно п.6.6 вказаних Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн + 5% від суми позову. Відповідно до ст.ст.526, 527 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором; за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору, а відповідач отримав за договором обумовлену суму грошей, але порушив умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, у звязку з чим, станом на 31.08.2015р, у відповідача склалася заборгованість по Договору № б/н від 08.07.2009р у загальному розмірі 28346,98грн, та яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Також, у відповідності із ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення судового збору в сумі 1218грн.

Outcome: approved