Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивача У лютому 2020 року [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] (далі Відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а саме, просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом від 05 листопада 2018 року в частині зняття [PERSON] разом із членами сім`ї у складі чотирьох осіб з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] ; зобов`язати військову частину [NUMBER] поновити Позивача та членів його сім`ї у складі чотирьох осіб на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 05 листопада 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 13 листопада 2007 року (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його разом із членами сім`ї знято з квартирного обліку незаконно, оскільки Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року, на нього не поширюється (не може бути підставою для зняття з обліку). Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав. Позивач звільнений з лав Збройних Сил України на підставі пункту а) частини шостої та підпункту і) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з закінченням строку контракту. У подальшому знятий з квартирного обліку на підставі пункту 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу Української РСР (з урахуванням пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») та пункту 21 розділу VI Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року. Пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (аналогічні приписи визначенні у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081) містить вичерпні підстави, за яких особа при звільненні з військової служби залишається на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Звільнення Позивача з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту не є такою підставою. Покликається на висновок постанови Верховного суду від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц. Норми частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 (далі - Порядок №1081) стосуються виключно питання забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання осіб, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а не перебування на обліку або зняття з обліку вказаних осіб. Через це вимоги статті 40 ЖК УРСР, пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 29 Порядку та пункту 21 Інструкції також розповсюджуються на дану категорію осіб. 17 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання на 10 березня 2020 року. 10 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 квітня 2020 року. 01 квітня 2020 року відкладено розгляд справи на 18 травня 2020 року. Позивач у письмовій заяві просив слухати справу без його участі та без участі представника. Представник Відповідача також просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання 18 травня 2020 року всіх учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Справу розглянуто без участі учасників справи та їх представників відповідно до поданих клопотань. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01 листопада 2017 року №327 старшого сержанта [PERSON] , начальника відділення зберігання відділу зберігання, звільненого наказом начальника 1282 центральної бази зберігання та ремонту бронетанкового озброєння та техніки Озброєння Збройних Сил України від 30 жовтня 2017 року №39-РС у запас за пунктом а) частини шостої з урахуванням підпункту ї) пункту 1 частини восьмої\~ (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визнано таким, що справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до Ярмолинецького районного військового комісаріату Хмельницької області. 01 листопада 2017 року його виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить 24 календарних роки 07 місяців 07 днів. Постійним та службовим житлом не забезпечувався. Припинено дію контракту до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію у зв`язку із звільненням у запас з 01 листопада 2017 року (а.с. 8, 9). Позивач зі складом сім`ї (4 особи) перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] смт. Ярмолинці Хмельницької області з 13 листопада 2007 року по 04 листопада 2018 року. Номер у загальній черзі військової частини на момент виключення зі списків осіб, які перебувають на квартирному обліку, 13 (тринадцять), що підтверджено довідкою Відповідача від 14 листопада 2018 року №3170 (а.с. 12). З 05 листопада 2018 року Позивача із сім`єю (чотири особи) знято з квартирного обліку з загальної черги\~ у військові частині на підставі пункту 21 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року, та пункту 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу УРСР. Це підтверджується витягом з протоколу №28 від 05 листопада 2018 року засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] . Причиною зняття з обліку є його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.41). Фактичні обставини сторонами визнаються, спору у цій частині немає. Зміст спірних правовідносин Спір між сторонами полягає в правовій оцінці фактичних обставин, а саме, у законності зняття 05 листопада 2018 року Позивача із сім`єю з квартирного обліку у військовій частині на підставі пункту 21 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року, та пункту 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу УРСР після його звільнення у запас за пунктом а) частини шостої з урахуванням підпункту ї) пункту 1 частини восьмої\~ (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за умови наявності 24 років 07 місяців 07 днів\~ календарної вислуги у Збройних Силах України. Таким чином, судовій перевірці підлягає законність застосування пункту 21 розділу VI Інструкції №380 та пункту 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу УРСР. Оцінка судом аргументів учасників справи Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу Української РСР (Перебування громадян на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Зняття з обліку) громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Дана норма не поширюється на спірні правовідносини, оскільки є загальною нормою, регулює правовідносини зняття з обліку при припиненні трудових відносин за місцем роботи. У той же час відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру. З урахуванням статті 38 Житлового кодексу Української РСР порядок обліку\~ (у тому числі зняття з обліку) військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, регулюється іншими актами законодавства, тобто\~ спеціальними нормами. Таким законом є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до його преамбули цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Отже, суд вважає, що Відповідачем безпідставно (незаконно) застосовано пункт 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу Української РСР до Позивача. Відповідно до пункту 21 розділу VI Інструкції №380 (Облік осіб які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання) зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, ця норма в контексті встановлених фактичних обставин містить лише відсилання на інші випадки, передбачені законодавством, тобто не є і не може бути самостійною підставою для зняття Позивача з квартирного обліку. Інструкція №380 набрала чинності 16 жовтня 2018 року. Позивача знято з обліку 05 листопада 2018 року на підставі пункту пункту 21 розділу VI цієї Інструкції. Оскільки в оскарженому протокольному рішенні відсутні посилання на інші випадки, передбачені законодавством, тому дане рішення є незаконним (а.с. 41). Таким чином, Відповідач у своєму рішенні незаконно застосував пункт 21 розділу VI Інструкції №380 та пункт 3 частини другої статті 40 Житлового кодексу УРСР. Порядок знімання з обліку визначений у пункті 30 Порядку №1081. Відповідно до нього військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових\~ умов,\~ внаслідок\~ чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з\~ військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей,\~ що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Перераховані п`ять підстав на дату зняття з обліку судом не встановлені, відповідачем у його протокольному рішенні не зазначені. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на дату звільнення Позивача (01 листопада 2017 року) військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Дане право Позивач не реалізував. Означеному праву кореспондує обов`язок держави його забезпечити. Право Позивача (з урахуванням наявної вислуги більше 20 років) не припиняється моментом звільнення з військової служби з огляду на відсутність відповідної норми, а також з огляду на зміст самого права «для постійного проживання».\~ Отже, правова підстава взяття на облік (потреба у поліпшенні житлових умов) не відпала, підстави зняття з обліку відсутні, наявне право Позивача порушене діями Відповідача та підлягає захисту. Щодо правової природи частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд зазначає таке. Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Тотожна норма міститься пункті 29 Порядку №1081. Обидві норми регулюють процедуру залишення на обліку. Вони не визначають процедуру знімання (зняття) з обліку. Ця норма регулює лише деякі випадки, за яких особи залишаються на житловому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, тобто визначає певні пільгові життєві обставини, за яких особи залишаються на обліку. Такими пільговими обставинами є вік; стан здоров`я; скорочення штатів; проведення інших організаційних заходів, у разі\~ неможливості використання на військовій службі. Позивач звільнений з військової служби на підставі пункту а) частини шостої статті 26 з урахуванням підпункту ї) пункту 1) частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до цих норм в редакції, що була чинна на дату звільнення Позивача, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту; під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону. Отже, частина дев`ята статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» взагалі не стосується Позивача, не регулює спірні правовідносини.\~ З цих міркувань суд відхиляє доводи Позивача про те, що усі особи, звільнені у запас, повинні залишатись на житловому обліку, незалежно від підстави звільнення. Суд не бере до уваги посилання Відповідача на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц (провадження №14-169цс18), оскільки він стосується інших фактичних обставин. Так, у наведеній постанові звільнення позивача у запас відбулось з закінченням дії контракту за наявності в нього лише 13 років календарної вислуги (до 20 років). З аналогічних міркувань не взято до уваги даний висновок у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №639/302/18-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №683/2199/18, від 01 квітня 2020 року у справі №638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі №683/2197/18. На основі викладеного та

Outcome: approved