Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що він є власником автомобіля Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] та причепа «КАМА-500 СЛУЧ» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач незаконно, без відповідної правової підстави, утримає рухоме майно позивача та не бажає його повернути. Тому, позивач змушений звертатися до суду та просить витребувати у [PERSON] вказане рухоме майно. У судовому засіданні позивач та його представники адвокати [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали заперечували проти його задоволення, пояснивши суду, що автомобіль та причіп дійсно перебувають в домоволодінні [PERSON] та вона відмовляється надати їх позивачу, оскільки вони були придбані за спільні кошти подружжя та під час їх спільного проживання без реєстрації шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. 21.07.2009 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. 07.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 115103 власником автомобіля Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], який провів його реєстрацію 04.09.2013 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС 086030 власником причепа «КАМА-500 СЛУЧ» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], який провів його реєстрацію 02.08.2008 року. Тобто, позивач набув права власності на автомобіль та причіп не перебуваючи у шлюбі. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу. У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами те, що [PERSON] утримує автомобіль та причіп на території свого домоволодіння та відмовляється видати їх позивачу. Як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Суд ставиться критично та не приймає як доказ надані відповідачем письмові документи на автомобіль «ЗАЗ 110308» оскільки вони не мають відношення до даної справи. У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 551,20 грн., оскільки вони підтвердженні наявними квитанціями. На підставі викладеного і

Outcome: approved