Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки одночасно існують такі умови: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Вимоги обґрунтовані наступним. 17.01.2013 року сторони на підставі заяви відповідача уклали угоду про відкриття карткового рахунку в національній валюті з встановленням ліміту кредитної лінії строком на 364 календарні дні з пролонгацією, з кредитним лімітом в межах 50000 гривень. Банк виконав зобов'язання за договором, відкрив картковий рахунок та відкрив кредитну лінію. Відповідач зобов'язання за договором не виконувала, що призвело до виникнення станом на 04.04.2017 року заборгованості на загальну суму 42178,70 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту в сумі 30937,26 грн., відсотків в сумі 11241,44 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Відповідач вимоги не визнала і заперечила їх наступним. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним. Позивач неправомірно відносив до тіла кредиту не лише суми, які вона отримувала, а і супутні витрати - встановлені Банком комісії за зняття готівки в банкоматі, за повідомлення боржника, плату за обслуговування карткового рахунку, перегляд залишку рахунку в банкоматах. Таким чином, сума тіла кредиту і, відповідно, процентів за кредитом виявилась завищеною. Це призвело до того, що Банк не зараховував до тіла кредиту усі суми, які вона сплачувала на погашення кредиту, частина їх йшла на вказані вище супутні витрати. За таких обставин відповідач зробила висновок, що Банк допустив прострочення кредитора, а саме, не відносив усі сплачені нею кошти на тіло кредиту, частиною сплаченої суми покривав інші витрати. А отже, відмовився прийняти належне виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з таким простроченням Банк втратив право на відсотки за кредитом. Оскільки прострочення кредитора розпочалось 06.02.2013 року, коли Банк вперше відніс супутні витрати до тіла кредиту, і продовжувалось до цього часу, Банк втратив право на усі відсотки за договором, в тому числі ті, які відповідач встиг сплатити. Оскільки, з врахуванням сплачених нею відсотків, відповідач сплатила за кредитом більшу суму, ніж сьогодні Банк з неї хоче стягнути, відповідач вважає, що вона Банку нічого не винна і просить в позові відмовити. Позов слід задовольнити частково. Згідно ч.1 ст.526, ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України: «1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» «1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.» 17.01.2013 року сторони на підставі заяви відповідача уклали угоду про відкриття карткового рахунку в національній валюті з встановленням ліміту кредитної лінії строком на 364 календарні дні з пролонгацією з кредитним лімітом в межах 50000 гривень. Банк виконав зобов'язання за договором, відкрив картковий рахунок та відкрив кредитну лінію. Згадані обставини визнані сторонами. Згідно ч.ч.1,4 ст.613 ЦК: «1. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.» «4. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.» Прострочення кредитора у цьому випадку немає, оскільки Банк прийняв належне виконання, запропоноване відповідачем: прийняв від неї гроші на оплату боргу за кредитним договором і відніс їх на погашення боргу саме за цим договором, а не на інші потреби. Банк прийняв платежі і створив відповідачу умови для їх проведення, прострочення кредитора немає. Натомість є спір між сторонами з приводу того, куди необхідно було спрямувати сплачені відповідачем кошти. Вказаний спір слід вирішити наступним чином. Ні законом, ні договором не передбачено право Банку відносити супутні витрати, - комісію за зняття готівки в банкоматі, за повідомлення боржника, плату за обслуговування карткового рахунку, перегляд залишку рахунку в банкоматах, - до тіла кредиту, нарощуючи його. У всякому випадку Банк не довів, що договором йому надане таке право, не надавши щодо цього жодного доказу. Отже, такі дії Банку слід визнати такими, що порушують умови договору. Такі дії Банку призвели не лише до безпідставного нарощення тіла кредиту, а і до зайвого нарахування процентів на нарощену суму. Тому, наданий Банком розрахунок заборгованості належить відкоригувати. Банк надав до відповіді на відзив також копію виписки по рахунку відповідача за період з 17.01.2013 року по 21.02.2018 року як первинний документ, який підтверджує заборгованість. У вказаній виписці є розділ «Витрати по рахунку», з якого, шляхом послідовного підсумовування, можливо визначити суму кредиту, яку отримала відповідач без врахування вказаних вище супутніх витрат. Цією сумою є 43314,10 грн. Також на основі вказаної виписки та розрахунку заборгованості, доданого до заяви (стовпчик 6) можливо шляхом послідовного підсумовування визначити суму, яку сплатила відповідач на погашення тіла кредиту. Цією сумою є 17860,21 грн. Таким чином залишились непогашеними 25453,89 грн. (43314,10 грн. - 17860,21 грн.) тіла кредиту, а не 30937,26 грн., як вважав позивач. Для визначення суми відсотків, які належить стягнути з відповідача після коригування тіла кредиту, необхідно скласти таку пропорцію і визначити з неї невідоме: 30937,26 грн. тіла кредиту, визначеного позивачем, відповідають 11241,44 грн. визначених ним же відсотків; 25453,89 грн. тіла кредиту без врахування супутніх витрат відповідають невідомій сумі відсотків. Далі: (25453,89 грн. х 11241,44 грн.) : 30937,26 грн. = 9248,99 грн. Сума відсотків, яку належить сплатити відповідачу, складає 9248,99 грн. Суд не вирішує питання про стягнення з відповідача згаданих вище супутніх витрат, які виключені з тіла кредиту. Позивач безпідставно відніс ці супутні витрати до тіла кредиту, суд їх звідти виключив, стягнувши тіло кредиту без них. Окремо ж позивач вимогу про стягнення з відповідача цих витрат не заявляв. Суд не може вийти за межі позовних вимог і вирішувати питання про стягнення з відповідача цих витрат. Відповідач у відзиві пов'язував прострочення кредитора лише з тим, що Банк відносив супутні витрати на тіло кредиту, і не пов'язував ні з чим іншим. Суд не вправі виходити за межі відзиву і формувати самостійно інші можливі заперечення проти позову замість відповідача. Тому суд оперував саме тими запереченнями, які є у відзиві. Слід зауважити лише те, що ні закон, ні договір, укладений між сторонами, не передбачає припинення нарахування відсотків після прийняття рішення про початок процедури ліквідації Банку. До того ж, станом на 02.10.2015 року, коли таке рішення було прийняте, заборгованість за відсотками, згідно з розрахунком, вже складала 6696,66 грн. Тобто, відповідач допустила заборгованість за кредитом не у зв'язку з ліквідацією Банку і неможливістю проводити виплати за кредитом, а з інших причин.

Outcome: partial