Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. в розмірі 21104,20 доларів США. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CNL-B00/070/2007, згідно з яким банк зобовязався надати позичальнику кредит в розмір 45000 доларів США строком користування до 18 квітня 2017 року з встановленою фіксованою процентною ставкою в розмірі 13,99% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору банк виконав взяті на себе зобовязання та надав відповідачу кредит в сумі 45000 доларів США шляхом перерахування коштів на кредитний поточний рахунок позичальника, однак відповідач зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування ними не виконує. З огляду на вищевказане позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. в розмірі 21104,20 доларів США в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення суду. Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем було подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р., яка згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2016р., залишена без розгляду. (а.с. 153-155). Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі в порядку заочного провадження. Цим же клопотанням представник позивача просив відмовити у задоволенні всіх клопотань відповідача в разі їх надходження, а також просив, в разі неявки в судове засідання позивача за зустрічним позовом, зустрічну позовну заяву залишити без розгляду (а.с. 138). Відповідач та його представник в судове засідання також не зявилися, надіславши на адресу суду заяву представника відповідача [PERSON] від 29.06.2016р. про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що представник відповідача не може бути присутній в судовому засіданні в звязку з обовязковою участю в судовому засіданні призначеному на 30.06.2016р. у Вінницькому міському суді Вінницької області (а.с. 147). Проте, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2016р. причини неявки в судове засідання [PERSON] та його представника [PERSON] визнано не поважними, а тому в задоволенні заяви від 29.06.2016р. про відкладення розгляду справи відмовлено (а.с. 153-155). Крім того, до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів у позивача, зокрема детального розрахунку заборгованості з відображенням нарахування та погашення кредиту, відсотків, суми погашення кредиту тощо, яке задоволенню не підлягає оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості та первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виникнення та погашення заборгованості відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки причини неявки в судове засідання відповідача судом визнано неповажними та в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CNL-B00/070/2007, згідно з яким банк зобовязався надати позичальнику кредит в розмір 45000 доларів США строком користування до 18 квітня 2017 року з встановленою фіксованою процентною ставкою в розмірі 13,99% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі. (а.с. 9-12) Зі статуту Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна». (стаття 1 Статуту а.с. 79). Відповідно до підпункту 1.7.2 пункту 7 частини 2 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ками позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами вказаними в кредитній/них заявці/ках позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. На виконання умов кредитного договору позивачем надано, а відповідачем отримано кредитні кошти в сумі 45000 доларів США, які перераховано позивачем на поточний рахунок відповідача №26204001739170, відкритий у філії ЗАТ ОТП Банк м. Вінниці, що підтверджується кредитною заявкою від 19.04.2007р. та випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 13, 14) Пунктом 4 частини 1 кредитного договору було передбачено, що сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору, а пунктом 2 частини 1 кредитного договору сторони обумовили розмір платежу 375,00 доларів США. Відповідно до підпункту 1.5.1 пункту 1.5 розділу 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно з підпунктом 1.9.1 пункту 1.9 кредитного договору незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Поряд з цим, сторонами неодноразово вносилися зміни до кредитного договору №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. шляхом укладення додаткових договорів. Так, додатковим договором №CNL-B00/070/2007/1 від 06.02.2009р. сторони внесли зміни до частини 1 кредитного договору визначивши розмір платежу 656,13 доларів США (а.с. 57) 06.02.2009р. позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. (а.с. 58), яким сторони, зокрема, передбачили наступне: - доповнити кредитний договір графіком платежів (п. 2.1.1); - повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невідємною частиною цього договору та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок (п. 2.1.2.1); - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобовязань (п. 2.1.3). 18.11.2009р. позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. (а.с. 59), яким сторони, зокрема, п. 1.9.1 кредитного договору виклали в наступній редакції: незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку: - невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем боргових та інших зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки; - невиконання чи неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору №CL-B00/047/2007 від 23.10.2007р. 18.11.2009р. позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. (а.с. 60-62), відповідно до пункту 2.1.4.1 якого у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 1 календарний день чи невиконання позичальником чи третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів укладених між банком і позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, банк отримує право вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобовязань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що: - допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору; - отримав вимогу банку щодо дострокового погашення боргових зобовязань в повному розмірі, в звязку з чим, позичальник зобовязаний достроково погасити боргові зобовязання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів починаючи з дня виникнення прострочки, при цьому дата остаточного повернення кредиту переноситься на останній календарний день строку виконання боргових зобовязань у повному розмірі. З матеріалів справи, а саме з виписки по особовому рахунку позичальника, вбачається, що відповідач після 18 листопада 2014 року припинив виконання зобовязань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування коштами. Останній платіж відповідачем здійснено 18.11.2014р. в сумі 360 доларів США, з яких 153,26 доларів США зараховано на погашення кредитної заборгованості та 206,74 доларів США на погашення відсотків (а.с. 55). Отже, в судовому засіданні встановлено, що станом на 06.01.2016р. у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. в сумі 21104,20 доларів США, з яких 18178,06 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 2926,14 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках. Надіслана позивачем відповідачу вимога №22-2-2/201949 від 13.01.2016р. про погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р., відповідачем залишена без розгляду та задоволення (а.с. 75). Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як зазначено вище та встановлено судом відповідач своїх зобовязань за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування коштами не виконує, у звязку з чим позивач скористався своїм правом, передбаченим кредитним договором та додатковими договорами до нього, на дострокове повернення кредитних коштів та процентів за користування коштами. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача станом на 06.01.2016р. за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. в сумі 21104,20 доларів США, з яких 18178,06 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 2926,14 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках доведена належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Поряд з цим, слід зазначити, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/070/2007 від 19.04.2007р. в розмірі 21104,20 доларів США в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з абзацом 2 пункту 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення 21104,20 доларів США еквівалентно 524439,37 грн. (21104,20 х 26,85 = 524439,37), а тому, суд вважає необхідним зазначити в резолютивній частині рішення суду еквівалентну заборгованості саме станом на день прийняття рішення (30.06.2016р.). Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача слід стягнути 7529,04 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved