Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Ритов О.М. , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 11.05.2004року, в якій, у тому числі зареєстровані відповідачі дружина [PERSON] та його діти [PERSON] , 1998 року народження та [PERSON] ,2006 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., які у вищевказаній квартирі з 2014 року не проживають, оскільки виїхали до Російської Федерації, особистих речей відповідачів в квартирі не має, останні за комунальні послуги не сплачують, на вимогу позивача добровільно знятись з реєстрації відповідачі відмовляються у зв`язку із неможливістю приїхати до м. Бахмут. При цьому, позивач позбавлений можливості оформити субсидію щодо сплати грошових коштів за комунальні послуги. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, були належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи. Адвокат Ритов О.М. надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи були належно повідомлені у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення проти позову від відповідачів не надходили, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Служба у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. До початку судового засідання надали пояснення по справі, відповідно до яких, вказують, що не можна вважати не поважною причиною не проживання дитини у спірному житлі її проживання і іншому місці з одним із батьків, оскільки закон дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання( частина6 статті 29 ЦК України). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітні [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] ,2007 року народження, набули право власності або право користування іншим житлом, позивачем не надано,хоча це є його процесуальним обов`язком. Виходячи з аналізу зазначених норм права, не залежно від того, чи проживають діти за місцем своєї реєстрації чи ні, не може бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 11.05.2004 року, позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований, у тому числі [PERSON] , 1981 р.н, [PERSON] , 1998р.н., [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, які за вказаною адресою з 2014 року не проживають, що вбачається з акту, затвердженого головою правління ОСББ «Горбатова, 1». Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До судового засідання від відповідача [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , 1998р.н., [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, надійшли документи, відповідно до яких; шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (свідоцтво про реєстрацію місця проживання). Своє право неповнолітній реалізував, обравши інше місце проживання. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку на батьків. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Таким чином, у суду є підстави для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки, вони без поважних причин відсутні за вказаною адресою з 2014 року по теперішній час, тобто, понад один рік.

Outcome: approved