Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них солідарно боргу за договором позики . Позов обгрунтовано тим, що 04 січня 2020 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується написаною ним розпискою, згідної якої позикодавець передає позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі, розмір позики складає 917 672,44 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути вказані кошти до 30 січня 2020 року. Одночасно [PERSON] , яка є дружиною позичальника та була присутня при отриманні чоловіком коштів, засвідчила, що вказані кошти отримано в інтересах сім`ї і погодилася спільно повернути позичені кошти, про що склала відповідну розписку. Однак, в зазначений термін, кошти не повернуто. Оскільки відповідачі свої зобов`язання за договором позики не виконали, кошти не повернули, позивач просить суд стягнути з них в солідарному порядку на його користь борг в сумі 917 672,44 грн,а також понесені судові витрати. Представник відповідачів адвокат Іванов О.О. подав відзив на позовну заяву, де заперечив проти позову. В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що відповідач [PERSON] з 31 серпня 2018 року по 10 січня 2020 року працював майстром відділу будівництва та експлуатації АЗС на ТОВ «НК Мадейра», зокрема на АЗС у м.Рогатині. Позивач [PERSON] є також працівником даного товариства. Товариство здійснює також відпуск палива за паливними скретч-картами АВІАС. Позивач неодноразово передавав [PERSON] паливні картки з проханням про відпуск пального за ними покупцям, щоб потім гроші сплачені за пальне у вигляді готівки, [PERSON] передавав [PERSON] . Також позивач просив, щоб [PERSON] проводив розрахунки за придбане пальне за допомогою банківських карток платіжної системи VISA, для цього надавав останньому вказані картки. Гроші, які [PERSON] отримував в результаті таких дій він відвозив позивачу в офіс товариства у м.Івано-Франківськ. В січні 2020 року на АЗС була проведена перевірка, в ході якої було виявлено нестачу коштів. Під час перевірки [PERSON] присутній не був, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічного захворювання. 04 січня 2020 року, коли він перебував на лікарняному до нього зателефонував позивач та наказав йому разом із дружиною прибути до офісу для вирішення питання виявленої недостачі. На вказану вимогу в цей же день він прибув по місцю вимоги разом із дружиною [PERSON] , а також з ними були його рідний брат [PERSON] та син [PERSON] . Перебуваючи в кабінеті позивача , останній звинуватив його у привласненні коштів та погрожуючи кримінальною відповідальністю вимагав, щоб він з дружиною написали розписку про отримання коштів , яких вони фактично не отримували. Оскільки розписки були написані під примусом, шляхом психолічного тиску на них, а також під впливом тяжких обставин, та кошти, які вказані в розписці відповідачі не отримували, а тому представник відповідачів з цих підстав просив допитати свідків, які були очевидцями даних подій та в позові відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 26 листопада 2020 року ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2020 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову у справі. 25 січня 2021 року представник відповідачів адвокат Іванов О.О. подав заяву про допит свідків по справі. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 травня 2021 року, 27 липня 2021 року та 12 серпня 2021 року судом постановлялись ухвали про привід свідків. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2021 року відмовлено представнику позивача адвокату Тугаю І.М. у задоволенні заяви про відвід головуючого у справі судді Могили Р Г. За клопотаннями представників сторін , а також через не виконання працівниками поліції ухвал суду про привід свідків, суд неодноразово відкладав розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Тугай І.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві, просив задовольнити. 22 листопада 2021 року подав клопотання про подальший розгляд справи без його участі та без участі позивача [PERSON] . Представник відповідачів адвокат Іванов О.О. в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав наведених у відзиві, просив у задоволені позову відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши вступне слово представників сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке. Із записів в трудовій книжці серії [NUMBER] відповідача [PERSON] вбачається, що в період часу з 31 серпня 2018 року по 10 січня 2020 року він працювала у ТОВ «НК Мадейра» на посаді майстра відділу будівництва та експлуатації АЗС. Згідно копії сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 2РРС № 233745 від 30 жовтня 2018 року, який дійсний до 30 жовтня 2020 року, копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 2ААЛ №703648 від 22 січня 2019 року, яка дійсна до 22 січня 2020 року вбачається, що у [PERSON] не було виявлено наркологічних та психіатричних протипоказань до виконання роботи на АЗС з вибухо та пожежонебезпечними речовинами. З 01 грудня 2019 року [PERSON] визнаний особою з інвалідністю третьої групи , що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. З 28 грудня 2019 року по 10 січня 2020 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні комунальної організації «Бурштинська центральна міська лікарня» , що підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого №2987, листка лікарського призначення та первинного огляду хворого. Згідно копії розписки від 04 січня 2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 917 672,44 грн, які зобов`язувався віддати до 30 січня 2020 року. [PERSON] підтвердила, що дає згоду на отримання в інтересах сім`ї її чоловіком [PERSON] від [PERSON] коштів в сумі 917 672,44 грн, та зобов`язуються повернути їх до 30 січня 2020 року, що підтверджується копією розписки від 04 січня 2020 року. Відповідач [PERSON] , який в порядку ст.92 ЦПК України був допитаний як свідок про обставини написання розписки від 04 січня 2020 року в судовому засіданні надав показання, які відповідають обставинам, що викладені у відзиві на позовну заяву. Ствердив, що ніяких коштів згідно розписки не отримував. Відповідач [PERSON] , яка в порядку ст.92 ЦПК України теж була допитана як свідок про обставини написання розписки від 04 січня 2020 року в судовому засіданні надала показання про те, що в кінці грудня 2019 року від одного із працівників , де працював її чоловік [PERSON] вона дізналася, що на роботі з вини чоловіка виникла нестача коштів. З цього приводу чоловік хотів вчинити суїцид. Також вказала, що тривалий час він хворіє та неодноразово лікувався в неврологічному відділені Бурштинської центральної міської лікарні. 04 січня 2020 року в м.Івано-Франківську по місцю знаходження товариства, де працював чоловік, під тиском двох працівників , які погрожували, що виселять їх із житлового будинку, вона під диктовку написала розписку про отримання великої суми коштів в інтересах сім`ї , однак дані грошові суми ні чоловік , ні вона не отримували. В лютому 2021 року вона розірвала шлюб із [PERSON] , оскільки вони часто сварилися, а також чоловік неодноразово затримувався до пізна на роботі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання , що він є сином відповідачів. Вважає, що через виявлену на АЗС нестачу коштів його батька довели до спроби суїциду. 04 січня 2020 року він був разом із батьками в м.Івано-Франківськ в офісі товариства, де спочатку батько, а потім мати під примусом та погрозами написали розписки про отримання великих коштів, однак він таких коштів у них в цей день не бачив. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Також згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наявних у справі доказів суд встановив, що під час роботи відповідача [PERSON] на АЗС виникла нестача грошових коштів, відповідальність за виникнення якої покладено було на нього, у зв`язку із чим і були написані під примусом розписки ним та його дружиною - відповідачем [PERSON] про отримання у борг 917 672,44 грн, але фактично грошові кошти, зазначені в розписках , передані не були. Оскільки судом не встановлено наявність між сторонами правовідносин за договором позики, дійсність та достовірність договору позики спростована показаннями свідків, факт отримання грошей не підтверджений належними доказами у справі, а справжня правова природа правовідносин між [PERSON] та [PERSON] виникла внаслідок трудової діяльності відповідача [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed