Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Публічним акціонерним товариством «Вторинні ресурси» подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості: за договором безпроцентної позики № 18/02/15 від 18.02.2015 року в сумі 472455,45 грн.; за договором безпроцентної позики № 23/02/15 від 23.02.2015 року в сумі 500000,00 грн.; за договором безпроцентної позики № 06/03/15 від 06.03.2015 року в сумі 600000,00 грн. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06.10.2016 року для спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічний позов [PERSON], до Публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси», про визнання договорів недійсними (а.с. 99). Зустрічний позов мотивований тим, що оскаржувані договори безпроцентної позики є недійсними, оскільки складені з метою укриття доходів від податків та укриття факту переведення грошей в готівку. В звязку з чим, договори, на підставі яких [PERSON] перераховували кошти, є удаваними правочинами, які не відповідають умовам їх вчинення і тому є недійсними. Представник позивача в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні, про що надала суду письмові заперечення (а.с. 91-94), в обґрунтування яких зазначено, що [PERSON] був посадовою особою (керівником) Публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси» та мав можливість розпорядитися майном та грошовими коштами товариства. Враховуючи вид діяльності товариства, а також положення Податкового кодексу України, укладений між сторонами договір про надання безпроцентних позик жодним чином не могло призвести до ухилення від сплати податку на додану вартість, а тому договори про надання позики не можуть вважатися удаваними на цій підставі. Також, чинне законодавство України не передбачає обовязкової реєстрації господарських договорів, які укладаються особами у простій письмовій формі. Крім того, [PERSON], перебуваючи на посаді голови правління товариства самостійно, не інформуючи та не узгоджуючи свої дії із акціонерами або наглядовою радою, отримав безпроцентну позику від товариства уклав від імені товариства, яким керував, правочин у власних інтересах. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог заперечили в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві та просили відмовити в задоволенні первісного позову, задовольнивши зустрічний позов. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Публічним акціонерним товариством «Вторинні ресурси» (далі позикодавець) та [PERSON] (далі позичальник) укладено три договори про надання безпроцентної позики (далі Договори позики), за умовами пункту 1 яких позикодавець зобовязався передати у власність позичальнику грошові кошти в певному розмірі, а позичальник зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових кошів у термін до 31.12.2015 року на умовах передбачених Договорами позики. Так, між сторонами укладено: договір про надання безпроцентної позики № 18/02/15 від 18.02.2015 року про передачу грошових коштів в сумі 500000,00 грн. (а.с.4-5); договір про надання безпроцентної позики № 23/02/15 від 23.02.2015 року про передачу грошових коштів в сумі 500000,00 грн. (а.с.10-11) та договір про надання безпроцентної позики № 06/03/15 від 06.03.2015 року про передачу грошових коштів в сумі 600000,00 грн. Договори укладено на безпроцентній основі (пункт 2 Договорів позики). Відповідно до пункту 3 Договорів позики позикодавець зобовязаний надати позичальнику позику у розмірі, зазначеному у пункті 1 цих Договорів, на протязі десяти банківських днів з дати підписання цих Договорів, шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника. Пунктом 5 Договорів позики визначено, що позичальник зобовязаний у будь-якому випадку повернути отриману позику у термін до 31.12.2015 року. Строк повернення позики може бути продовжено за письмовою згодою сторін. За пунктом 6 Договорів позики у випадку припинення трудового договору з позикодавцем позичальник зобовязаний у день звільнення повернути позику у повному обсязі. На підставі заяви [PERSON] від 11.11.2015 року останнього звільнено з займаної посади та припинено трудовий договір, укладений з Публічним акціонерним товариством «Вторинні ресурси». В звязку з неповерненням суми позики, належні відповідачу при звільненні суми в розмірі 24859,15 грн. були зараховані в погашення заборгованості за договором безпроцентної позики від 18.12.2015 року № 18/02/15, що не заперечується відповідачем та не було ним оскаржено. Крім того, відповідачем на виконання зазначеного договору були внесені кошти за прибутковим касовим ордером № 22288 від 07.05.2015 року та квитанцією № 162 від 20.10.2015 року (а.с. 8, 9). Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1047 Цивільного кодексу України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, вищевказані договори за своєю правовою природою є договорами позики. Позивач виконав свої зобов'язання за Договорами позики в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: платіжним дорученням № 28 від 18.02.2015 року, платіжним дорученням № 3555653 від 02.03.2015 року, платіжним дорученням № 3555659 від 03.03.2015 року, платіжним дорученням № 3555660 від 03.03.2015 року, платіжним дорученням № 3555697 від 06.03.2015 року, платіжним дорученням № 3555705 від 11.03.2015 року та платіжним дорученням № 3555702 від 11.03.2015 року (а.с. 7, 13-15, 19-21) та визнається відповідачем, що в силу частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, враховуючи часткове повернення суми позики та зарахування в погашення заборгованості належних відповідачу сум при звільненні, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Вторинні ресурси» за Договорами позики становить 1572455,45 грн., а саме: за договором № 18/02/15 від 18.02.2015 року 472455,45 грн., за договором № 23/02/15 від 23.02.2015 року 500000,00 грн. та за договором № 06/03/15 від 06.03.2015 року 600000,00 грн. На даний час заборгованість за Договорами позики відповідачем не погашена. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Боржнику [PERSON] було направлено вимогу про повернення коштів (а.с. 22). Проте вказаний лист залишений без відповіді та реагування, доказів повернення відповідачем грошових коштів за Договорами позики в матеріалах справи відсутні, суду не подані. Щодо вимоги по зустрічному позову, то слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина пята статті 203 Цивільного кодексу України). Між тим, в судовому засіданні встановлено, що волевиявлення сторін було направлено саме на укладання договорів позики, відповідачем не надано доказів того, що сторони уклали Договори позики з метою приховування Публічним акціонерним товариством «Вторинні ресурси» несплачених податків за придбання металу та не доведено чи дійсно кошти були використані на потреби товариства. Судом не приймаються доводи відповідача, викладені у зустрічному позові щодо недійсності договорів з наступного. [PERSON] працював на посаді голови правління (генерального директора) Публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси» з 02.09.2014 року по 11.11.2015 року. Статут Публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси», затверджений Загальними зборами акціонерів Протокол № 2 від 03.12.2013 року (далі Статут, а.с. 26-52). Згідно пункту 3.2. Статуту, одним із видів діяльності Товариства є заготівля та переробка брухту і відходів чорних металів. Порядок оподаткування господарських операцій податком на додану вартість встановлений Податковим кодексом України. Пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Вищевказана норма діє з моменту набуття чинності Податковим кодексом України. Тобто з 01.01.2011 року по 01.01.2017 року операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів звільнені від оподаткування податком на додану вартість. Тобто укладання Договорів позики не могло призвести до ухилення від сплати податку на додану вартість. Також спростовуються нормами чинного законодавства доводи відповідача щодо вчинення право чинів із заінтересованістю та неотримання згоди наглядової ради, так як відповідно до пункту 7.5.1. Статуту правління Товариства є виконавчим органом, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства. Пунктом 7.5.7. Статуту визначено, що Голова Правління (Генеральний директор) має право без довіреності діяти від імені Товариства, в тому числі представляти інтереси Товариства, вчиняти правочини від імені Товариства, видавати накази та давати розпорядження, обовязкові для виконання всіма працівниками Товариства. Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про надання згоди на вчинення правочину, щодо вчинення якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю), приймається відповідним органом акціонерного товариства згідно цією статтею, якщо ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом правочину із заінтересованістю, перевищує сто мінімальних заробітних плат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня поточного року. Пунктом 1 частини другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, може бути посадова особа органу акціонерного товариства або її афілійовані особи. Згідно частини третьої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» особа, визначена у частині другій цієї статті, вважається заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, якщо вона: 1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину; 2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від акціонерного товариства (посадових осіб акціонерного товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 3) внаслідок такого правочину набуває майно; 4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва акціонерного товариства посадовими особами). Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобовязана заздалегідь поінформувати товариство про наявність у неї такої заінтересованості, направивши таку інформацію: 1) ознаки заінтересованості особи у вчиненні правочину; 2) проект правочину (частина четверта статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства»). Виконавчий орган акціонерного товариства протягом пяти робочих днів з дня отримання такої інформації зобовязаний надати проект правочину і пояснення щодо ознаки заінтересованості наглядовій раді акціонерного товариства (у разі відсутності наглядової ради - кожному акціонеру персонально). Частиною шостою статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю приймається більшістю голосів членів наглядової ради, які не є заінтересованими у вчиненні правочину (далі - незаінтересовані члени наглядової ради), присутніх на засіданні наглядової ради. Якщо на такому засіданні присутній лише один незаінтересований член наглядової ради, рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю приймається таким членом одноосібно. Крім того, відповідно до пункту 7.4.3.26. Статуту наглядова рада Товариства приймає рішення про укладення, зміну, припинення та затвердження угод сума, яких перевищує 1000000,00 (один мільйон) гривень та надає голові правління (генеральному директору) Товариства повноважень на здійснення вказаних угод. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON], перебуваючи на посаді голови правління (генерального директора) Публічного акціонерного товариства «Вторинні ресурси» інформував та узгоджував свої дії із акціонерами або наглядовою радою. В звязку з чим, суд погоджується з запереченнями представника позивача, що [PERSON] самостійно уклав від імені Товариства, яким керував, три правочини, кожний з яких не перевищує граничного розміру, встановленого статутом підприємства у власних інтересах, оскільки укладення вказаних правочинів не потребувало отримання згоди наглядової ради Товариства, чим порушив вимоги статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Договори позики (№ 18/02/15 від 18.02.2015 року, № 23/02/15 від 23.02.2015 року та № 06/03/15 від 06.03.2015 року) відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановленим статтею 203 Цивільного кодексу України, а тому суд не встановив підстав для визнання недійними договорів безпроцентної позики з мотивів, наведених в зустрічній позовній заяві. З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги по первісному позову заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню, що в даній справі повністю виключає задоволення зустрічного позову. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Outcome: approved