Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 січня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі -ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - Договір), за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.6.5) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, станом на 20.03.2018 року має заборгованість за договором у розмірі 117000,00 грн., із яких: 3431,71 грн. - заборгованість за кредитом; 113568,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача - 117000,00 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному об'ємі (а.с.29). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спочатку кредит погашав через касу відділення банку, а згодом, після отримання карти для виплати заробітної плати, банк почав самостійно здійснювати відрахування коштів для погашення кредиту з його заробітної карти. Після спливу строку дії кредитної картки, строк її дії не поновлював та нову кредитну картку не отримував. Надав заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин (а.с.53), оскільки останні платежі ним було здійснено у 2011 році. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України/. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.15). Умовами кредитного договору визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється як шляхом внесення коштів на карту клієнта так і шляхом відрахування банком коштів з дебітної карти (а.с.15-16). Вказаний договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що підтверджується згодою та підписом відповідача в заяві (а.с.15). Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником усіх прав та зобов'язань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» / п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»/ (а.с.28 зворот). За кредитним договором б/н від 10.01.2007 року відповідачу було видано кредитну картку [NUMBER], відкриту 10 січня 2007 року, зі строком дії до січня 2013 року (а.с.51). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача (а.с.14) 10.01.2007 року кредитний ліміт відповідачу було встановлено в розмірі 21600 гривень, та в подальшому знижено до 3440 грн. - 09.09.2013 року. Можливість зміни кредитного ліміту банком передбачений умовами договору, а саме п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.18). Пунктом 3.3 встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.18). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.20). Пунктом 5.7 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та заборгованих відсотків та комісій (а.с.20 зворот). Станом на 20.03.2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 117000,00 грн., із яких: 3431,71 грн. - заборгованість за кредитом; 113568,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.6-13). Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.53). За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, у даному випадку відповідач мав обов'язок сплачувати в погашення кредиту та процентів періодичні платежі, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів, за ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обов'язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Як видно з виписки по руху коштів за карткою відповідача (а.с.44-50) він неодноразово користувався кредитними коштами та повертав їх, останній раз знімав готівку у банкоматі 27 листопада 2012 року в розмірі 50 гривень, перед тим 22 вересня 2012 року - 200 гривень, останнє автоматичне погашення кредиту з карти відповідача відбулося 27 серпня 2013 року на суму 516,22 гривень, що визнається останнім, безпосередньо [PERSON] останнє погашення було здійснено 19 березня 2011 року на суму 410 гривень, останній термін дії картки було встановлено до січня 2013 року, позов подано до суду 24 травня 2018 року (а.с.32). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (а.с.21 зворот, а.с.22). У даному випадку строк дії кредитної картки до 31.01.2013 року.

Outcome: dismissed