Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» 23.07.2018р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 07.1/222-7 від 09.08.2007р. у розмірі 39 525,29 доларів США. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 25 261,00 доларів США на умовах, які передбачені договором, однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Представником позивача надана суду заява, у якій він просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Заяв про розгляд справи за своєю відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідачів не надходило. Відзив на позовну заяву суду не надали, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 09.08.2007р. між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07.1/222-7, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 25 261,00 доларів США на придбання автомобіля, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати т повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.7-14). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 07.1/222-7 від 09.08.2007р., яка відповідно до розрахунку станом на 06.06.2018р. становить 39 525,29 доларів США та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21 237,56 доларів США, заборгованості з сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18 287,73 доларів США. (а.с.21-22). В якості забезпечення зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 09.06.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № б/н, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору (а.с.15). Відповідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку божників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Судом встановлено, що офіційний курс долара до гривні станом на 27.03.2019р., тобто на день ухвалення рішення у справі, становить 26,98 грн. за 1 долар США. Враховуючи вищевказане, еквівалент 39 525,29 доларів США станом на день ухвалення рішення відповідно до офіційного курсу НБУ складає 1 066 392,32 грн. Відповідачі всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надали суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved