Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 жовтня 2008 року. Відповідно до довідки Крижопільської селищної ради, виданої 18.12.2018 № 4794 в даному домоволодінні зареєстрований [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідач є його колишньою співмешканкою та зареєстрована за даною адресою, але з серпня 2015 року не проживає в даному будинку та не приймає участі у витратах на утримання будинку, фактично мешкає за іншою адресою. Позивач до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач, отримавши копію позову та матеріали до нього, не представила суду своїх заперечень і будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі до суду та учасникам справи відзив не надіслали. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідившиматеріали справи,суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України… зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідач тривалий час (понад 6 років) проживає в іншому місці без реєстрації свого місця проживання, оскільки він не знявся з реєстрації виселяючись з належного позивачу будинку, чим обмежує її у вільному користуванні та розпорядженні своїм житловим приміщенням. Беззаперечно доведено, що позивач [PERSON] є власником житлового [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 жовтня 2008 року (а.с. 7). Окрім нього, в зазначеному будинку зареєстрована його колишня співмешканка [PERSON], [INFO]. Відповідач з серпня 2015 року в вказаному будинку не живе, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно знятися з реєстрації відмовилася, що не дає можливості позивачу належним чином розпорядитися своїм майном. Дані правовідносини регулюються: -ч.1 ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; -ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; -ч.1 ст.71 ЖК України, згідно з якою при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; -ч.1 ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач тривалий час відсутня за місцем реєстрації та фактично проживає в іншому місці, то її необхідно визнати такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 317, 321 ЦК України,

Outcome: approved