Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015р., ухваленому в даній цивільній справі, позов [PERSON] до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплачених премій та вихідної допомоги було задоволено частково. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015р. справа була повернута до Шевченківського районного суду м. Києва для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При ухваленні рішення від 30 вересня 2015р. судом було вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача на користь держави в частині вимог немайнового характеру, відповідно до ставок судового збору, що були чинними до 01 вересня 2015р., тоді як на день ухвалення судового рішення діяв Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону від 22 травня 2015р. В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку, в свою чергу відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання. У відповідності з п. 6) ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Разом з тим, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», в редакції Закону від 22 травня 2015р., що набрала чинності з 01 вересня 2015р., за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.1) ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір справляється за ставкою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється за ставкою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що рішенням суду від 30 вересня 2015р. було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 243,6 грн., при цьому, відповідно до ставок судового збору щодо вимог немайнового характеру, які діяли на момент ухвалення судового рішення, остання мала становити 487,2 грн. (редакція Закону України «Про судовий збір» від 22 травня 2015р.), суд прийшов до висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved