Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 27.04.2020 року [PERSON] через свого законного представника [PERSON] звернулася з позовом до Первомайського міськрайонного суду Харківської області до Фермерського господарства «Александров В.Г.» і після збільшення розміру позовних вимог просила розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути заборгованість з орендної плати. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до Державного акту на право власності на землю, серія ХР № 068339 від 31.08.2004 р. [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,1784 га (кадастровий номер 6324583500:18:000:0002), яка розташована на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.04.2016 № НВ-6302459992016. Вищевказану земельну ділянку [PERSON] , згідно з Договором оренди земельної ділянки, укладеного «6» квітня 2016 року та зареєстрованого «26» травня 2016 року (номер запису про право (в державному реєстрі прав) 14755428 (копія якого додається), передала в оренду строком на десять років Фермерському господарству « Александров В.Г. » (далі - відповідач). Відповідно до п. 9 та 11 Договору оренди земельної ділянки відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 4% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексації не пізніше 31 грудня кожного року. В 2019 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації 1.0, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру № № 22-28-0.22-125/2-19 від 04.01.2019 р. становила 229602 грн. 54 коп. (двісті двадцять дев`ять тисяч шістсот дві гривні п`ятдесят чотири копійки), а отже, розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2019 році склав 9184 грн. 10 коп. (дев`ять тисяч сто вісімдесят чотири гривні десять копійок). Також пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. В пункті 32 Договору закріплюються обов`язки орендаря, зокрема, своєчасно вносити орендну плату за користування Земельною Ділянкою. Проте, відповідач неодноразово, систематично ухилявся від обов`язку зі своєчасного внесення орендної плати. У 2017 році відповідач не вніс орендну плату за 2017 рік до 31 грудня 2017 року, як вимагається умовами Договору. Орендна плата була сплачена відповідачем лише у лютому 2018 року після неодноразових звернень з вимогою про сплату заборгованості. Орендну плату за 2019 рік відповідач також не вніс до 31 грудня 2019 р. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки за 2019 рік складає в загальній сумі 10419 грн. 17 коп.: заборгованість з орендної плати за 2019 рік - 9184 грн. 10 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань - 902 грн. 31 коп., за період з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року 3% річних - 147 грн. 95 коп. та інфляційні витрати - 184 грн. 81 коп.(розрахунок додається). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі. Зважаючи на систематичність несплати відповідачем орендної плати у строки, передбачені Договором, положення Договору та законодавства про можливість його розірвання за рішенням суду, користуючись своїм правом сторона власниці земельної ділянки [PERSON] наполягає на розірванні договору оренди земельної ділянки, стягненні заборгованості по орендній платі за 2019 рік, пені, річних та інфляційних втрат загальною сумою 10 419,17 грн. Сторона відповідача, частково не погодившись із вимогами сторони позивача, надала відзив на позовну заяву. Зокрема, визнала позовні вимоги в частині стягнення заборговані з орендної плати за 2019 рік. Проте, просила відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині розірвання договору оренди землі, пославшись на таке: у період з 2016 по 2018 рік включно відповідач своєчасно та в повному обсязі виплатив позивачу, встановлену Договором орендну плату. У 2019 році позивач своєчасно не отримав орендну плату в той період коли вона видавалась іншим орендодавцям по невідомим для орендаря та незалежним від нього причинам. У 2020 році відповідач повідомив позивача,що у зв`язку з наявністю пандемії вірусу та введеного в країні карантину, ФГ «Александров В.Г.» на період карантину не веде господарської діяльності, тому, виникли тимчасові фінансові ускладнення у зв`язку з необхідністю оплачувати податок державі та заробітну плату штатним працівникам, і, тому зможе виплатити заборгованість по орендній платі за 2019 рік у серпні 2020 року. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 27 квітня 2020 року позовну заяву передано судді Библіву С.В. Ухвалою судді від тієї ж дати дана справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого засідання. 20.05.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, а стороною позивача 01.06.2020 року надано відповідь на відзив. Представник позивача, який діє на підставі ордеру - Потерайло О.М., просив уточнені позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі шляхом винесення заочного рішення. Справу розглянути без участі сторони позивача та визначив суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., а її розрахунок буде надано відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі. Представник відповідача: Фермерське господарство «Александров В.Г.», в судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. 05.08.2020 року надано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходження представника ФГ Страхова С.А. на стаціонарному лікуванні, проте, доказів на право представництва фермерського господарства вказаною особою судові не надано, як і не надано відповідного медичного документа. 10.09.2020 року сторона відповідача повторно не прибула до судового засідання, заяв про відкладення розгляду чи розгляду справі у їхню відсутність судові не надано. Таким чином, суд робить висновок про повторну неявку у судове засідання сторони відповідача без поважних причини і ухвалює рішення без її участі, а також без участі сторони позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю (серія Х2 № 068339 від 31.08.2004 року), виданого на підставі розпорядження № 214 Первомайської райдержадміністрації Харківської області від 01.07.2004 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 7.1784 га, з кадастровим номером 6324583500:18:000:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в територіальних межах Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області. 06 квітня 2016 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Александров В.Г.» укладено договір оренди землі за умовами якого [PERSON] надала, а Фермерське господарство «Александров В.Г.» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 7.1784 га з кадастровим номером 6324583500:18:000:0002 строком на 10 років. Договір оренди землі був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.05.2016 року номер запису про інше речове право: 14755428. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа згідно ч.1ст.15 ЦПК України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист. Статтею 41КонституціїУкраїни закріплено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» вказаного закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зіст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єкт за договором оренди землі відповідно до ч.1ст.17 Закону України «Про оренду землі» вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі»,розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та за умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, п.п. 10, 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата має вноситися щороку до 31 грудня кожного року з урахуванням індексу інфляції. Оскільки в договорі встановлений строк (термін), то за умовами договору орендар зобов`язався виплачувати власнику земельної ділянки у повному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою до 31 грудня щороку . Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У даному випадку такою подією є виплата орендної плати саме до 31 грудня щорічно. Таким чином, у даному випадку невиконання відповідачем обов`язку сплатити орендну плату у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати в розумінні п. «д» ч.1ст.141 ЗК України. Пунктом 37 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: 1) взаємною згодою сторін; 2) рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (несплата орендної плати). Так, розділом «Орендна плата» договору оренди землі на відповідача покладено обов`язок своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою. Відповідач частково визнав позовні вимоги в частині того, що, дійсно, орендна плата за 2019 рік до тепер не сплачена, а причина тому є не ведення господарської діяльності через карантин. За 2017 рік орендна плата виплачена своєчасно та у повному обсязі. Тому, вважає, що мову вести про систематичну несплату орендної плати, а як наслідок розірвання договору, неможна. З такими твердженнями відповідача суд погодитися не може, оскільки належних та допустимих доказів своєчасної сплати орендної плати позивачеві за 2017 рік до 31.12.2017 року суду не надано. Посилання ж відповідача на поважність причин затримки виплати орендної плати за 2019 рік через карантин судом до уваги не приймається, оскільки за 2019 рік орендна плата мала бути сплачена до 31.12.2019 року, а карантинні заходи були вжиті лише з березня 2020 року. У відповідності до п. 9 договору оренди землі на земельну ділянку за кадастровим номером 6324583500:18:000:0002 від 06.04.2016 року орендна плата складає 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки - 9184.10 гривень. Відповідно за 2019 рік господарство повинно сплатити : 9184.10 грн. за користування земельною ділянкою; 902, 31 грн. пеню за несвоєчасне внесення орендної плати; 147,95 грн. 3% річних від простроченої суми; 184,81 грн. - інфляційних витрат, а всього у сумі 10 419,17 грн. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 206 ЗК України,ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно пункту «д» статті 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Приписами ч.1ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 31зазначеного вище Закону встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч. 1ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд. Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. П.2.20.Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17 травня 2011 року № 6 зазначено, що під час вирішенні спорів про розірвання договору і оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п. 2.23. Пленуму ВГСУ № 6 від 17 травня 2011 року, який був прийнятий до уваги місцевим господарським судом під час прийняття рішення по справі, суди, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, мають мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до підпункту 147 п.1ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Статтею 96 ЗК України, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Відповідно до висновків Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі №6-824цс16, обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. 37 вищевказаного договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо)». Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином судом встановлено, що відповідач несвоєчасно за 2017 рік, а саме до 31.12.2017 року, сплатив орендну плату позивачу у лютому 2018 року, а за 2019 рік, взагалі, по день розгляду справи досі не сплачено. Оскільки відповідач систематично не виконує своїх обов`язків щодо своєчасної сплати орендної плати, що істотно порушує права власника земельної ділянки, яким є позивач, а звернення позивача до відповідача з пропозицією про виконання зобов`язання за договором оренди землі залишені останнім без відповіді, то за таких обставин порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку в спосіб, який просить позивач. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 пункту 1статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Судові витрати сплачені [PERSON] в розмірі 840,80 грн., підтверджено документально, підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved