Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що земельні ділянки, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2169 га, що знаходяться в с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області, належали на праві власності [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на землю серії ІФ № 031185 та серії ІФ № 037883 від 17.03.2004 року. 04.09.2015 року [PERSON] померла. Спадкоємцями майна останньої були її сини [PERSON] та [PERSON], тобто сторони. Наведене підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON] 06.10.2016 року. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом сторони успадкували в рівних частинах - по 1/2 частки кожному вказаних земельних ділянок. Позивач отримав та зареєстрував своє право власності на вказані частки. Відповідач в нотаріуса, в якого було відкрито спадкову справу, свідоцтв про право на спадщину за заповітом на належні йому 1/2 частки земельних ділянок не отримував, державну реєстрацію своїх прав на ці частки не здійснив. Позивач має намір відчужити належні йому частки земельних ділянок, однак, він позбавлений можливості вільно розпорядитися належним йому майном, оскільки відповідач не бажає вчиняти дії щодо отримання в нотаріуса свідоцтв про право на спадщину за заповітом, здійсненні державної реєстрації своїх прав на вказані земельні ділянки та укладення договору про добровільний поділ між співвласниками належного їм майна, що призводить до порушення законних прав та інтересів позивача, за захистом яких він вимушений звертатися до суду. Тому, посилаючись на норми ст. ст. 317, 319, 358, 361, 367 ЦК України, позивач просить виділити йому в натурі 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2500 га, та 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2169 га, що знаходяться в с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 07.04.2017 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його та позивача відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. При визначенні варіанту поділу спірних земельних ділянок представник позивача просить виділити позивачу частини вказаних ділянок, які запропоновані експертом у висновку судово-технічної експертизи для Співвласника №2 (а.с. 90). Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача в с.Шешори Косівського району Івано-Франківської області, що стверджується довідкою №24813 адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Івано-Франківській області від 08.12.2016 року (а.с. 44), судові виклики в судові засідання 22.11., 09.12.2016 року, 12.01. та 07.04.2017 року відповідачу не вручено в звязку із непроживанням відповідача за вказаною адресою (а.с.29, 38, 45, 87). Відповідач не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу 07.04.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.10.2016 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі за №№445, 446, про те, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] є її сини [PERSON] 1/2 частка, та [PERSON] 1/2 частка. Спадщина, на яку у вказаних частках видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок площами 0,2500 га та 0,2169 га, призначених відповідно для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в с.Шепарівці Коломийського району, та належать спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ №031185, серії ІФ №037883, виданих Шепарівцівською сільською радою 17.03.2004 року. В цих свідоцтвах зазначено, що свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки цих земельних ділянок видані [PERSON], а свідоцтва про право на спадщину на інші 1/2 частки земельних ділянок ще не видані ( а.с. 6, 19). Даними витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45339873 та №45339764, виданих вказаним приватним нотаріусом 06.10.2016 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційні записи, параметрами яких є реєстрація видачі [PERSON] свідоцтв на спадщину за номерами у реєстрі 445, 446 (а.с.7, 17). Згідно з даними інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №№70241048, 70241551, виданих вказаним нотаріусом 11.10.2016 року, у вказаному реєстрі міститься інформація про земельні ділянки площами 0,2500 га та 0,2169 га, право спільної часткової власності на 1/2 частку яких зареєстровано за [PERSON], а підставою виникнення права власності вказані видані йому свідоцтва про право на спадщину №445 та №446 від 06.10.2016 року (а.с.8, 18). Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, виданих управлінням Держгеокадасту у Коломийському районі 12.10.2016 року, у вказаному Реєстрі містяться відомості про спірні земельні ділянки, право власності на 1/2 частки яких зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину (а.с.9-11, 14-16). Відповідно до п. 5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частин 1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Частиною 3 цієї статті передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частинами 1, 2 ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Відповідно до підпункту «е» п.18 вказаної постанови у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №170317 від 17.03.2017 року запропоновано варіант поділу спірних земельних ділянок, зокрема, Співвласнику 1 може бути виділено: з ділянки, площа якої становить 0,2500 га, кадастровий номер №2623288701:02:001:0006, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ділянка № , 1 площею 0,1250 га, лінійні розміри якої становлять 39,86 м.; 32,45 м.; 39,74 м.; 30,52 м; з ділянки, площа якої становить 0,2169 га, кадастровий №2623288701:02:001:0007, призначеної для ведення особистого селянського господарства, ділянка №3 площею 0,10845 га, лінійні розміри якої становлять 30,52 м.; 45,47 м.; 43,96 м.; 2.92 м.; 2,98 м.; 17,56 м. Загальна площа вказаних частин земельних ділянок для Співвласника 1 становить: 0,1250 га+0,10845 га = 0,23345 га. Співвласнику 2 може бути виділено: з ділянки, площа якої становить 0,2500 га, кадастровий №2623288701:02:001:0006, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ділянка №2 площею 0,1250 га, лінійні розміри якої становлять: 39,74 м.; 32,92 м.; 39,71 м.; 30,07 м; з ділянки, площа якої становить 0,2169 га, кадастровий № 2623288701:02:001:0007, призначеної для ведення особистого селянського господарства, ділянка № 4 площею 0,10845 га, лінійні розміри якої становлять: 30,07 м.; 46,46 м.; 0,90 м.; 2,50 м.; 2,80м.;1,84 м.; 45,47 м. Загальна площа вказаних частин земельних ділянок для Співвласника 2 становить 0,1250 га +0,10845 га =0,23345 га ( а. с. 77-83). Враховуючи, що справа розглядається в заочному порядку, суд приходить до висновку про можливість проведення поділу спірних земельних ділянок та виділення позивачу її частин, визначених у вказаному висновку судової земельної технічної експертизи для Співвласника 2. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню . На підставі наведеного, ст.ст. 15, 317, 319, 358, 361, 367 ЦК України та,

Outcome: approved