Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Стандарт» звернулося до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 62ф/КЛ-0712 від 12.07.2012р. у розмірі 163\~885,18 грн. Позовна заява мотивована тим, що банк надав відповідачу кредит у сумі 129\~720,00 грн., а відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2015р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «КБ «Стандарт» про визнання додаткових угод недійсними для спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2015р. закрито провадження у справі в частині вимог зустрічного позову. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги з урахуванням 1\~000,00 грн., які були сплачені відповідачем під час розгляду справи, підтримав та зазначив, що ці кошти відповідно до договору зараховані в рахунок погашення прострочених відсотків. Відповідач в судове засідання не з`явилась, натомість надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала в частині поточної та простроченої заборгованості за тілом кредиту, а саме у сумі 128\~720 грн. Проти задоволення позову в частині стягнення процентів та пені заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 12.07.2012р. між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та відповідачем було укладено кредитний договір №\~62ф/КЛ-0712 (далі Договір), згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 129\~720,00 грн. зі сплатою 25 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 10.08.2016р., а відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатковими угодами № 1-7 до нього (а.с.5-22). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла прострочена заборгованість за кредитним Договором, яка відповідно до розрахунку станом на 01.04.2015р. становила 18\~259,42 грн. та складалась з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 2\~000,00 грн. та простроченої заборгованості з сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16\~259,42 грн. Згідно з п.9.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором позичальник зобовязаний сплачувати банку неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором відповідачу станом на 01.04.2015р. також була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1\~735,19 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вищевказане, беручи до уваги існуючу заборгованість відповідача перед позивачем, суд доходить висновку, що у позивача відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Кредитного договору, виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Відповідно до п.8.4 Договору якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості позичальника по цьому Договору недостатньо для погашення повної суми заборгованості, то банк вправі в першу чергу погасити суму витрат банку, повязаних з одержанням виконання за цим Договором, у другу чергу проценти і неустойку, у третю чергу загальну заборгованість за кредитною лінією, потім нараховану та несплачену винагороду, а також спричинені збитки. При цьому під «повною сумою заборгованості» за цим Договором розуміється загальна сума грошових коштів (включаючи загальну заборгованість за кредитною лінією, нараховані та несплачені проценти, нараховану та несплачену винагороду, пеню, штрафи, витрати банку, повязані з одержанням виконання за цим Договором, а також спричинені збитки), яку позичальник винен банку згідно з умовами цього Договору. Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду справи відповідач сплатила позивачу в рахунок погашення заборгованості за Договором 1\~000,00 грн., яка відповідно до письмових пояснень представника позивача була направлена банком на погашення заборгованості за простроченими процентами на підставі п.8.4 Договору. Таким чином, враховуючи сплату позивачем 1\~000,00 грн. на погашення суми заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором №\~62ф/КЛ-0712 від 12.07.2012р., відповідно до розрахунку станом на 01.04.2015р. становить 162\~885,18\~грн. та складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 127\~720,00 грн., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 2\~000,00 грн., поточної заборгованості за відсотками у розмірі 16\~170,57 грн., простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 15\~259,42\~грн., заборгованості з пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1\~735,19.\~грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач не направляв їй письмового повідомлення про розірвання кредитного договору в односторонньому порядку, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач визнала позов в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 128\~720,00 грн., тобто з урахуванням наявності у позивача права на дострокове стягнення заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial