Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як батькові [PERSON] . Зазначив, що на даний час проживає один, дружина [PERSON] загинула на виробництві [INFO] . Дочка [PERSON] проживає окремо від нього в Київській області, неодружена, проживає в незареєстрованому шлюбі, має повнолітнього сина. Інших дітей крім дочки у нього немає. Позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 2780,76 грн., за рахунок якої змушений забезпечувати свої потреби щодо харчування, купувати одяг, сплачувати комунальні послуги. Будинок в якому він проживає знаходиться в аварійному стані. Газової плити у нього немає, тому він змушений готувати собі їжу на протязі всього року на плиті, що розпалює дровами, пічне опалення також в аварійному стані. Вказує, що за весь час, що він проживає в м. Звенигородка, Черкаської області дочка приїздила до нього лише 2 рази. Ні матеріальною допомогою ні продуктами харчування дочка йому не допомагає. Низький рівень пенсії унеможливлює його гідне існування. Крім цього зазначив, що відповідач на звернення позивача, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Вважає, що станом на сьогоднішній день, відповідач має можливість виплачувати аліменти, оскільки є працездатною, працює та отримує заробітну плату. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно. Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що відповідач особисто отримала ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.05.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 30.10.2019 року (а.с.12). Відповідно до договору купівл-продажу від 19 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 40.1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З довідки виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради від 28.10.2019 року № 10475/02-17 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зареєстрований та проживає один (а.с.9). Дружина позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13 березня 1990 року виданого відділом ЗАГСу Обухівського райвиконкому Київської області (а.с.13). Згідно довідки про доходи № 4020920585071015 від 09.10.2019 року виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої станом на вересень 2019 року становить 2780,76 грн.(а.с.17). З повідомлення про призначення субсидії вбачається, що [PERSON] призначено субсидію на 30 кв.м на 2019 рік одноразово в сумі 2439,34 грн.(а.с.10). Згідно даних акту від 17.01.2020 року складеного у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , посвідченого депутатом Звенигородської міської ради Орловим Ю.Б., вбачається, що [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, будинок знаходиться в аварійному стані, стіна веранди порушена, дах будинку протікає, в будинку не справне пічне опалення, яке виділяє токсичні гази (а.с.7). З фотокопій доданих до матеріалів справи вбачається, що будинок в якому проживає [PERSON] дійсно знаходиться в аварійному стані (а.с.3-6). Відповідно до довідки № 5079/0329 від 09.10.2019 року виданої начальником Звенигородського УСЗН [PERSON] , [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення. Не отримує державних соціальних допомог, так як, не звертався за їх призначенням відповідно до Закону України « Про допомогу сім`ям з дітьми», « Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям-інвалідам» (а.с.-16). З листа в.о. директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Звенигородського району [PERSON] від 31.01.2020 року № 24 вбачається, що у віддаленій частині м.Звенигородка, а саме на території х.Червона, дільниця соціального робітника відсутня, а тому можливість взяття на обслуговування [PERSON] відділенням соціальної допомоги вдома відсутня (а.с.18). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] має у власності Ѕ частку квартири, загальною площею 45,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру, загальною площею 38 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру, загальною площею 50.1кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 3222480401:01:100:0219, площа 0.1га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-31). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатним, має тяжкі життєві обставини, що зумовлені проживанням у будинку, який знаходиться в аварійному стані, є особою похилого віку, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання ліків, продуктів харчування, тощо, тому він потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дочки. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. При розгляді справи суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При дослідженні обставин справи судом також враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надала, є особою працездатного віку, не надала доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього не надала доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, не надала будь - яких доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання нею допомоги на утримання батька або ж про перебування на її утриманні інших осіб. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання дочкою матеріальної допомоги батькові. З огляду на викладене вище, з урахуванням обставин справи, задля забезпечення реалізації права позивача на утримання, суд вважає за належне та достатнє визначити розмір аліментів на утримання позивача [PERSON] на рівні 1/6 частки доходів відповідача щомісячно, починаючи з 17.02.2020 року та продовжувати довічно, що у свою чергу відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved