Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року частково задоволено позов\~ [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком. 31 серпня 2021 року від\~представника позивача [PERSON] адвоката Кумечко М. С.\~на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій остання зазначає, що рішенням суду від 19 серпня 2021 року частково задоволено позов\~ [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком. Проте, при винесенні судового рішення судом не вирішено питання судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу. Для вказаної заяви суд не вбачає необхідності виклику сторін, що не суперечить вимогам ч. 4\~ст. 270 ЦПК України Відповідно до ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою\~звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволено частково.\~Зі змісту рішення суду від 19.08.2021 вбачається,\~що судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами в частині витрат на професійну правничу допомогу. 31.08.2021 представником позивача [PERSON] адвокатом Кумечко М. С. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових\~дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, судом встановлено, що строки подачі представником заявника (боржника) заяви про розподіл судових витрат між сторонами в частині сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу не порушено. Згідно пункту 2 частини 3\~статті 259 ЦПК України\~суд може вирішити питання розподілу судових витрат в додатковому рішенні після ухвалення рішення\~за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~ статтею 430 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених\~статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положення частини 1\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно положення пункту 13 частини 3\~статті 2 ЦПК України\~однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст.\~137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст.\~141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки в матеріалах справи містяться достатні дані для вирішення питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішив постановити додаткове рішення. Встановлено, що [PERSON] 06.05.2021 уклав з адвокатом Кумечко М. С. Договір про надання правової допомоги. Згідно пункту 1.1. предметом вказаного договору є надання адвокатом усіма законними методам та способами правової допомоги клієнту у всіх справах пов`язаних із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, з правом подавати, отримувати, підписувати всі документи в інтересах клієнта. За умовами Договору клієнт зобов`язаний оплачувати послуги Адвоката. Сторонами по Договору про надання правової допомоги від 06.05.2021 року був складений та підписаний Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25.08.2021 року, відповідно до якого вказані послуги (роботи) були прийняті на загальну суму 18\~600\~грн. Позивачем [PERSON] за надані послуги адвоката сплачено винагороду в сумі 18\~600 грн., що підтверджується квитанцією № 85 від 25.08.2021 року. Крім того, у матеріалах справи знайшло підтвердження те, що представник позивача: готувала заяви, запити, клопотання, про що підтверджує підпис у зазначених документах, брала участь у судових засіданнях. Відповідно до приписів\~ст. 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статях\~84,\~88,\~89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням,\~безпосередньо пов`язаних\~із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У відповідності до\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами частини 3\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано\~ Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~стаття 903 Цивільного кодексу України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Відповідно до\~ ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та при ухваленні рішення по справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати понесені позивачем на оплату правничої допомоги у розмірі 9300 грн (18 600 х 50/100=9300), що буде пропорційним задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial