Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~У вересні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 21 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої\~\~ [PERSON] отримав кредит у розмірі 9 280 грн 92 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10 серпня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі\~42\~928 грн 76 коп., яка складається з боргу: за тілом кредиту у розмірі 9 280 грн 92 коп., за відсотками за користування кредитом у розмірі 9 266 грн 99 коп., пені в розмірі 23\~654 грн 90 коп., штрафу у розмірі\~725 грн 95 коп. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі\~ 42\~928\~грн 76\~коп.\~ та судові витрати у розмірі 2 102 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~Відповідач не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~від 14\~вересня \~2020\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково на суму 9 280 грн 92 коп. та пояснив, що заборгованість виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою, а також просив з цих підстав розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши вступне слово відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. 26 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви позичальника. 21 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором укладеним між сторонами 26 березня 2012 року була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав [PERSON] строковий споживчий кредит в сумі 9 280 грн 92 коп. на строк 24 місяці, з 21 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В свою чергу відповідач, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця повинен сплачувати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 464 грн 42 коп. У пункті 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32 го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 725 грн 95 коп. Пунктом 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості при порушенні боржником зобов`язань з погашення кредиту, боржник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі передбаченому Умовами та правилами за кожен день прострочення. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 10 серпня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 42\~928 грн 76 коп., яка складається з боргу: за тілом кредиту у розмірі 9 280 грн 92 коп., за відсотками за користування кредитом у розмірі 9 266 грн 99 коп., пені в розмірі 23\~654 грн 90 коп., штрафу у розмірі\~725 грн 95 коп. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою\~статті 1056-1 ЦК України\~(у редакції, чинній на час укладення Генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями\~610,\~611 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками, пеню і штраф за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами. Однак умови Генеральної угоди від 21 жовтня 2014 року не передбачали розмір пені (комісії) за неналежне виконання зобов`язання, а відсилали на її встановлення Умовами та правилами (пункт 2.8 Генеральної угоди). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення пені (комісії) посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Надані позивачем Правила та умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останній прийняв запропоновані банком Умови та правила. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилось зі спливом строку кредитування 31 жовтня 2016 року. За змістом положень статей\~12,81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. \~Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення \~з [PERSON] \~ на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 280 грн 92 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 3 577 грн 78 коп. та штрафу в розмірі 725 грн. 95 коп. \~ \~ \~ \~Щодо клопотання [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду, то з врахуванням вимог ч.1 ст.267 ЦПК України, суд вправі розстрочити виконання рішення суду. Враховуючи наявність у відповідача тяжкої хвороби, що підтверджується медичними документами: копіями епікрізів від 31 березня 2015 року , №5352 від 18 грудня 2015 року, суд важає за можливе розстрочити стягнуту суму боргу на 12 місяців рівними платежами до 01 числа щомісяця, наступного за місяцем, в якому має бути сплачена частина стягнутої суми. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~позивача задоволено\~на 31,64\~%\~(13\~584\~грн 65\~коп. х 100 / 42\~928 грн 76 коп.). \~ \~ \~ \~Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~Таким чином, з відповідача [PERSON] в користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 665 грн 10 коп. ( 2 102 грн 00 коп х 31,64 / 100) судового збору.

Outcome: partial