Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

С Т АН О В И В: Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачкою з 29.07.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинені з вересня 2015 року через те, що між ними не склались відносини, виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Влітку 2013 року такі стосунки майже привели до розірвання шлюбу, але була спроба все налагодити. На жаль з цього нічого не вийшло. Просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачкою, розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та додатково пояснив, що вони з відповідачкою та їх неповнолітнім сином проживають в одному будинку, але проживають в окремих кімнатах. Між ним та відповідачкою на побутовому грунті виникли неприязні відносини. Вони мають різні погляди на ведення домашнього господарства, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, які відбуваються в присутності їх неповнолітнього сина. Оскільки останнім часом зменшились його доходи, то відповідачка пред'являє йому претензії щодо того, що він в недостатній мірі утримує сім,ю. Також виникають непорозуміння на грунті виховання, правильного харчування та лікування дитини, яка має захворювання жовчного міхура. Відповідачка часто влаштовує скандали, негативно відзивається про його родичів, в тому числі і померлих. Він вже не уявляє як в подальшому можна жити у шлюбі з відповідачкою і за таких обставин, які він зазначив, зберегти сім,ю. В 2013 році він вже подавав позов про розірвання шлюбу, який було залишено без розгляду, бо тоді ще мав намір та надію зберегти сім,ю. На теперішній час він перш за все втратив до відповідачки почуття поваги. Наполягає на розірванні шлюбу, клопотання про надання їм з відповідачкою судом строку на примирення не заявляє, бо вважає, що їх шлюб вже неможливо зберегти. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що дійсно між нею та позивачем виникають сварки на побутовому грунті. Дійсно виникають непорозуміння щодо виховання дитини. Це відбувається в любій родині, але на її погляд не є підставою для розірвання шлюбу. З вересня 2015 року вони з позивачем дійсно не підтримують подружні стосунки, але живуть в одному будинку. Вона не хоче розлучатись з позивачем заради дитини. Якщо чоловік буде негативно про неї відзиватись, як він це робить в суді, то можливо їх шлюб і не потрібно зберігати. Клопотання про надання строку для примирення з відповідачем заявляти не бажає. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2005 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2015 року, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли, хоча судом було роз,яснено право заявити таке клопотання. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зважаючи на викладене та те, що сторони хоча і проживають в одному житловому приміщенні, але припинили шлюбні стосунки, поновлювати які позивач не бажає, навпаки, наполягає на розірванні шлюбу, сторони мають протилежні погляди на принципи побудови шлюбних та сімейно- побутових відносин, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу слід визнати такими, що будуть суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню .

Outcome: approved