Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У квітні 2020 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилося невдалим. Через різні погляди на сімейне життя між подружжям почали виникати непорозуміння та сварки. Сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. За таких обставин, подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, тому звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 10 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2401. Крім того, спільний син проживає разом із матір`ю, а тому позивач також просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. 01 червня 2020 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, яка 04 червня 2020 року прийнята судом, про що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання. Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 10 листопада 2007 року, та стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог. 04 травня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково визнає позовні вимоги, а саме, не заперечує проти розірвання шлюбу. Щодо стягнення із нього аліментів на утримання сина, то вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] заперечує проти факту проживання дитини із позивачем і просить визначити місце проживання дитини із батьком. 01 червня 2020 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що проживання з нею спільного із відповідачем сина якнайкраще відповідатиме його інтересам та забезпечить його емоційний, соціальний та духовний розвиток. У позивача є всі необхідні умови для проживання дитини, вона здатна забезпечити життєдіяльність та розвиток сина. Зміст зустрічних позовних вимог. 07 травня 2020 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . Проте, подружні відносини із відповідачем не склалися, тому у січні 2020 року відповідач припинила спільне проживання із позивачем, забрала сина та відвезла його до своїх батьків, де дитина проживає без реєстрації, не ходить до школи. Позивач вважає, що в нього кращі умови для проживання дитини. [PERSON] має постійний заробіток, робочий день триває з 09-00 до 15-00, що дасть змогу більше часу проводити із сином. Квартира позивача обладнана всім необхідним для проживання дитини, має сучасний ремонт. Дитина зареєстрована за адресою проживання позивача, має змогу тут ходити до школи та перебуває на обліку у лікаря. За таких обставин, позивач звертається із позовними вимогами, де просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Заяви, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 16). Ухвалою суду від 04 червня 2020 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини об`єднано в одне провадження з первісними вимогами [PERSON] до [PERSON] . Указаною ухвалою вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання. 21 липня 2020 року у підготовчому засіданні залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради, про що до протоколу судового засідання внесена відповідна ухвала (а.с. 142-143). Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 151). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники адвокат Воронцов Д.Ю. та адвокат Левченко В.І. доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві,та просили про задоволення позовних вимог. Зустрічний позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Беженцев Ф.В. первісні вимоги визнали частково, не заперечували проти розірвання шлюбу. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів просили відмовити. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилався на те, що мати дитини допускала аморальну поведінку, яка проявилась у подружній зраді та намірі бути сурогатною матір`ю, і ці обставини є підставою для визначення місця проживання дитини із батьком. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. первісний позов підтримала, а зустрічний позов вважає безпідставним. Обставини справи, що встановлені судом. 10 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 10). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області (а.с. 9). 12 травня 2020 року головними спеціалістами відділу профілактики та захисту прав дитини служби у справах дітей Броварської міської ради та фахівцем із соціальної роботи Броварської міської УСССДМ здійснено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт № 156 (а.с. 49). У ході такого обстеження установлено, що у кімнаті вказаного гуртожитку створені належні умови для проживання дитини, є окреме спальне місце, наявне робоче місце для навчання та шафа для речей. У кімнаті є дитячий одяг та продукти для харчування. Зі змісту характеристики, виданої 06 квітня 2020 року Броварською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 ім. В.О. Сухомлинського вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаному навчальному закладі, де зарекомендував себе успішним та старанним учнем. Мати дитини [PERSON] завжди приділяє увагу вихованню сина, систематично відвідує батьківські збори, постійно спілкується із вчителями та цікавиться навчанням свого сина (а.с. 52). Установлено, що малолітній [PERSON] є учнем Броварської міської дитячої музичної школи, де проявляє себе як старанний учень. Мати дитини слідкує за навчальним процесом сина, ініціює його заняття в школі, відвідує музичні конкурси сина, оплачує навчання у школі (а.с. 51). Також, навчанням сина у музичній школі цікавиться і батько дитини, забирає [PERSON] після занять, дослуховується до порад педагога, про що свідчить характеристика, видана директором музичної школи на ім`я [PERSON] (а.с. 112). Згідно довідок, виданих медичною установою, [PERSON] у лікаря-психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.с. 50). [PERSON] працює на посаді начальника відділу по роботі із персоналом ТОВ «Студія розвитку інформаційних технологій». За місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, наданою 26 травня 2020 року директором товариства (а.с. 53). Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 07 травня 2020 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 113-114). На вимогу комісії з питань захисту прав дитини, головним спеціалістом відділу профілактики та захисту прав дитини служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , про що складено протокол бесіди від 07 травня 2020 року (а.с. 48). У ході бесіди із дитиною установлено, що головними авторитетними фігурами в світогляді [PERSON] є його батьки. Хлопчик демонструє як до матері, так і до батька стійку позитивну емоційну прихильність та активну зацікавленість у зв`язку із обома батьківськими фігурами. Також, хлопчик пояснив, що зазвичай продукти для нього купували і мама, і тато. Мама купувала одяг та готувала йому їжу. На запитання про те, з ким із батьків він би хотів проживати надала, [PERSON] вказав, що хоче проживати із мамою, але часто бачитися із татом. [PERSON] пояснив, що з мамою йому буде проживати зручніше. Матеріалами справи установлено, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до служби у справах дітей Броварської міської ради із заявами про надання рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 17 червня 2020 року надано висновок -№ 04-22/403, де Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 135-137). У судовому засіданні також заслухано думку малолітнього [PERSON] , який пояснив, що хоче проживати лише із мамою. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Згідно зі статтею 24\~СК України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 3 статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом статті\~114\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно частинами 2, 3 статті\~115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як передбачено частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Проти зазначеного не заперечував і відповідач у зустрічному позові та усних поясненнях у судових засіданнях. З огляду\~на викладене,\~та враховуючи\~ті обставини, що жоден із подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги в цій частині визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Щодо визначення місця проживання дитини. Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 153\~СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 161\~СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на вищевикладені обставини встановлено, що відповідач характеризується як дбайливий та відповідальний батько, має належні умови проживання, матеріально забезпечений. Водночас і мати дитини, [PERSON] , також характеризується з позитивної сторони з приводу виконання своїх батьківських обов`язків, працює та може матеріально забезпечувати свою дитину, що підтверджується матеріалами справи. Житлові умови проживання батька на даний час у деякій мірі кращі від житлових умов проживання матері, однак дана обставина згідно чинного законодавства не є вирішальною при визначенні місця проживання дитини. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на даний час дитина проживає із матір`ю. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. При розгляді даної справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено існування будь-яких інших виняткових обставин, які б зумовили необхідність розлучення малолітньої дитини з її матір`ю. Аргументи відповідача про аморальну поведінку позивача не підтверджені жодними доказами, тому не беруться судом до уваги. Отже, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також беручи до уваги бажання дитини проживати із матір`ю, та враховуючи те, що проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визначення місце проживання дитини із батьком, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Щодо стягнення аліментів. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом\~статей 181,\~182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 2 та 3 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що дитина проживає із позивачем, а відповідач є фізично здоровою й працездатною особою, відомостей про перебування на його утриманні інших осіб, так як і поважності причин, які унеможливлюють сплату аліментів у вказаному в позовній заяві розмірі не надав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення аліментів із відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги задоволення позову, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved