Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Новострілищанської об`єднаної територіальної громади (відповідач), в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] є бабусею [PERSON] , [INFO] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 2,47 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Кніселівської сільської ради, що належала померлій згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЛВ №014956, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.07.1996 №472 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №137. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка була прописана та проживала в [ADDRESS] до дня смерті. Разом з нею проживали невістка [PERSON] та онук [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 2.47 га, розташована на території Кніселівської сільської ради, яка на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю Серія ЛВ №014956, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.07.1996 №472. Заповіту [PERSON] не залишила, отже спадкування відбулося за законом. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем першої черги був батько [PERSON] , однак спадщину він не прийняв, оскільки вступив в управління спадковим майном та не звертався із заявою про прийняття спадщини. У 2005 році [PERSON] помер. Позивач вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав з [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) та у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця і в документах, які підтверджують родинний зв`язок « [PERSON] » - « [PERSON] ». Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просять суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач подав заяву про виклик свідків у судове засідання (а.с.45). Представник позивача подав заяву про розгляд підготовчого засідання за його та позивача відсутності і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.42). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.41). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.35-36). Ухвалою від 06.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46-47). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.01.1979 (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження від 06.09.1951 [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №014956 від 08.08.1996, [PERSON] на підставі рішення Жидачівської РДА від 30.07.1996 №472 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «24 серпня» на території Кніселівської сільської ради розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.43). [PERSON] померла [INFO] в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, в [PERSON] помер [INFO] в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 31.03.1997 та свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.04.2005 (а.с.9, 10). Згідно з довідкою виконкому Новострілищанської селищної ради від 31.01.2018, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області до дня смерті, яка наступила [INFO] . [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані та проживали з [PERSON] . Заборони та арешту на майно немає. У Новострілищанській селищній раді від [PERSON] заповіт не посвідчувався (а.с.11). Витягом із книги реєстрації сертифікатів на право земельної частки (паю) Відділу Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області від 29.03.2018 №80/0/194-18 встановлено, що [PERSON] належить земельна частка в умовних кадастрових в розмірі 2,47 га у колективному с/г п-ві ССП «24 серпня» на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.07.1996 №472 (а.с.13). Постановою нотаріуса Жидачівської ДНК від 18.06.2018 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця та в документах, які підтверджують родинний зв`язок « [PERSON] » -« [PERSON] », а також відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) в майні ССП «24 серпня», що знаходиться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.14). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивача і добре знала його бабусю [PERSON] . Вони із позивачем проживали разом у с. Кнісело Жидачівського району. Онук [PERSON] проживав разом з нею та помагав по господарству. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивача. [PERSON] жив разом із бабусею [PERSON] , якій належало право на земельну частку (пай). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем, що ставить під сумнів родинні зв`язки позивача з бабусею, у зв`язку з чим він позбавлений можливості оформити спадщину після її смерті, а спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Приписами статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, є бабою позивача. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , а саме: що [PERSON] є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення зазначеного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди в реалізації ним права як спадкоємця п`ятої черги на спадкування за законом після смерті його баби [PERSON] . Також, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті належало право на земельну ділянку площею 2,47 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Кніселівської сільської ради народних депутатів, про що їй видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №014956 від 08.08.1996. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначену земельну ділянку і єдиним спадкоємцем першої черги за законом був її син [PERSON] , однак він спадщини не прийняв, відтак спадщина залишалася відкритою та неприйнятою. З огляду на те, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, право на спадкування після смерті [PERSON] перейшло до її внука [PERSON] як спадкоємця п`ятої черги за законом. Суд зауважує, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від цієї спадщини. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування за законом) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1265, 1268, пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved