Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтва № 1 на право особистої власності на житловий будинок, яке видано 18 червня 1991 року виконавчим комітетом Долинської міської Ради народних депутатів, на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що вона є спадкоємицею першої черги на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Так, [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку чим відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса за прийняттям спадщини було встановлено, що у свідоцтві на право особистої власності № [NUMBER] від 18 червня 1992 року, виданому виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів допущено помилку в записі про власника, якому належить житловий будинок, замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », тобто допущена помилка в імені її батька. В той же час в інших офіційних документах, виданих на ім`я спадкодавця, зокрема, у свідоцтві про смерть [PERSON] від 28.12.2020 серії [NUMBER] , картці фізичної особи платника податків на його ім`я, свідоцтві про народження [PERSON] від 02.03.2021 серії [NUMBER] , будинковій книзі, ім`я її батька записане як [PERSON] . Враховуючи, що через помилку в імені спадкодавця вона не може прийняти спадщину, тому змушена звернутися до суду. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа, свідоцтва на право особистої власності № [NUMBER] , виданого 18 червня 1992 року виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , необхідне їй для прийняття спадщини та уникнення юридичних конфліктів у визначенні правового режиму майна спадкодавця. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Комарницький Е.Г. не з`явилися, останній подав клопотання, відповідно до якого позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Представник заінтересованої особи - Долинська міська рада в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про визнання позову, згідно з якою просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечує щодо встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа свідоцтва про право особистої власності № [NUMBER] , виданого 18.06.1992 виконавчим комітетом Долинської міської Ради народних депутатів, на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи. 24 листопада 2021 року через канцелярію суду поступила заява представника заінтересованої особи Долинської міської ради, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечує проти задоволення заявлених вимог. 07 грудня 2021 року звернувся до суду представник позивачки адвокат Комарницький Е.Г. із клопотанням про розгляд справи у їхній відсутності, в якому вимоги своєї довірительки підтримав. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі світлокопії\~ повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 березня 2021 року (а.с.14), заявниця [PERSON] \~народилася [INFO] . В графі батько \~записано: [PERSON] , \~мати [PERSON] . Про те, що заявниця змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] , свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 вересня 2006 року, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Рожнятівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №55 (а.с.12). Згідно з даними світлокопії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01.10.1996 Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області (а.с. 4-5) та даними світлокопії картки платника податків, виданої 31.01.2019 Долинською об`єднаною державною податковою інспекцією Патрійчук Надії, по батькові заявниці вказано « [PERSON] » (а.с.6). Про те, що [INFO] помер батько заявниці, [PERSON] , [INFO] , свідчить світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2020, виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства (м.Івано-Франківськ) (а.с.13), у зв`язку з чим відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до світлокопії свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 18 червня 1992 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів, [PERSON] належить на праві власності цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с.7). З матеріалів справи встановлено, що при зверненні заявниці [PERSON] до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті батька, [PERSON] , виявлено, що у свідоцтві на право особистої власності № [NUMBER] від 18 червня 1992 року, виданому виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів, допущено помилку в записі про власника, якому належить житловий будинок - замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », тобто допущена помилка в імені її батька. Дана обставина унеможливлює реалізацію права заявниці на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] . Судом не отримано будь-яких відомостей, які б спростовували факт належності батьку заявниці, [PERSON] , свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Натомість, факт належності батьку заявниці, [PERSON] , свідоцтва на право особистої власності №1 від 18 червня 1992 року, виданого виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів, в якому допущено помилку в написанні імені спадкодавця, а саме зазначено - [PERSON] , підтверджується: -даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , розпочатої 31.07.1991, де графі прізвище, ім`я та по батькові осіб, що проживають, зазначено [PERSON] (а.с.9-11); -даними картки фізичної особи-платника податків Долинської об`єднаної державної податкової інспекції від 26.12.2003, згідно з якою [PERSON] одержав відповідний ідентифікаційний номер (а.с.8); -даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2020, виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), де зазначено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва на право особистої власності №1 від 18 червня 1992 року, виданого виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів на ім`я « [PERSON] », має для заявниці юридичне значення, оскільки позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадкування за законом на майно, яке належало її батьку, [PERSON] . Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що у свідоцтві на право особистої власності № [NUMBER] від 18 червня 1992 року, виданому виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів, власне ім`я батька заявниці вказано як « [PERSON] » (а.с.7). Однак, як встановлено з матеріалів справи та підтверджується вище описаними документами, ім`я батька заявниці є « [PERSON] ». Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 294 ЦК України, фізична особа має право на ім`я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Однак, замінити вищевказане свідоцтво після смерті його власника неможливо. Враховуючи вказане, єдиним способом встановити факт належності свідоцтва на право особистої власності № [NUMBER] від 18 червня 1992 року, виданого виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів на ім`я « [PERSON] » є судове рішення. Встановлення факту належності свідоцтва на право особистої власності №1 від 18 червня 1992 року батьку заявниці має для неї юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначенні імені її батька в правовстановлюючому документі позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] . Враховуючи надані заявницею докази в їх сукупності, перевірені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право особистої власності № [NUMBER] від 18 червня 1992 року, видане виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів, на ім`я [PERSON] , фактично належить [PERSON] . З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документа, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки її вимога законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1225, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 76, 77, 81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України,

Outcome: approved