Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10.08.2007 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач) було укладено кредитний договір №DNАВRX09930473, згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти у національній валюті, у розмірі 2 014,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 10.08.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Відповідач умови Договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 18.09.2013 року, складає: 28 110,53 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 1 163,87 грн.; - заборгованість по відсоткам - 9 871,43 грн.; - заборгованість по комісіям - 808,94 грн.; - заборгованість по пені - 14 451,50 грн.; - штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); - штраф - 1 314,79 грн. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути вказану заборгованість та витрати у справі. Під час розгляду справи представник позивача Ваніна Т.С. наполягала на задоволенні позову, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову - відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 10.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNАВRX09930473, що підтверджується копією укладеного договору (а.с.6-10). Згідно умов Договору Відповідач отримав кредитні кошти у національній валюті, у розмірі 2 014,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 10.08.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). У відповідності до вимог ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. В порушення зазначених норм закону та умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 18.09.2013 року, складає: 28 110,53 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 1 163,87 грн.; - заборгованість по відсоткам - 9 871,43 грн.; - заборгованість по комісіям - 808,94 грн.; - заборгованість по пені - 14 451,50 грн.; - штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); - штраф - 1 314,79 грн. (процентна складова). Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за Кредитним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте-ресу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встанов-люється у три роки. У відповідності до приписів ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, вста-новлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збіль-шення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами не укладалось. Договір №DNАВRX09930473 від 10.08.2007 року передбачає строк дії з 10.08.2007 року по 10.08.2009 року, з позовом до суду Позивач звернувся 03 жовтня 2013 року, тобто після того, як сплив, передбачений ст.257 ЦК України, строк позовної давності. Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р., №5, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовід-носин», з врахуванням положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо спо-живчого кредитування, кредитодавцям забороняється вимагати повернення споживчо-го кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з чим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважа-ється, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed