Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Вказала, що [INFO] в [ADDRESS] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] . Даний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований в 1979 році. Земельна ділянка була надана спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 29.10.1971. Даний договір був посвідчений та зареєстрований в Тульчинському МБТІ 18.07.1979. За життя спадкодавець не ввів в експлуатацію даний житловий будинок з надвірними будівлями та нездійснив реєстрацію свого права власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач прийняла спадщину після смерті батька. Однак на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та при житті спадкодавець не оформила своє право власності на житловий будинок у відповідності до діючого законодавства. Для оформлення спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Крижопільської ДНК. Однак оформити нотаріально своє право на спадщину після смерті батька вона не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому нотаріусом їй було рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку, про що нотаріусом була видана довідка. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Відповідно до абзацу 4-го пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої МЮ України 03 березня 2004 року № 20/5, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документа, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, тобто свідоцтва про право власності. Такий документ на ім`я померлого спадкодавця сільською радою позивачу видано бути не може на підставі ч. 2 ст. 30 ЦК України, а тому він відповідно до ст. 16 ЦК України вимушений звернутись до суду, оскільки інакше не може реалізувати своє законне право на спадкове майно. Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий, що доведений копією свідоцтва про смерть, довідкою про укладення шлюбу, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, довідкою селищної ради, свідоцтвом про народження, технічним паспортом на житловий будинок, довідкою Крижопільської ДНК, обґрунтований ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1234, 1261, 1268, 1270, 1277 ЦК України. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Outcome: approved