Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2013 року був частково задоволений позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди а саме: з відповідача на користь позивачів було стягнуто у відшкодування майнової шкоди 7 318 гривень 80 копійок, у відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень та судові витрати у розмірі 344 гривні 10 копійок. Не погодившись із рішенням суду, відповідач [PERSON] приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з наступних підстав: - задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не визначив частки кожного позивача, які були стягнуті з нього на їх користь у відшкодування моральної шкоди, оскільки моральна шкода була завдана кожному із співвласників окремо, - судом першої станції неправильно був встановлений розмір матеріальної шкоди 7 318 гривень 80 копійок, оскільки позивачі не довели, що приватне підприємство «Арпроектбуд» має ліцензію на такий вид діяльності, крім того у ціну був включений додаток на додану вартість у розмірі 20%, що складає 1 219 гривень 20 копійок та заробітну плату працівників, - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що згідно із Повідомленням експерта неможливо дати висновок про вартість відновлювального ремонту, оскільки на час огляду квартири вона була відремонтована. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. При цьому пояснив, що не є власником квартири, із якої було затоплено квартиру позивачів і не погоджується із розміром матеріальної і моральної шкоди. Позивачі у судове засідання апеляційного суду не з*явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені на їх адресу телефонограми. Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, завдану майну позивачів. Однак, з таким висновок суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачі є власниками, у рівних частках, квартири [ADDRESS] Донецької області на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 26 жовтня 2010 року Дебальцевською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1885. Відповідач [PERSON] зареєстрованій у [ADDRESS]. Власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 липня 2003 року Дебальцевською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1984, є [PERSON] 12 серпня 2012 року о 7-00 мало місце затоплення квартири позивачів із квартири, в якій проживає відповідач, що підтверджується Актом (а.с. 25). Факт залиття квартири позивачів із квартири відповідача, яке мало місце 12 серпня 2012 року, сторонами не оспорюється. Розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, згідно із кошторисом, наданим приватним підприємством «Арпроектбуд», складає 7 318 гривень 80 копійок. Відповідач заперечував проти розміру матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до частин 4 і 5 статті 319 ЦПК України власність зобов*язує і власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Власником квартири, із якої було залито водою квартиру позивачів, є [PERSON], тобто позов пред*явлений до неналежного відповідача. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, матеріальна шкода, завдана позивачам повинна бути відшкодована власником квартири [ADDRESS] [PERSON]. Вказані обставини свідчать про неповне з*ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з вище приведених підстав. При цьому позивачі не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом до власника квартири [PERSON].

Outcome: partial