Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Стеблюк Максим Іванович, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у травні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0357/82/0185896 від 10.05.2012 року у розмірі 36823,48 грн. З позову виходить, що 10.05.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 30851,50 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35,9 % річних, щомісячно, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.05.2017 р. Однак, в порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України відповідач не виконав умови договору і станом на 13.05.2014 року мав заборгованість у розмірі 36823,48 грн, з яких: заборгованість по кредиту 26441,51 грн; заборгованість по відсоткам 4791,99 грн; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків 5589,98 грн. До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, задовольнити позовні вимоги та у разі неявки у засідання відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомлені, про час та місце засідання повідомлений належним чином. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 10.05.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 30851,50 грн, з яких 30000 грн на споживчі цілі та 851,50 грн на страховий платіж, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35,9 % річних щомісячно, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.05.2017 р, з щомісячним переказом до 05 числа кожного місяця, по 1113 грн (згідно графіку). За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 13.05.2014 р., складає всього 36823,48 грн, з яких: заборгованість по кредиту 26441,51 грн; заборгованість по відсоткам 4791,99 грн; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків 5589,98 грн. Отже, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ґрунтуються на законі та укладених договорах і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 368,23 грн, який підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved