Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги позивачів обґрунтовані тим, що 25.08.2020 відповідач [PERSON] , яка діяла як турагент, запропонувала відпочити в Туреччині. 03.09.2020 позивачі замовили у неї послугу з організації проведення сімейного відпочинку на 4 особи до Туреччини, в готель «VONRESORT Golden Coast», з 16.09.2020 по 23.09.2020. 08.09.2020 позивачі передали відповідачу як передоплату 23630 грн., а відповідач надала рахунок-фактуру № 0001 від 08.09.2020. 10.09.2020 позивачами було сплачено решту суми в розмірі 30600 грн. Повна вартість туру склала 54230 грн. 12.09.2020 [PERSON] надіслала ваучер № [NUMBER] . Переглянувши документи, позивачі звернули увагу на дати: 11.09.2020, 13.09.2020 та 20.09.2020, хоча виліт був запланований на 16.09.2020. Далі виявилось, що сталася помилка. Тепер позивачам необхідно було вже через кілька годин виїжджати з м. Ковеля до м. Бориспіль, з тим щоб встигнути на літак 13.09.2020. Тобто, виліт був змінено на три дні раніше, і, крім того, позивачам був запропонований інший (дешевший) готель. Позивачі написали заяву на повернення коштів. 24.10.2020 позивачам повернуті кошти в сумі 16000 грн., а решта досі не повернута. Крім цього, позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях через зіпсований відпочинок та ту обставину, що гроші за відпочинок тривалий час не повертались. Моральну шкоду позивачі оцінюють у розмірі 20000 грн. Просили стягнути у їх користь решту коштів, сплачених ними за відпочинок, та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Заперечення відповідачів. Відповідач [PERSON] позов не визнала та у відзиві на позовну заяву зазначила, що у вересні 2020 року до неї, як турагента, звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] з приводу надання туристичних послуг з організації проведення сімейного відпочинку в Туреччині, який за узгодженою сторонами позицією мав відбутись в період з 13.09.2020 по 20.09.2020. Позивачі розглядали різні строки і варіанти вильоту на відпочинок в Туреччину, але зупинились на даті 13.09.2020. 08.09.2020 позивачі передали грошові кошти в сумі 23630 грн., як завдаток для бронювання туристичного туру для відпочинку в Туреччині. В їх присутності був заброньований туристичний тур на 13.09.2020, з вильотом з аеропорту в м. Бориспіль 13.09.2020, о 13 год. 30 хв. 10.09.2020 позивачі доплатили решту суми в розмірі 30600 грн., отже повна вартість туру становила 54230 грн. 12.09.2020, в першій половині дня, вона надала позивачам туристичний ваучер, авіаквитки та страхові поліси. Будь-яких претензій до якості наданих послуг у позивачів не було, більше того, у них була майже доба для того, щоб добратись до аеропорту в м. Бориспіль та вилетіти на відпочинок в Туреччину. При оформленні документів позивачі ознайомились та погодились з типовим договором про надання туристичних послуг, в тому числі щодо відповідальності сторін при його порушенні. Будучи достеменно обізнаними про умови відпочинку, час та порядок вильоту в Туреччину, позивачі з невідомих причин не скористались правом на відпочинок, маючи для цього всі документи та повністю оплачену путівку. Оскільки позивачі самі відмовились від відпочинку, її вини немає. Просила в задоволення позову відмовити повністю. ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» у відзиві на позов зазначає, що 16 серпня 2018 року між ТзОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур» та ФОП [PERSON] (турагент) був укладений Договір № 839А/18, відповідно до якого турагент зобов`язується за винагороду надати послуги туроператору з реалізації турпродукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем ТзОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур», а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. 10.09.2019 від Турагента надійшла заявка на бронювання № 75526901 за допомогою системи «Anextour on-line», яка містить інформацію про замовлений комплекс туристичних послуг. Турагент для туристів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] забронював проживання в готелі « Von Resort Golden Beach 5* » з 13.09.20120 по 20.09.2020, харчування, авіаквитки Київ-Анталія-Київ, трансфер, страхування. Вартість послуг склала 45892,21 грн. та була сплачена турагентом в повному обсязі 11.09.2020. Відповідно до п.3.1.2 Договору №839А/18, туроператор зобов`язаний оформляти, придбавати та передавати представникам турагента виїзні документи туристів (проїзні документи, страхові поліси, ваучери). Обов`язок передати турпродукт виникає у і туроператора тільки після отримання повної суми оплати турагентом турпродукту. Виїзні документи туристів (проїзні документи, страховий поліс, ваучер) було сформовано того ж дня для отримання турагентом. Тому, замовивши Турпродукт на 4-х осіб, Туроператор надав позивачам через Турагента цей Турпродукт для використання в повному обсязі (проїзні документи, страхові поліси, ваучери), згідно бронювання Турагента. Якщо позивач в силу будь-яких причин відмовився від використання туристичного продукту, Туроператор не може нести відповідальності за оплачені послуги позивачів, якими вони не скористались. Відповідач зазначає, що згідно п. 3.3.16. Договору №839А/18, Турагент зобов`язаний негайно, у письмовій формі, з попереднім усним повідомленням сповіщати Туроператора про зміни в Замовленні Турагента чи відмову від нього у письмовому вигляді «Зміни Замовлення» або «Ануляції». Запитів на ануляцію туру чи повідомлень про відмову туристів від Турпродукту до Туроператора до дати початку туру (13.09.2020 року) не надходило. 14.09.2020 від Турагента надійшов запит, щодо анулювання заявки. Туроператор повідомив витрати, понесені у зв`язку з виконанням підтвердженого замовлення, у розмірі 12895,61 грн. Згідно п.5.10. ваучера, у випадку анулювання подорожі з вини Турагента Туристу повертається повна вартість сплачених останнім послуг протягом 14 днів. Тобто безпосередньо Турагент має повернути кошти. Позивачі не надали жодного обгрунтованого доказу, що їм була завдана шкода з боку Туроператора. Турагент надіслав лист, що туристи не можуть вилітати, так як нібито [INFO] у туристки померла мати, яку поховали 13.09.2020. На підтвердження направили свідоцтво про смерть. Додатково відповідач зазначив, що від ФОП [PERSON] до ТзОВ «Туристична Компанія «Апекс Тур» не надходило заявки на бронювання туристичних послуг з вказаним набором туристичних груп, а саме: сімейного відпочинку (4 особи) до Туреччини, який повинен був відбутися в період з 16.09.2020 по 23.09.2020 та відповідно грошові кошти на оплату в розмірі 54230 грн. також не надходили. Просять в позові відмовити. Мотивувальна частина рішення. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] визнала наступні обставини в заяві по суті справи: у вересні 2020 року до неї, як турагента, звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] з приводу надання туристичних послуг з організації проведення сімейного відпочинку в Туреччині, який за узгодженою сторонами позицією мав відбутись в період з 13.09.2020 по 20.09.2020. 08.09.2020 позивачі передали їй 23630 грн., як завдаток для бронювання туристичного туру для відпочинку в Туреччині. В їх присутності був заброньований туристичний тур на 13.09.2020, з вильотом з аеропорту в м. Бориспіль 13.09.2020, о 13 год. 30 хв. 10.09.2020 позивачі доплатили решту суми в розмірі 30600 грн., отже повна вартість туру становила 54230 грн. 12.09.2020, в першій половині дня, вона надала позивачам туристичний ваучер, авіаквитки та страхові поліси. Таким чином, слід вважати доведеним те, що позивачі замовили у [PERSON] , як турагента, послуги з організації проведення сімейного відпочинку в Туреччині і передали їй в оплату послуг 54230 грн. Позивачі [PERSON] та [PERSON] визнали в заявах по суті справи те, що їм повернуто кошти в сумі 16000 грн., а решта коштів до цього часу не повернута. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та відповідач [PERSON] розходяться в даті вильоту на відпочинок: позивачі настоюють, що була погоджена дата 16.09.2020 року, а відповідач [PERSON] настоює, що була погоджена дата 13.09.2020 року. Разом з тим, саме відповідач [PERSON] , яка діяла у правовідносинах з позивачами як турагент, має довести, що датою було 13.09.2020 року. Відповідачам, як споживачам послуги, достатньо лише стверджувати, що датою було 16.09.2020, докази, які спростовують цю дату, має надавати відповідач [PERSON] . В той же час, відповідач [PERSON] не надала переконливих доказів того, що позивачі замовили саме дату 13.09.2020 року. Тому слід вважати, що позивачами замовлялась дата 16.09.2020 і відповідач [PERSON] , як турагент, допустила помилку в даті виїзду, а тому позивачі вправі вимагати від [PERSON] повного повернення сплаченої ними суми за послугу. Відповідач [PERSON] не довела, що у такій помилці винні інші відповідачі, взагалі не довела, що вона оформила з ними правові стосунки. Тому, сума, яку вимагають повернути позивачі, має бути стягнута саме з відповідача [PERSON] , яка має самостійно, без позивачів, визначати, кому і на якій правовій підставі вона передала сплачені ними за послугу гроші. Підстави у суду стягувати ці гроші з інших відповідачів у суду немає, оскільки не доведено, що відповідач [PERSON] оформила з іншими відповідачами правові стосунки. В той же час, відповідач [PERSON] вступила у правові відносини з позивачами саме як турагент і нести відповідальність за повернення позивачам грошей за послугу вона має як турагент. Позивачі передали відповідачу [PERSON] 54230 грн., отримали назад 16000 грн., отже до стягнення підлягає 38230 грн., дещо менша сума, ніж просять позивачі. Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму регулюються Законом України «Про туризм». Згідно ст.1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг (ч.2 ст.5 Закону України «Про туризм»). Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови діяльності між туроператором і турагентом визначаються відповідно до агентського договору, а також ст.20 Закону України «Про туризм». Згідно ст.20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.3 ст.19-1 Закону України «Про туризм», турагент зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст.901 ЦК України). За змістом статей 20, 25 Закону України «Про туризм», туроператор або турагент мають право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, а туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (ст.32 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до положень ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2013 № 6-42цс13, зазначено, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Судом встановлено, що саме відповідач [PERSON] порушила законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного висновку. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Позивачі вказують, що вони відчували душевні хвилювання через зіпсований відпочинок і від того, що сплачені ними за відпочинок гроші тривалий час не повертались, і ці їхні доводи мають під собою розумну підставу. Частиною 2 ст.33 Закону України «Про туризм» визначено, що заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суму моральної шкоди суд визначає у 5000 грн. на кожного позивача, що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини. З відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути судові витрати у справі. В позові до інших відповідачів слід відмовити.

Outcome: partial