Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2015 року був частково задоволений позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» про стягнення моральної шкоди. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень та судові витрати у розмірі 1 218 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що суд першої інстанції не врахував наступне: - в порушення вимог норм процесуального права позивач не довів спричинення йому моральної шкоди, - при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції не було враховано характер і тривалість страждань позивача, а також те, що позивач був звільнений з роботи не за станом здоровя, а за власним бажанням у звязку із досягненням ним пенсійного віку, - при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, суд не врахував, що позовні вимоги були задоволені частково і у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України повинні розподілятись пропорційно до частини задоволених вимог. За розрахунком відповідача, з нього повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 913 гривень 80 копійок. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін. Вислухавши суддю-доповідача, позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відшкодування судових витрат скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Судом першої інстанції було встановлено. [PERSON] з 26 серпня 1976 року по 12 січня 2015 року працював електрогазозварником на публічному акціонерному товаристві «Новокраматорський машинобудівний завод». 24 червня 2014 року під час виконання своїх трудових обовязків мав місце нещасний випадок, у результаті якого позивач був травмований, про що 01 липня 2014 року було складено Акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. Згідно із висновком МСЕК від 16 жовтня 2014 року [PERSON] встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 35% відсотків безстроково та надано третю групу інвалідності. Відповідно до виписки із історії хвороби [PERSON], 24 червня 2014 року в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав закриту черепно-мозкову травму: забій головного мозку. Забій полензіми мозку обох, лобової та правої скроневої частки, з гемморагічним просочуванням. Перелом потиличної кістки. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода. Встановлюючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано характер і ступінь моральних страждань позивача, завданої йому травмою голови, порушення звичайного укладу життя та особистих звязків, а тому довід апеляційної скарги про недоведеність позивачем завдання йому моральної шкоди є необґрунтованим. Що стосується доводу апеляційної скарги про неправильне стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, то апеляційний суд виходить із наступного. Згідно із частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 2 цієї статті ЦПК передбачено - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. За подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, позивач не повинен був сплачувати судовий збір. Однак, згідно із квитанціями від 3 вересня 2015 року та від 22 вересня 2015 року позивачем було сплачено судовий збір відповідно 243 гривні 60 копійок та 974 гривні 40 копійок, тобто всього позивачем було сплачено 1 218 гривень (а.с. 1, 22). Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду. За частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №202 від 23 лютого 2013 року із подальшими змінами, у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду. Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду). Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи. З наведених норм права вбачається, що процедури повернення судового збору у разі звільнення особи від його сплати та присудження з другої сторони судових витрат у разі ухвалення рішення на користь особи суттєво відрізняються. Повернення судового збору здійснюється ухвалою суду, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, а присудження судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України здійснюється рішенням суду. Оскільки при подачі позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя позивач не повинен був сплачувати судовий збір, у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1 218 гривень. За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням рішення про відмову у відшкодуванні витрат за рахунок відповідача. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання до суду заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 487,2 гривень. Оскільки позов про відшкодування моральної шкоди є спором немайнового характеру то на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок без застосування принципу пропорційності у відповідності до частини 3 статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial