Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивовано тим, що Відповідач по справі [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-АМ №179708, виданим відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області. Матір'ю дитини відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження є [PERSON], яка рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року позбавлена батьківських прав щодо сина. 10.01.2011р. [PERSON] звернувся із заявою на ім'я директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» з проханням прийняти на тимчасове утримання до даного закладу його сина [PERSON] у зв'язку з важкими сімейними обставинами. З 10.01.2011р. по теперішній час [PERSON] перебуває на вихованні у дитячому закладі, у якому він забезпечується як харчуванням, так і необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Протягом чотирьох з половиною років перебування сина у ВХРЦОП «Нове життя» батько не виявив бажання забрати сина собі на виховання, відвідував дитину дуже рідко, не надавав синові матеріальної допомоги, не цікавився його навчанням, не брав участі у його лікуванні. Востаннє батько відвідав сина у закладі в червні 2014 року. Протягом останнього року [PERSON] взагалі сина не відвідував та ніяких родинних відносин з ним не підтримував. Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки по вихованню та утриманню дітей. Неповнолітній [PERSON] відчуває образу на батька, не заперечує проти його позбавлення батьківських прав. Дані обставини підтверджуються письмовим поясненням дитини від 26.03.2015 року. Вищевказані обставини й стали підставою для звернення позивача в суд з позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просида суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Прокурор м. Вінниці [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-АМ №179708, виданим відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області. Матір'ю дитини відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження є [PERSON], яка рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року позбавлена батьківських прав щодо сина. 10.01.2011р. [PERSON] звернувся із заявою на ім'я директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» з проханням прийняти на тимчасове утримання до даного закладу його сина [PERSON] у зв'язку з важкими сімейними обставинами. З 10.01.2011р. по теперішній час [PERSON] перебуває на вихованні у дитячому закладі, у якому він забезпечується як харчуванням, так і необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Протягом чотирьох з половиною років перебування сина у ВХРЦОП «Нове життя» батько не виявив бажання забрати сина собі на виховання, відвідував дитину дуже рідко, не надавав синові матеріальної допомоги, не цікавився його навчанням, не брав участі у його лікуванні. Востаннє батько відвідав сина у закладі в червні 2014 року. Протягом останнього року [PERSON] взагалі сина не відвідував та ніяких родинних відносин з ним не підтримував. Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки по вихованню та утриманню дітей. Неповнолітній [PERSON] відчуває образу на батька, не заперечує проти його позбавлення батьківських прав. Дані обставини підтверджуються письмовим поясненням дитини від 26.03.2015 року. 05.05.2015 року та 19.05.2015 року питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дитини [PERSON], директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» [PERSON], розглянуто документи, які стосуються даної справи. Батько дитини [PERSON] на засідання комісії не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності зі ст. 164 СК України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, передбачених ст. 150 СК України, зокрема щодо піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та щодо забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в ч. 2 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на користь органів опіки та піклування на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved