Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 квітня 2021 року надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 10 серпня 2018 року о 15 год. 26 хв. в м. Дніпро сталася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів КІА реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та Toyota реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 04 лютого 2019 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2019 року, у справі за № 203/2887/18 [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду від 13 серпня 2018 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 10 квітня 2019 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди склала 73 556,46 грн. Рахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: звіту № 28-08-18В від 13 жовтня 2018 року; наказу № 6726 від 10 липня 2019 року; довідки № 1 від 18 червня 2019 року Розмір витрат МТСБУ становить 74 711,46 грн.: з яких 73 556,46 грн. збитки в наслідок ДТП та 1 155, витрати на послуги аварійного комісара, зазначену суму позивач просить стягнути на їх користь з відповідача та витрати по справі (а.с.1-2). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 квітня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.37). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.38). До суду 21 квітня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.39). Ухвалою судді від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування (а.с.40-41). 11 травня та 04 серпня 2021 року від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 10 серпня 2018 року о 15 год. 26 хв. в м. Дніпро сталася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів КІА реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та Toyota реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (а.с.5). На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 04 лютого 2019 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2019 року, у справі за № 203/2887/18 [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 6-11). [PERSON] своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду від 13 серпня 2018 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 10 квітня 2019 року (а.с. 12-14). Відповідно до звіту № 28-08-18-В від 13 жовтня 2019 року вартість відновлювальних робіти транспортного засобу Toyota реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , пошкодженому в результаті дорожньо - транспортної пригоди становить 270 975,02 грн. (а.с.16-24). Згідно розрахунку розміру регламентної виплати , яка належить власнику колісного транспортного засобу марки Toyota реєстраційний номер [NUMBER] складає 73 556,46 грн. (а.с.25-26). Наказом № 6726 МТСБУ від 10 липня 2019 року наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 73 556,46 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди (а.с. 28). Відповідно до платіжного доручення № 967476 [PERSON] отримав 11 липня 2019 року від позивача 73 556,46 грн. (а.с.31). Позивач поніс витрати по оплаті за послуги аварійного комісара в розмірі 1155 грн., які просить суд стягнути на його користь з відповідача (а.с. 32). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону №1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за правилами, встановленими статтею 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 №62948871 (справа №761/6313/14-ц), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягає урахуванню судом. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 2 270 грн . На підставі викладеного,

Outcome: approved