Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 12 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №LGK0RX06600068, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 2018,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач умови кредитного договору порушує, внаслідок чого станом на 11 січня 2014 року заборгованість по кредитному договору складає 26869 гривень 68 копійок, а саме: сума заборгованості за кредитом 2018 гривень 50 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10325 гривень 49 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом - 327 гривень 00 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 14198 гривень 69 копійок. 17 червня 2008 року судовим наказом Жовтневого районного суду міста Луганська з [PERSON] була стягнута заборгованість у сумі 5348 гривень 00 копійок. В зв'язку з тим, що позичальником порушені строки платежів та відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту, вони просять стягнути штраф (фіксовану частину) у розмірі 500 гривень 00 копійок та 5% від суми заборгованості (процентна складова) у розмірі 1076 гривень 08 копійок. На підставі чого, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №LGK0RX06600068 від 12 вересня 2006 року, в розмірі 23097 гривень 76 копійок та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву з поясненнями у якій заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що він у період з 19 січня 2006 року по 25 лютого 2010 року та з 16 листопада 2010 року по теперішній час знаходиться у виправній колонії, виплачувати кредит у нього не має можливості. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитним Договором №LGK0RX06600068 від 12 вересня 2006 року та Умовами надання споживчого кредиту, укладеними між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» і [PERSON] (а.с.6-10), підтверджується факт того, що [PERSON] уклав кредитний договір на суму 2018 гривень 50 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №LGK0RX06600068 від 12 вересня 2006 року, станом на 11 січня 2014 року (а.с.5), вбачається, що заборгованість по вказаному Кредитному договору складає 23097 гривень 76 копійок, а саме: сума заборгованості за кредитом 2018 гривень 50 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10325 гривень 49 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом - 327 гривень 00 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 14198 гривень 69 копійок, штрафи: фіксована частина - 500,00 гривень, процентна складова 1076 гривень 08 копійок. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тобто, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] суми основної заборгованості за кредитом у розмірі 2018 гривень 50 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10325 гривень 49 копійок, по комісії за користування кредитом - 327 гривень 00 копійок, підлягають повному задоволенню, оскільки вони зазначені в Договорі кредиту та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.6-10). А також вимоги позивача підлягають задоволенню і в частині стягнення штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 гривень 00 копійок, оскільки в судовому засіданні позивач довів порушення відповідачем умов кредитного договору, в зв'язку з чим настає додаткова відповідальність за порушення зобов'язання. Але сума штрафу (процентної складової), визначена позивачем у розмірі 1076 гривень 08 копійок, підлягає зменшенню, оскільки вона вираховується з розміру 5% від суми заборгованості, а суд вважає, що сума пені нарахована невірно, що впливає на розмір суми заборгованості. Так, згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 2018 гривень 50 копійок, в той час як неустойка, нарахована на цю суму - 14198 гривень 69 копійок, що на 703% перевищує суму основної заборгованості. При розгляді частини позовних вимог про стягнення пені, суд враховує правові висновки, які містяться в Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень п.п.22,23 ст.1, ст.11, ч.8 ст.18, ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вказаних правових висновків, які згідно з приписами ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обов'язковими до виконання, дія вказаних норм Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Така ж правова позиція міститься в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» та в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року. Як вбачається з тексту підписаної відповідачем Заяви позичальника (а.с.6) та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.7-10), кредит, отриманий відповідачем у позивача, носить споживчий характер. Згідно з ч.ч.2,3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:п.5 - встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Оскільки сума компенсації за невиконання договору в даному випадку становить 703% від суми вартості кредиту, що не відповідає вказаним положенням закону, то за таких обставин, розмір пені підлягає зменшенню до 50% від розміру заборгованості за тілом кредиту, який дорівнює 2018 гривень 50 копійок і буде складати 1009 гривень 25 копійки. Враховуючі, що сума основної заборгованості за кредитом дорівнює 2018 гривень 50 копійок, по процентам за користування кредитом - 10325 гривень 49 копійок, комісії за користування кредитом - 327 гривень 00 копійок та вирахуваній судом пені - 1009 гривень 25 копійок, то сума заборгованості складає 13680 гривень 24 копійок. Тому сума штрафу (процентної складової) буде дорівнювати 684 гривні 01 копійка, а не як зазначає позивач - 1076 гривень 08 копійок. А також враховуючі суму штрафу (фіксованої частини), що становить 500 гривень, то загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з позивача становить 14864 гривні 25 копійок. Суд враховує факт стягнення з відповідача на користь позивача 5348 гривень 00 копійок, за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Луганська від 17 червня 2008 року, та зараховує цю суму в рахунок погашення заборгованості. Таких висновків суд дійшов з урахуванням правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що відображені в ухвалах суду від 19 червня 2013 року (справа № 6-2437св13), від 20 лютого 2013 року (справа № 6-37135св12), від 22 лютого 2012 року (справа № 6-43420св11) та ін. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості частково. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 549, 551, 625, 1049, 1054 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011 року,

Outcome: partial