Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить цілий житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 липня 1999 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] та технічним паспортом БТІ від 14 травня 1999 року. З 1994 року вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] без його реєстрації. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося, тому шлюбні відносини між ними були припинені і з 2011 року [PERSON] виїхав із вищевказаного будинку та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зверталася до [PERSON], щоб він знявся з реєстраційного обліку з будинку [ADDRESS]. Відповідач спочатку обіцяв, що сам вирішить питання зняття з реєстрації, однак в даний час її уникає, на її телефонні дзвінки не відповідає. В даний час позивач має намір продати будинок, але не можу цього зробити через те, що в даному будинку зареєстрований відповідач, який знятись з реєстрації не бажає. Позивач до суду надіслала заяву, в якій позов підтримала частково, від стягнення з відповідача на її користь судових витрат по оплаті судового збору відмовилася, просила суд в іншій частині вимог задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій позов визнав частково, в частині стягнення з нього судових витрат по оплаті судового збору позов не визнав, просив суд розглянути справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України… зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідач тривалий час (понад 6 років) проживає в іншому місці без реєстрації свого місця проживання, оскільки він не знявся з реєстрації виселяючись з належного позивачу будинку, чим обмежує її у вільному користуванні та розпорядженні своїм житловим приміщенням. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Окрім неї, в зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], який з 2011 року в вказаному будинку не живе, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно знятися з реєстрації відмовився, що не дає можливості позивачу належним чином розпорядитися своїм майном. Дані правовідносини регулюються: -ч. 1 ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; -ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; -ч. 1 ст. 71 ЖК України, згідно з якою при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; -ч. 1 ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач з 2011 року відсутній за місцем реєстрації та фактично проживає в [ADDRESS], то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 317, 321 ЦК України,

Outcome: partial