Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у будинку по [ADDRESS] , не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, тобто з 2010 року і до [INFO] . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є його двоюрідною сестрою. Родинні відносини між ним та покійною наявні по лінії його батька та по лінії матері [PERSON] . Він народився [INFO] , його батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , яка відповідно являлась рідною сестрою його батька. Покійна [PERSON] була самотньою та у зв`язку з захворюванням потребувала допомоги, через що вона переїхала в 2010 році з власного будинку, що в селі Слобода-Болехівська, в його будинок в с. Липа, де проживала як член їх сім`ї по день своєї смерті, до 2 лютого 2018 року. Вони разом вели господарство, були пов`язані спільним побутом, харчуванням, спільно несли витрати на утримання господарства, на придбання палива та оплату за електроенергію й інші послуги. Після смерті [PERSON] інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не має. На день смерті їй належало домоволодіння [ADDRESS] , догляд за яким після її смерті здійснює він. З метою оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори, який надав витяг зі Спадкового реєстру № 61353728 від 19.08.2020, згідно з яким підтверджено відсутність реєстрації спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] (дата смерті [INFO] ). Таким чином, враховуючи, що з [PERSON] , як спадкодавцем, вони проживали з 2010 року до часу її смерті однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання житла, він являється спадкоємцем четвертої черги, відповідно встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадкових прав. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному обґрунтуванню у заяві, просив її задовольнити. Додатково зауважив, що його батько і [PERSON] рідні, а він з померлою [PERSON] відповідно двоюрідні брат і сестра. Остання у шлюбі не перебувала, була інвалідом з дитинства, не могла ходити ногами, отримувала пенсію. В 2010 році вони забрали [PERSON] та її дочку [PERSON] до себе і жили як одна сім`я, вели спільне господарство, тримали худобу, мали спільні кошти, разом купляли продукти за них, разом їли. Оскільки його батько 1913 р.н., а [PERSON] 1929 р.н., документи про їх народження не збереглися. Є тільки записи у церковній книзі польською мовою, які є незрозумілими. [PERSON] померла раніше, а [PERSON] залишилася проживати у них, в їхньому будинку в с. Липа. Вони жили як одна сім`я з 2010 року і до дня її смерті, тобто до [INFO] . Представник заявника підтримав позицію свого довірителя, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Витвицької сільської ради ОТГ в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, жодних пояснень чи заперечень до суду не подавав. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та представника заінтересованої особи, а також в судовому засіданні допитати свідків. Фактичні обставини, встановлені судом: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.02.2018 виконавчим комітетом Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №8 (а.с.5). Згідно з витягом № 61353728, виданим 19.08.2020 Долинською районною державною нотаріальною конторою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), у спадковому реєстрі відсутні дані про реєстрацію спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] (а.с.7), що підтверджує той факт, що ніхто зі спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до довідки №483 від 14.08.2020 Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області, згідно із записів погосподарської книги №4 за 2016-2023 р.р. особовий рахунок № [NUMBER] , за померлою [PERSON] , 1950 р.н., числиться домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Житловий будинок побудований у 1949 році і знаходиться в незадовільному стані (а.с.8). [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 03.09.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №24. Його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). На час смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , жителька с. Слобода-Болехівська, проживала в свого двоюрідного брата [PERSON] , 1954 р.н., в с. Липа з 2010 року по [INFO] , що підтверджується актом обстеження від 25.08.2020, складеним депутатом Витвицької сільської ради Харів Г.М., в.о. старостою [PERSON] (а.с.9). В судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка заявника, показала суду, що [PERSON] з мамою у 2010 році заявник забрав з с. Слобода-Болехівська до себе в с. Липа. Вони родичі між собою. [PERSON] з того часу проживала у сім`ї [PERSON] . Вона була особою з інвалідністю. Її мати [PERSON] померла швидше, а [PERSON] залишилася. Жили вони як одна сім`я. Свідок [PERSON] , сусід померлих [PERSON] \~та [PERSON] \~у [PERSON] ,\~надав покази\~про те,\~що[PERSON] ( [PERSON] ), тітка заявника, була старенька, а [PERSON] мала інвалідність з дитинства, тому у 2010 році [PERSON] забрав їх до себе у с. Липа, де вони жили до самої смерті. А похоронили їх у [PERSON] . Похорони влаштував [PERSON] з сім`єю. Зараз саме він доглядає за їх будинком. Таким чином, з показів свідків встановлено, що заявник [PERSON] та померла [PERSON] , які є родичами, тривалий час (з 2010 року по 2.02.2018) були пов`язані спільним побутом та фактично жили як одна сім`я за адресою місця проживання [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю понад 5 років має для заявника юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Оцінка суду: суд,\~вислухавши пояснення\~заявника та\~його представника,\~вивчивши зміст\~заяви,\~дослідивши та\~оцінивши здобуті\~й перевірені\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності,\~надані на\~обґрунтування заяви,\~з`ясувавши\~таким чином\~фактичні обставини\~справи,взявши\~до уваги\~відсутність заперечень\~зі сторони\~заінтересованої особи, покази свідків, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявника встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше п`яти років має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом у встановленому законом порядку. Як вбачається з ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Правовий аналіз норм Сімейного кодексу України та вищевказане дає підстави вважати, що померла [PERSON] є членом сім`ї заявника, оскільки вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками, спільним несенням витрат на утриманні господарства, вели спільне господарство, тобто були однією сім`єю. Як вбачається з наданих суду документів та показів\~свідків,\~ [PERSON] та померла [PERSON] проживали однією сім`єю не менше п`яти років, а точніше з 2010 року і до дня смерті [INFO] . Вони вели спільне господарство, в них був спільний побут та спільний бюджет, за який [PERSON] купував продукти харчування, оплачував комунальні послуги, а також здійснював весь комплекс догляду за [PERSON] , якого остання потребувала, так як була особою з інвалідністю з дитинства. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що заявник, як того вимагає положення ст. 1264 ЦК України, проживав постійно зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: по [ADDRESS] , тобто за адресою свого місця проживання, з 2010 року по [INFO] , в тому числі не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що [PERSON] немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт проживання однією сім`єю з померлою [PERSON] , на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами та показаннями свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Як визначено в ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останньої у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 1216-1218, 1223, 1258, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 229, 293, 293, 294, 315, 318 ЦПК України та

Outcome: approved