Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 червня 1977 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. За час перебування у шлюбі подружжям збудований будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . На даний час у будинку позивач не проживає, оскільки відповідач перешкоджає цьому. Будинок не приватизований, так як позивач не може домовитись із дружиною щодо оформлення будинку, проте всі дозвільні документи оформлені на позивача. Позивач просить визнати житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 129,5 кв.м, житловою площею 70,4 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами , по [ADDRESS] , спільним сумісним майном подружжя позивача та відповідача, визначити частки у спірному будинку - по Ѕ частці позивача та відповідача, та визнати за ними право спільної часткової власності на спірний житловий будинок в рівних частках - по Ѕ частці за кожним. У відзиві на позов відповідач посилається на те, що спірний будинок не прийнятий в експлуатацію та є об`єктом незавершеного будівництва, тому не може бути предметом поділу як житловий будинок. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача - адвокат Яковенко Я.В. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позовних вимог. Відповідач у судові засідання, які призначались для розгляду справи по суті після закриття провадження у справі (05.11.2018, 11.12.2018, 12.02.2019, 28.02.2019, 28.03.2019, 13.05.2019) не з`являлася, проте доказів поважності причин неявки до суду не надала. У судове засідання, призначене на 26.06.2019 відповідач також не з`явилась, направивши до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою, проте жодних доказів на підтвердження причин неявки до суду не надала. Враховуючи викладене та положення статті 223 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи. Обставини справи, що встановлені судом. Установлено, що 04 червня 1977 року зареєстрований шлюб між сторонами у даній справі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, рішення набрало законної сили. Із копії паспорта на забудову земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] встановлено, що забудовником є [PERSON] . Згідно даних копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 16.11.2016 року, встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] , були збудованими в різний час починаючи з 1985 року по 2008 роки, зокрема, житловий будинок збудований у 2000 році. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2014 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0, 25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] . Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 13.05.2019 року, видно, що 08.05.2019 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 129,5 кв.м, житловою площею 70,4 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами , по [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. З огляду на викладені обставини вбачається, що спірний житловий будинок збудований під час перебування сторін у шлюбі, хоч і право власності оформлене у 2019 році, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи положення ст. 70 СК України, частки сторін у справі власності на спірний житловий будинок є рівними, оскільки іншого у судовому засіданні не встановлено. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя є обґрунтованою та підлягає задоволеною. Інші дві вимоги позивача є взаємовиключними, оскільки третя вимога про визнання за позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок в рівних частках по Ѕ частці включає другу позовну вимогу (про визначення розміру часток у спільній частковій власності). Аргументи відповідача про те, що житловий будинок не введений в експлуатацію, не спростовують доводів позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи позивач зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на спірний житловий будинок. Таким чином, з огляду на викладені обставини та

Outcome: partial