Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) про стягнення заборгованості у розмірі 117000,00 грн. за кредитним договором б/н від 28.11.2012 року, яка складається з наступного: 4835,00 грн. - заборгованість за кредитом; 112165,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; судових витрат у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 28.11.2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву, чим підтвердив, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений і згоден, що засвідчив своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, відповідач отримав кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», а також кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у нього станом на 31.12.2017 року , виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 117000,00 грн. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У зв'язку з тим, що на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року №1093/0/15-18 [PERSON] звільнено з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 17.05.2018 року). Згідно з ухвалою Приморського районного суду м.Одеса від 22.05.2018 року справу було прийнято до розгляду суддею Єршовою Л.С. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеса від 26.06.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» було залишено без руху. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеса від 20.08.2018 року було продовжено розгляд цивільної справи, в зв'язку із тим, що позивач усунув недоліки позовної заяви та надав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості в новій редакції. Відповідачем 25 вересня 2018 року через канцелярію суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти стягнення грошових коштів, зазначивши, що у нього була лише зарплатна картка, кредитний договір він не оформляв і не отримував кредитну карту, не був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем не є доказом існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документів та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Також відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (а.с.8), відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» оформив зарплатний пакет. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі і на умовах, обумовлених у позові, не містить відміток щодо оформлення картки «Універсальна», не містить відміток та підпису [PERSON] у графі ознайомлення із пам'яткою клієнта, що містить тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, не містить бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна». Тобто, відповідно до анкети-заяви відповідач оформив лише зарплатний пакет, а будь-які докази отримання ним кредитної картки в матеріалах справи відсутні. Надана позивачем довідка про умови кредитування не містить підпису відповідача про отримання кредиту, а анкета-заява містить лише підпис щодо погодження на видачу зарплатної картки. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладання кредитного договору. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054, ст. 1055, ч. 2 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме: розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз наведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, у разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, визначений банком порядок надання банківських послуг, викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, передбачає обов'язковість укладення договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме - заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування. Таким чином, умовами обслуговування клієнтів, які виявили бажання отримати кредитну картку відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, передбачено визначення з клієнтом виду кредитної картки, підписання з ним Пам'ятки клієнта/довідки про умови кредитування і заяви, де повинен зазначатися вид кредитної картки узгодженої з клієнтом. Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні Конституційного суду України від 10.11.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON]щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), відповідно до якої держава забезпечує особливий захист споживача як більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору, що здійснюється через встановлення особливого порядку укладенні цивільних договорів споживчого кредиту, із оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції чинній на час підписання анкети-заяви 28.11.2012 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Але наведені цим Законом умови перед укладенням споживчого кредиту банком не було дотримано. Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 28.11.2012 року, підписана [PERSON], не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду виданої кредитної картки та її номеру. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із наданих позивачем письмових доказів не вбачається підтвердження того, що відповідач уклав з банком кредитний договір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між сторонами по справі на підставі анкети-заяви не виникли кредитні відносини, оскільки підписаною анкетою-заявою не узгоджено в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин: розміру кредиту, процентів за користування кредитом, питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, неустойки (пені, штрафу), а також вид, номер кредитної картки, з якої відбувалось зняття коштів, а також і час її отримання відповідачем. Суд враховує, що аналогічна правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 22 серпня 2018 року у справі № 523/16131/16-ц). Таким чином, на думку суду позов не підлягає задоволенню через недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed