Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] в особі представника адвоката Туруті З.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: - визнати заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений посадовою особою Федорівської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, недійсним. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . 06.10.2020 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, нотаріусом було повідомлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповідала своїй доньці [PERSON] . Вважає, що заповіт, який було складено на ім`я відповідача, є недійсним з огляду на те, що у нього з матір`ю були завжди гарні стосунки, за життя вона передала всі оригінали документів на належне їй майно задля того, щоб він мав можливість оформити свої спадкові права на нього, волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, мати не могла скласти заповіт на ім`я сестри. Вищезазначене стало підставою звернення до суду із даним позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11.01.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.02.2021, залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вільхуватську сільську раду Великобурлуцького району Харківської області, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Турутя З.О. до суду не з`явилися, 23.06.2021 на електронну адресу суду від адвоката Туруті З.О. надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити. Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання представники третіх осіб Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання представник третьої особи Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області до суду не з`явився, від завідувача Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н. надійшов лист про розгляжд справи за відсутності представника Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області в зв`язку з службовою зайнятістю. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Малобурлуцьким сільським РАЦС Великобурлуцького району Харківської області 20.01.1961, вбачається, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а. с. 11). З свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконкомом Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 18.05.2020, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Федорівка Великобурлуцького району Харківської області, померла [INFO] у віці 79 років, про що 18.05.2020 складено актовий запис № 05 (а. с. 12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 15.10.2020 № 359, [PERSON] , на день смерті [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). З витягу № 61952943 від 06.10.2020, наданого Великобурлуцькою державною нотаріальною конторою Великобурлуцького району Харківської області, вбачається, що Великобурлуцькою державною нотаріальною конторою Великобурлуцького району Харківської області, 06.10.2020 заведено спадкову справу за № 66529910, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] (а. с. 10). Із заяви [PERSON] від 06.10.2020, яка подана ним до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що він приймає спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 15). 16.02.2021 завідувачем Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. надана копія спадкової справи № 219/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на виконання ухвали суду від 02.02.2021. Дослідивши матеріали спадкової справи, судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (заява зареєстрована в книзі обліку за № 642, спадкова справа № 219/2020 06.10.2020), тобто протягом шести місяців після смерті матері. Також, в матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] , доньки померлої, яка звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (заява зареєстрована в книзі обліку за № 674, спадкова справа № 219/2020 21.10.2020). Інші заяви в матеріалах спадкової справи відсутні, судом не встановлено наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а. с. 65, 74). З копій заповіту, наданих 16.02.2021 завідувачем Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та 24.02.2021 представником Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області Юнаковим Є. вбачається, що даний заповіт посвідчено секретарем Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області Агурєєвою Л.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 53, [PERSON] 21.08.2012 склала заповіт, яким все належне їй майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй доньці [PERSON] (а. с. 75, 91). 24.05.2021 представником Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області Юнаковим Є., на виконання ухвали суду від 02.02.2021, надані належним чином засвідчена копія книги реєстрації нотаріальних дій в частині, яка містить відомості щодо проведення реєстрації заповіту, складеного [PERSON] , а саме в частині сторінки № 134 вказаної книги міститься запис № 53 про посвідчення заповіту, дата вчинення нотаріальної дії - 21.08.2012, особу [PERSON] встановлено за паспортом, та копію рішення виконавчого комітету Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 26.11.2010 з якого вбачається, що обов`язки по здійсненню нотаріальних дій по Федорівській сільській раді Великобурлуцького району Харківської області покладено на секретаря Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області [PERSON] (а. с. 134, 136). Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних справ та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 Цивільного кодексу України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою та другою статті 1257 Цивільного кодексу України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 Цивільного кодексу України. Позивач просив визнати недійсним оспорюваний ним заповіт посилаючись на те, що на час складання заповіту волевиявлення спадкодавця [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі, оскільки між ним та померлою матір`ю були завжди гарні стосунки, за час життя мати передала йому всі оригінали документів на належне їй нерухоме майно для того, щоб він зміг звернутися до нотаріуса для отримання його у спадщину. Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно із вимогами частини другої статті 1248 Цивільного кодексу України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 2) посвідчують заповіти (крім секретних). Статтею 1251 Цивільного кодексу України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Системний аналіз положень статей 215, 1257 Цивільного кодексу України дає підстави дійти висновку, що недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Вказаний перелік є вичерпним. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Зі змісту оспорюваного заповіту убачається, що він складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів; записаний зі слів [PERSON] ; до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] , і власноручно нею підписаний у присутності уповноваженої на це особи - секретаря Федорівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області Агурєєвою Л.Ю.; особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Жодних доказів на підтвердження того, що волевиявлення [PERSON] на час складення заповіту не було вільним та не відповідало її волевиявленню, позивачем не надано. Позивачем не спростована передбачена статтею 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину, оскільки ним не доведено, що в момент складання заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволені позову за недоведеністю. Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, в відповідності до вимог пункту 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed