Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.06.2016 року позов було задоволено частково, а саме: - визнано приватизацію квартири [ADDRESS] (після перейменування та зміни нумерації - вул. Соборності, б. № 4) в м. Новоград-Волинський -\~ незаконною; - скасовано наказ про приватизацію, який виданий\~ Представництвом Фонду державного майна України в м. Новоград-Волинський 09.06.1997 р. за № 36, в частині приватизації квартири [ADDRESS] (Соборності, 4) в м. Новоград-Волинський; - визнано свідоцтво на право власності, яке видане Представництвом Фонду державного майна України в м. Новоград-Волинський 09.06.1997 р. - недійсним. У задоволенні позовних вимог\~ до Новоград-Волинської міської ради - відмовлено. 15.06.2016 третя особа подала апеляційну скаргу на рішення суду. 16.06.2016 року справа № 285/150/16-ц була направлена до Апеляційного суду Житомирської області. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22.06.2016 р. вищевказана справа була повернута Новоград-Волинському міськрайонному суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 220 ЦПК України про розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти винесення додаткового рішення. Інші учасники в судове засідання не прибули, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином. Неявка не перешкоджає винесенню додаткового рішення. \~З'ясувавши обставини справи та дослідивши її матеріали, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав. Згідно п.4 ч.4 ст.215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначений розподіл судових витрат. У відповідності до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть\~\~участь у справі, чи з власної ініціативи\~\~ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справах міститься квитанція № 0.0.4945640096.2 від 22.01.2016 р. про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджує факт сплати судового збору позивачем. (а.с.2) Оскільки у задоволенні позову в частині позовних вимог до Новоград-Волинської міської ради відмовлено за безпідставністю, сплачена позивачем сума підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів, позовні вимоги до яких задоволено: [PERSON], Фонду державного майна України, тобто по 275 грн. 60 коп. з кожного. [PERSON] того, з позовної заяви вбачається, що позивач вказала три позовні вимоги немайнового характеру, кожна з яких підлягає оплаті судовим збором. Таким чином, позивачем не було сплачено судовий збір за дві вимоги, що складає 551,20 Х 2 = 1102 грн. 40 коп. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Під час розгляду справи питання доплати судового збору позивачем не було вирішено судом. Таким чином, вона була фактично звільнена від сплати збору за частиною вимог. Оскільки кожна з вимог задоволена у відношенні двох відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з них недоплачену суму судового збору в рівних частинах, в розмірі 551 грн. 20 коп. з кожного, на користь державного бюджету. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, оскільки під час ухвалення судом рішення від 01.06.2016 року по справі № 285/150/16-ц, судом в резолютивній частині рішення суду не був зазначений розподіл судових витрат зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved