Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позову вказує, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов'язок - забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Статтями 67, 68 Житлового Кодексу України та пунктами 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 встановлено, що плата за використання теплової енергії власниками квартир (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця не пізніше 10 наступного за розрахунковим місяцем. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Відповідачка [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS], отримує послуги з тепло-водопостачання, які їй надає Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно», але ухиляється від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання. Вказує, що станом на 01.01.2017 року відповідачка [PERSON] має заборгованість за надані їй Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» послуги з опалення та гарячого водопостачання в сумі 56137 грн. 05 коп., оскільки проведені нею оплати не відповідали нарахованим сумам та носили нерегулярний характер. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» борг, який виник станом на 01.01.2017 року в сумі 56137 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. В судовому засіданні 26.04.2017 року представник позивача, за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання 03.05.2017 року представник позивача, за довіреністю [PERSON], не з'явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково та просила застосувати вимоги ст. 267 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - [PERSON], відповідачки [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2017 року ПАТ «Черкаське хімволокно», яке діяло в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ», було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію, на підставі ст. 100 ЦПК України. Тобто, на підставі ч. 2 ст. 101 ЦПК України, у заявника виникло право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні. Також в судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», покладений обов'язок із забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Статями 67, 68 ЖК України та пунктами 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 встановлено, що плата за використання теплової енергії власниками квартир (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими у встановленому порядку тарифами та строки. Відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно». З оборотної відомості особового рахунку по нарахуванню і оплаті за опалення та підігрів води гр. [PERSON] (о/р [NUMBER]) вбачається, що станом на 01.01.2017 року відповідачка [PERSON] має заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» за надані їй послуги з централізованого опалення та підігріву води в сумі - 56137 грн. 05 коп., оскільки з січня 2009 року оплата послуг з централізованого опалення та підігріву нею взагалі не проводилася (останній платіж був в грудні 2008 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Статтями 14, 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ електрична енергія, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідачкою до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих їй послуг, як і не доведено фактів невиконання позивачем обов'язку з надання вищевказаних послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки відповідачкою [PERSON] своєчасно та в повному обсязі не оплачувалися надані їй ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, то існуюча станом на 01.01.2017 року заборгованість мала б підлягати до примусового стягнення з відповідачки на користь позивача. Однак в судовому засіданні відповідачкою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, було подано заяву про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності. Виходячи з цього, суд приходить до наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Згідно ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Положеннями ч. 2 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Строк, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Як вбачається з оборотної відомості особового рахунку по нарахуванню і оплаті за опалення та підігрів води гр. [PERSON] (о/р [NUMBER]) останній платіж в розмірі 200 грн. відповідачкою був здійснений в грудні 2008 року, а з січня 2009 року оплата послуг не проводилася, тому є підстави для застосування судом наслідків спливу строку позовної давності. Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що 31.01.2017 року ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» вже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію, однак ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2017 року йому було відмовлено у прийнятті вказаної заяви. Таким чином, пред'явленням позивачем судового наказу строк позовної давності був перерваний, тому з урахуванням вимог ст. 267 ЦК України (наслідки спливу строку позовної давності) до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за спожиту теплову енергію в межах трирічного строку позовної давності, починаючи з дня пред'явлення до суду судового наказу, а саме за період з 31.01.2014 року по 01.01.2017 року (кінцева дата по яку позивач просить стягнути борг) в сумі 29091 грн. 70 коп., виходячи із наступного розрахунку: 56137 грн. 05 коп. (заборгованість станом на 01.01.2017 року, визначена в розрахунку та позові) - 27045 грн. 35 коп. (заборгованість станом на 31.01.2014 року) = 29091 грн. 70 коп. Заборгованість за період з червня 2006 року по 31.01.2014 року в загальній сумі 27045 грн. 35 коп. нарахована відповідачці поза строками позовної давності, а тому в стягненні вказаної суми слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial