Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліша Віктора Миколайовича (надалі по тексту - Позивач, ПАТ «Родовід Банк») звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 28.4/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року, яка становила 492 748, 46 доларів США та складається з: 150 176, 71 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року та 342 571, 75 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року. В подальшому представником позивача були подані уточнення до позовної заяви, в якій вони просили суд стягнути на їх користь заборгованість за кредитним договором № 28.2/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року, яка становить 13 398 253, 40 грн., яка складається з: 4 083 433, 70 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року; 9314 819,71грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процента за період з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2006 року між ними було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач відкриває відповідачу кредитну лінію на споживчі цілі на загальну суму 850 000, 00 доларів США терміном по 27.12.2009 року включно із процентною ставкою за кредитом у розмірі 15% річних. Згідно Договору про внесення змін від 23.04.2008 року до Кредитного договору 328.4/К-108.06.2 від 27.12.2006 року сторони домовилися внести зміни в п. 13 Кредитного договору та встановити процентну ставку за Кредитним договором у розмірі 17 % процентів річних. Як зазначив представник позивача, позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов`язання щодо надання кредитних коштів, але відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого йому нараховувалися пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за період з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року, три процента річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року. Крім того, представник позивача вказував, що 10.09.2014 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 757/13090/14-ц за позовом АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же договором. Проте, заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу за невиконання умов договору. За таких обставин, Банк був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права щодо стягнення різниці заборгованості з урахуванням рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року у справі № 757/13090/14-ц. Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2017 року відкрито провадження в справі. 29.06.2017 року на адресу суду надійшли уточнення до позовних вимог від представника позивача, згідно яких сторона позивача визначила суму заборгованості у національній валюті України, а відтак просили суд стягнути на їх користь заборгованість за кредитним договором № 28.2/СК-108.06.2 від 27.12.2006 року, яка становить 13 398 253, 40 грн., яка складається з: 4 083 433, 70 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року; 9314 819,71грн.- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процента за період з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею обрано Підпалого В.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до розгляду справи по суті. В засіданні представники позивача Янголь О.О. , Корнійчук Я.П. позовні вимоги підтримували в повному обсязі, просили їх задовольнити. В засідання, призначене на 25.06.2020 року не з`явилися, повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.4/СК-108.06.2. Згідно з п.п. 1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 850 000 доларів США строком до 27.12.2009 року включно. Згідно з п.п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 15 процентів річних (а.с. 10-11). Згідно Договору про внесення змін від 23.04.2008 року до Кредитного договору 328.4/К-108.06.2 від 27.12.2006 року, сторони домовилися внести зміни в п. 13 Кредитного договору та встановити процентну ставку за Кредитним договором у розмірі 17 % процентів річних (а.с. 12). Позичальник зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. За порушення строків повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана у кредитному договорі від суми простроченого платежу (п. 4.5 Договору). Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак, [PERSON] не були виконані зобов`язання, і в подальшому Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року задоволені позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором по сплаті пені за період з 07.06.2010 року по 06.06.2011 року в розмірі 545021, 62 доларів США, що станом на 10.09.2014 року в еквіваленті дорівнювало 7058029, 98 грн. (а.с.22-25). Проте заборгованість за рішенням суду сплачена не була, крім того відповідач неналежно виконує передбачені договором зобов`язання, внаслідок чого станом на 04.01.2017 року перед ПАТ «Родовід Банк» утворилась заборгованість у розмірі 13 398 253, 40 грн., що в еквіваленті становить 492 748, 46 доларів США, яка складається з: 4 083 433, 70 грн., - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам з 12.01.2012 року по 04.01.2017 року; - 9314819,71грн, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процента за період з 04.01.2016 року по 04.01.2017 року. На момент подачі позову до суду заборгованість відповідачем перед банком не погашена. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається, позивач виконав свої договірні зобов`язання щодо надання кредитних коштів згідно кредитного договору, але відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Нарахування процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України, тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-4912, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38ц11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42ц1 1). Так, 10.09.2014 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення по цивільній справі №757/13090/14-ц за участю відповідача за позовом АТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Проте заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу за невиконання умов договору. Тому, банк завернувся за захистом свого порушеного права до суду за стягненням різниці заборгованості з урахуванням рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року у справі № 757/13090/14-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У встановлений строк відповідач погашення заборгованості по Кредитному договору не здійснив, та не виконуючи вимоги статей 526, 554, 1054 ЦК України, тривалий час ухиляється від добровільного виконання своїх грошових зобов`язань, що змусило заявника звернутися до суду за захистом порушеного майнового права. Ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Слід зазначити, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] суми заборгованості за кредитом законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved