Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 02.11.2016 року у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів недійсними відмовлено повністю. Однак, в судовому засіданні не вирішено питання, щодо розподілу судових витрат. Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів недійсними. Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив суд зокрема: Визнати недійсними: кредитний договір №011/03-03/381/5 від 26 травня 2005 року; договір іпотеки №011/08-02/397 від 26 травня 2005 року; договір іпотеки №011/08-02/396 від 26 травня 2005 року; додатковий договір №1 до договору іпотеки від 26 травня 2006 року №011/08-02/397; договір про внесення змін №2 від 20 травня 2008 року до договору іпотеки від 26 травня 2006 року №011 /08-02/397; договір поруки №011/08-02/594 від 26 травня 2005 р.; договір застави товарів в обігу 011/08-02/398 від 26 травня 2005 р.; договір застави обладнання 011 /08-02/399 договір про видачу траншу кредиту №011/03-03/381/5/1 від 26 травня 2005 року. договір про видачу траншу кредиту №М014/03-03/244 від 20 травня 2008 року. додаткову угоду №2 до кредитного договору від 20 травня 2008. додаткову угоду №014/03-03/244/1 до договору про видачу траншу. додаткову угоду №014/03-03/244/2 до договору про видачу траншу. додаткову угоду №014/03-03/244/4 від 23 грудня 2010 року. договір про видачу траншу кредиту №014/03-03/317 від 18 квітня 2007 року. визнати договір іпотеки №011/08-02/397 від 26 травня 2005 року удаваним. Таким чином, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем пред'явлено позов, щодо визнання недійсними дев'яти різних договорів (зі змінами та доповненнями) та про визнання договору іпотеки удаваним. Тобто, позовна заява містить десять самостійних вимог немайнового характеру. У пунктах 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що при подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання заяви не майнового характеру становила - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що відповідно становило 551 грн. 20 коп. Подаючи позовну заяву позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 грн., тобто лише за дві вимоги немайнового характеру (а.с. 2-3). Разом з тим, під час розгляду справи судом не здійснено розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved