Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом та просять визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з надвірними спорудами, на підставі договору дарування посвідченого 28.01.2002 Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою, реєстр № 124, зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміськінвентарбюро 04.03.2002, реєстр № 713. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 2002 року [PERSON] подарувала позивачам житловий будинок, жилою площею 53,00 кв.м. з надвірними спорудами: сарай, погріб, вбиральня, огорожа, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Ткаченко О.А., зареєстрований в реєстрі за № 124. 02.09.2021 позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності. Проте, 06.09.2021 рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Переяславської міської ради Канівець Н.В. у державній реєстрації права власності їм було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи містили розбіжності в найменуванні сторін, а саме в договорі дарування мама позивачів зазначена як [PERSON] , а позивачі - « [PERSON] » та « [PERSON] ». Дані обставини змусили позивачів звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 01.10.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 21.10.2021. 21.10.2021 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.11.2021, за клопотанням представника позивачів - адвоката Чирки П.Г. 18.11.2021 позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, на адресу суду подали заяву про те, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Переяславської міської ради, в особі міського голови В.Саулка позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Судовий збір просив покласти на позивачів. На підтвердження своєї позиції направив суду відповідну заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Судом встановлено наступні обставини Із копії договору дарування від 28 січня 2002 року вбачається, що [PERSON] подарувала позивачам [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, жилою площею 53,00 кв.м. з надвірними спорудами: сарай, погріб, вбиральня, огорожа, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Ткаченко О.А., зареєстрований в реєстрі за № 124 (а.с.5). Проте, у свідоцтві про народження позивач [PERSON] записаний як [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 18.01.1970, де в графі батьки міститься запис: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Із копії письмових документів - витягу з паспорта серії [NUMBER] , виданий Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області 13.02.2003 та картки фізичної особи-платника податків прізвище позивача зазначено « [PERSON] ». Із копії письмових документів - витягу з паспорта серії [NUMBER] , виданий Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області 23.01.2003 та картки фізичної особи-платника податків прізвище позивача зазначено « [PERSON] ». Довідками виданими начальником Переяславського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області В. Олійник № 80.3240-849/80.3240.1-21 та № 80.3240-850/80.3240.1-21 від 10.11.2021 слідує, що позивачам [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] видано паспорти, взамін старого паспорта, у зв`язку з неточністю у записі прізвища « [PERSON] », « [PERSON] ». Зважаючи на те, що державним реєстратором позивачам відмовлено в державній реєстрації права власності на нерухоме майно, суд констатує наявність права позивачів на звернення до суду з вимогою про визнання за ними права власності. Норми права, застосовані судом Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституцією України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частинами 1 та 2 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, яка, з точки зору частиною 4 статті 263 ЦПК України, має враховуватися судом, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України, є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Отже, у випадку, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є спір або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України, частина четверта якої передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі частини 4 статті 206 ЦПК України Питання судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України судом не вирішувалось, оскільки позивачі не претендували на їх стягнення.

Outcome: approved