Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2014 року до досягнення ними повноліття. Рішення допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішенно питання судових витрат (а.с. 62-63). В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у позові в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та частково задовольнити позовні вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з листопада 2014 року (а.с. 66-68). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 вересня 2014 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було розірвано; вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]; сторони разом не проживають, донька проживає разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні, син перебуває на утримання матері, але навчається у Амстердамському національному університеті, де і проживає. Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від доходу, суд першої інстанції посилався на ст.180, 184 СК України та виходив з того, що відповідач матеріальну допомогу на дітей у розмірі, передбаченому Законом, - не надає, він є працездатним та має можливість надавати допомогу у такому розмірі. Однак із вказаними висновками суду у повній мірі не можна погодитися, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи (син [PERSON] [INFO] досяг повноліття), зроблені з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду на підставі п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, або за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків дитини, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із того, що діти перебувають на утриманні матері, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 3 листопада 2014 року (а.с.35) та довідкою виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 10 листопада 2014 року (а.с.34), потребують матеріальної допомоги батька, а відповідач працює, не має інших утриманців і не надав суду докази незадовільного стану здоров'я, слід стягнути з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2014 року до [INFO]. При цьому посилання відповідача на те, що у вересні-жовтні 2014 року він перерахував на банківську картку сина [PERSON] 53 500 грн. на проживання, харчування та додаткові витрати, - не можна прийняти до уваги як підставу для звільнення від сплати аліментів, оскільки відповідно до ч.1 ст. 179 СК України аліменти є власністю того з батьків, на ім'я якого вони виплачуються, а оплата послуг з обрання сину іноземного навчального закладу - не являється аліментами. Аналогічно не можна прийняти до уваги і посилання відповідача на те, що він оплатив 7500гр. на рахунок Європейської гімназії за навчання доньки [PERSON], а доказів оплати відповідачем ПП [PERSON] коштів за утримання коня, належного [PERSON], - у матеріалах справи не має. Після досягнення повноліття [PERSON], неповнолітньою залишається лише донька [PERSON], на утримання якої з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки підстав для зменшення цього розміру - не вбачається. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у сумі 243гр. 60коп.

Outcome: partial