Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач зазначив,\~що в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка відбулася\~17.04.2017\~з вини\~відповідача [PERSON] ,\~потерпілому [PERSON] \~спричинено тяжкі\~тілесні ушкодження, в результаті яких той помер. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулась до позивача з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до наказу № 9751 від 24.10.2017 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 31945,00 грн., які МТСБУ сплатило потерпілій особі згідно платіжного доручення № 1260862 від 24.10.2017. З посиланням на норми ст.1191 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресної вимоги на його користь кошти, виплачені потерпілій особі в сумі 31945,00 грн. та судові витрати у справі. Заперечення відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав. Мотивувальна частина рішення. Судом встановлено, що 17 квітня 2017 року, близько 00 год. 25 хв., [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, управляв власним автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . В порушення вимог п. 2.3, 31.4.1, 31.4.2, 31.4.3 ПДР України, керував транспортним засобом, який перебував в технічно несправному стані та рухаючись автодорогою сполученням «смт. Голоби - с. Новий Мосир» в напрямку с. Дарівка Ковельського району, поблизу амбулаторії смт. Голоби не виконав вимогу працівників Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області про зупинку керованого ним автомобіля у якому в той час не працювала передня ліва фара, з метою можливого уникнення адміністративної відповідальності за порушення ПДР не зупинився, а продовжив рух і в порушення вимог п. 12.4, п. 12.9, п. 12.1 ПДР без врахування дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, з перевищенням максимально допустимої швидкості у населеному пункті не впорався з керуванням та виїхав на праве узбіччя по ходу руху автомобіля, допустивши його перекидування. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносно живої особи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в результаті яких помер. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.06.2017, який набрав законної сили, [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. Факт відшкодування шкоди та понесених МТСБУ витрат підтверджується копією платіжного доручення № 1260862 від 24 жовтня 2017 року та наказом № 9751 від 24 жовтня 2017 року про відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як роз`яснено в п.26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК України. За змістом положень ст.ст.993, 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved