Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 19.08.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 150228 грн. Вказує, що вона пропрацювала з 24.10.1995 по 16.02.1998 машиністом конвеєра, з 16.02.1998 по 17.07.2019 машиністом крана у кар`єрі, загалом 23 роки 8 місяців на ПрАТ. Умови праці на робочому місці машиніста конвеєру та машиніста крану ПрАТ «ПівнГЗК» відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Відповідно медичного висновку № 731 від 23.04.2019 позивачу було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, вазомоторнотрофічними порушеннями на кистях у поєднанні з полірадикулопатієюпо переково-крижова L4-L5-S1 та шийною С5, С6, з вираженими статико динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), групи «А». ЛН першого ступеня. Довідкою МСЕК від 18.07.2019, їй первинно з 08.07.2019 безстроково була встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК вона потребує корсет, санаторно-курортне лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення. У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, через та задишку у нічний час, а аткож через болі між лопатками та у поперековій ділянці у нічний час, вона дуже часто не висипається, через що на протязі дня погано себе почуває. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 150 228 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 11.09.2019 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Северетник Л.В. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, позивач [PERSON] свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON]. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Северетник Л. В . в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10-00 год. 12.09.2019. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 24.10.1995 по 16.02.1998 працювала на посаді машиніста конвеєра, та з 16.02.1998 по 17.07.2019 працювала на посаді машиніста крана на ПрАТ, загальний стаж роботи позивача складає понад 40 років, з них 22 роки в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 27-31). 23.04.2019 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, вазомоторнотрофічними порушеннями на кистях у поєднанні з полірадикулопатієюпо переково-крижова L4-L5-S1 та шийною С5, С6, з вираженими статико динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), групи «А». ЛН першого ступеня, що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.05.2019(а.с. 12-13, 19-22). Відповідно до п. п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 травня 2019 року, причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 22 років на підприємстві відповідача в умовах впливу на організм шкідливих факторів, показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: працюючи машиністом крана керувала та обслуговувала кран та грейфери, при цьому внаслідок недосконалості робочого місця, підпала під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації (до 2015 року) та аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони; раніше працюючи на підприємстві ПрАТ «ПівнГЗК» з 24.10.1995 по 16.02.1998 машиністом конвеєра дробильної фабрики № 2, також підпала під вплив підвищених парламентів рівню загальної вібрації та пилу. Вібрація загальна: на час розслідування рівень загальної траспортно-технологічної вібрації не перевищує нормативний (59 дБ при гранично допустимому рівні 59 дБ); до 2015 року рівень загальної траспортно-технологічної вібрації перевищував нормативний на 4-6 дБ (105-107 дБ при гранично допустимому рівні 101 дБ); перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу від 10% до 70% (аерозоль переважно фібро генної дії) в 5 разів (10,0 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3), у зв`язку із чим запропоновано в.о. генерального директора [PERSON] підвищити контроль відповідних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно норм діючого законодавства, дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривності виробничих процесів; фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць, та не встановлено осіб, які порушили законодавство через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників служб (а.с. 19-22) Відповідно до п. 13 Акту, умови праці машиніста крана, дробильної фабрики №2 ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] відносяться: по показникам рівня вібрації - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 19-22). Довідкою МСЕК від 18.07.2019 позивачу встановленоз 08.07.2019 безстроково 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, з них: 50% - вібраційна хвороба, 10% - ХОЗЛ, за висновком якого вона потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортного лікування, корсет (а.с. 23). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.05.2019 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацювала на протязі 22 років в умовах важкості праці, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничі факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПрАТ «ПівнГЗК». Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці встановлено, що 22 роки позивач працювала на ПАТ «ПівнГЗК» (а.с.14-18). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: на час розслідування рівень загальної траспортно-технологічної вібрації не перевищує нормативний (59 дБ при гранично допустимому рівні 59 дБ); до 2015 року рівень загальної траспортно-технологічної вібрації перевищував нормативний на 4-6 дБ (105-107 дБ при гранично допустимому рівні 101 дБ); перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу від 10% до 70% (аерозоль переважно фібро генної дії) в 5 разів (10,0 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3). Умови праці машиніста крана, дробильної фабрики №2 ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] відносяться: по показникам рівня вібрації - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 19-22). Встановлена вина роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК» в пошкодженні здоров`я, рекомендовано згідно п. 18 акту в.о. генерального директора [PERSON] підвищити контроль відповідних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно норм діючого законодавства, дотримуватись основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривності виробничих процесів; фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць (а.с. 19-22). Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів протягом 22 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу її здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 70 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 215/749/19 від 02.07.2019, та вважає необхідним, при задоволенні позову, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial